title: Smernica Rady (EÚ) 2019/997 z 18. júna 2019, ktorou sa zavádza náhradný cestovný doklad EÚ a zrušuje rozhodnutie 96/409/SZBP

text:
                  20.6.2019

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  L 163/1

         SMERNICA RADY (EÚ) 2019/997
         z 18. júna 2019,
         ktorou sa zavádza náhradný cestovný doklad EÚ a zrušuje rozhodnutie 96/409/SZBP
         RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
         so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 23 druhý odsek,
         so zreteľom na návrh Európskej komisie,
         so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
         konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,
         keďže:

                     (1)

                     Občianstvo Únie je základným statusom štátnych príslušníkov členských štátov. Každému občanovi Únie dáva právo požívať na území tretej krajiny, v ktorej sa nenachádza zastúpenie členského štátu, ktorého je štátnym príslušníkom, ochranu diplomatických a konzulárnych orgánov iného členského štátu, a to za rovnakých podmienok ako štátni príslušníci tohto iného členského štátu. Smernica Rady (EÚ) 2015/637 (2) umožňuje uplatnenie tohto práva tým, že stanovuje opatrenia spolupráce a koordinácie potrebné na uľahčenie konzulárnej ochrany nezastúpených občanov Únie.

                     (2)

                     V smernici (EÚ) 2015/637 sa náhradné cestovné doklady označujú za jeden druh konzulárnej pomoci, ktorú majú veľvyslanectvá a konzuláty členských štátov poskytovať nezastúpeným občanom Únie. Náhradný cestovný doklad je určený na jednu cestu a umožňuje držiteľovi vrátiť sa domov alebo – výnimočne – na iné miesto v prípade, keď držiteľ nemá prístup k svojim zvyčajným cestovným dokladom, napríklad preto, lebo mu boli odcudzené alebo že ich stratil. Iným miestom môže byť napr. susediaca krajina alebo iná podobne blízko nachádzajúca sa krajina, v ktorej má členský štát štátnej príslušnosti nezastúpeného občana veľvyslanectvo alebo konzulát.

                     (3)

                     Rozhodnutím zástupcov vlád členských štátov, ktorí sa zišli na zasadnutí Rady 96/409/SZBP (3) sa zaviedol spoločný náhradný cestovný doklad, ktorý majú členské štáty vydávať občanom Únie v miestach, kde členský štát štátnej príslušnosti nemá stále diplomatické alebo konzulárne zastúpenie. Pravidlá uvedeného rozhodnutia je v súčasnosti potrebné aktualizovať a stanoviť modernizovaný a lepšie zabezpečený formát náhradného cestovného dokladu EÚ. Mal by sa zabezpečiť súlad medzi osobitnými podmienkami a postupom vydávania náhradných cestovných dokladov EÚ a všeobecnými pravidlami konzulárnej ochrany stanovenými v smernici (EÚ) 2015/637, keďže uvedená smernica – vrátane finančného postupu stanoveného v jej článku 14 – sa vzťahuje na vydávanie náhradných cestovných dokladov EÚ nezastúpeným občanom. V tejto smernici by sa mali stanoviť dodatočné pravidlá, ktoré sa budú v prípade potreby uplatňovať súbežne s pravidlami uvedenými v smernici (EÚ) 2015/637.

                     (4)

                     Každému nezastúpenému občanovi tretej krajiny, ktorého cestovný pas alebo cestovný doklad sa stratil, bol odcudzený alebo zničený alebo ho nie je možné v primeranej lehote získať, napríklad v prípade novorodencov narodených počas cesty alebo osôb, ktorých doklady stratili platnosť a tieto doklady nie je členský štát štátnej príslušnosti schopný jednoducho nahradiť, by sa mal na jeho žiadosť vydať náhradný cestovný doklad EÚ. Náhradný cestovný doklad EÚ by sa mal vydať po tom, čo členský štát, ktorý nezastúpenému občanovi poskytuje pomoc, získa potvrdenie o štátnej príslušnosti a totožnosti daného občana od členského štátu jeho štátnej príslušnosti.

                     (5)

                     Keďže strata cestovného pasu alebo cestovných dokladov môže nezastúpeným občanom v tretích krajinách spôsobiť značné ťažkosti, je potrebné zaviesť zjednodušený postup spolupráce a koordinácie medzi členským štátom, ktorý poskytuje pomoc, a členským štátom štátnej príslušnosti nezastúpeného občana. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby konzultácie prebehli čo najrýchlejšie, zvyčajne do niekoľkých pracovných dní. Zároveň je vo výnimočných prípadoch potrebné zachovať dostatočnú flexibilitu. Členskému štátu, ktorý poskytuje pomoc, by sa malo povoliť vydať náhradné cestovné doklady EÚ bez predchádzajúcich konzultácií s členským štátom štátnej príslušnosti iba v mimoriadne naliehavých prípadoch. Členské štáty by predtým mali vyčerpať všetky dostupné komunikačné prostriedky s členským štátom štátnej príslušnosti. Členské štáty by sa napríklad mali v prvom rade pokúsiť zaslať časť relevantných informácií, ako napr. meno, štátnu príslušnosť a dátum narodenia žiadateľa. V takýchto situáciách by mal členský štát, ktorý poskytuje pomoc, čo najskôr informovať členský štát štátnej príslušnosti o pomoci, ktorú v jeho mene poskytol, aby zabezpečil, že členský štát štátnej príslušnosti bude náležite informovaný.

                     (6)

                     Príjemcovia náhradných cestovných dokladov EÚ by z bezpečnostných dôvodov mali tieto doklady po svojom bezpečnom návrate domov vrátiť, napríklad príslušníkom pohraničnej stráže alebo orgánom zodpovedným za vydávanie pasov. Vydávajúci orgán členského štátu, ktorý poskytuje pomoc, by mal okrem toho uchovávať kópiu alebo naskenovanú snímku každého vydaného náhradného cestovného dokladu EÚ a ďalšia kópia alebo naskenovaná snímka by sa mala zaslať členskému štátu štátnej príslušnosti príjemcu. Vrátené náhradné cestovné doklady EÚ a uložené kópie by sa mali v čo najkratšom čase zničiť.

                     (7)

                     Nezastúpení občania by mali mať možnosť požiadať o náhradný cestovný doklad EÚ na veľvyslanectve alebo konzuláte ktoréhokoľvek členského štátu. Členské štáty môžu v súlade so smernicou (EÚ) 2015/637 uzavrieť praktické dojednania na účely zdieľania zodpovednosti za vydávanie náhradných cestovných dokladov EÚ nezastúpeným občanom. Členské štáty, ktoré dostávajú žiadosti o náhradné cestovné doklady EÚ, by mali v každom jednotlivom prípade posúdiť, či je náhradný cestovný doklad EÚ vhodné vydať alebo či by sa mal daný prípad postúpiť veľvyslanectvu alebo konzulátu, ktorý je určený za príslušný na základe podmienok akéhokoľvek už existujúceho dojednania.

                     (8)

                     V súlade s účelom náhradného cestovného dokladu EÚ ako dokladu na jednu cestu by mal byť tento doklad platný na obdobie potrebné na uskutočnenie tejto cesty. Vzhľadom na možnosti a rýchlosť súčasného cestovania by platnosť náhradného cestovného dokladu EÚ nemala, s výnimkou mimoriadnych okolností, prekročiť 15 kalendárnych dní.

                     (9)

                     Táto smernica by nemala členským štátom brániť v tom, aby popri vydávaní náhradných cestovných dokladov nezastúpeným občanom v tretích krajinách vydávali náhradné cestovné doklady EÚ aj v iných situáciách s prihliadnutím na vnútroštátne právne predpisy a prax. Členské štáty by taktiež mali mať možnosť vydávať náhradné cestovné doklady EÚ ich vlastným štátnym príslušníkom, občanom Únie, ktorí nie sú zastúpení na území členských štátov a občanom iného členského štátu, ktorý je zastúpený v krajine, v ktorej sa snažia získať náhradné cestovné doklady EÚ. Členské štáty by v tejto súvislosti mali prijať potrebné opatrenia na zabránenie zneužívaniu a podvodom. Členské štáty však tiež môžu rozhodnúť, že v takýchto situáciách náhradné cestovné doklady EÚ vydávať nebudú.

                     (10)

                     V súlade s článkom 5 smernice (EÚ) 2015/637 a s cieľom zabezpečiť účinnosť práva zakotveného v článku 20 ods. 2 písm. c) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) a práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života, ktoré sa uznáva v článku 7 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“), ako aj s ohľadom na vnútroštátne právo a prax by členský štát, ktorý poskytuje pomoc, mal mať možnosť vydávať náhradné cestovné doklady EÚ rodinným príslušníkom, ktorí nie sú občanmi Únie, ktorí sprevádzajú občanov Únie, ak títo rodinní príslušníci majú oprávnený pobyt v niektorom členskom štáte, s prihliadnutím na individuálne okolnosti každého prípadu.

                     (11)

                     Od niektorých rodinných príslušníkov, ktorí nie sú občanmi Únie sa môže požadovať, aby na účely návratu na územie Únie získali okrem náhradného cestovného dokladu EÚ aj víza. Podľa článku 5 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES (4) sa od rodinných príslušníkov, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi členského štátu, vyžaduje iba vstupné vízum v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1806 (5) alebo prípadne v súlade s vnútroštátnym právom. Držba platného pobytového preukazu podľa článku 10 smernice 2004/38/ES oslobodzuje takýchto rodinných príslušníkov od vízovej povinnosti. Členské štáty majú takýmto osobám umožniť potrebné víza získať. Takéto víza sa majú vydávať bezplatne, čo najskôr a na základe zrýchleného postupu.

                     (12)

                     Náhradný cestovný doklad EÚ by mal pozostávať z jednotného formulára náhradného cestovného dokladu EÚ a jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ. Náhradný cestovný doklad EÚ by mal obsahovať všetky potrebné informácie a spĺňať prísne technické normy, najmä pokiaľ ide o ochranu proti pozmeňovaniu a falšovaniu. Mal by byť nákladovo efektívny, vhodný na použitie vo všetkých členských štátoch a mal by mať všeobecne rozpoznateľné ochranné prvky, ktoré sú jasne viditeľné voľným okom.

                     (13)

                     Jednotný formulár náhradného cestovného dokladu EÚ by mal obsahovať prázdne strany, aby bolo v prípade potreby možné vlepiť víza priamo na formulár. Uvedený formulár by mal slúžiť ako nosič jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ obsahujúcej relevantné informácie o príjemcovi. Jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ by mala byť vytvorená podľa jednotného formátu víz, ako sa stanovuje v nariadení Rady (ES) č. 1683/95 (6), a mala by obsahovať podobné ochranné prvky. Jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ by sa mala vyplniť na veľvyslanectve alebo konzuláte členského štátu, ktorý poskytuje pomoc, s použitím rovnakých tlačiarní ako v prípade víz. V prípade zásahu vyššej moci technickej povahy by malo byť možné jednotnú nálepku náhradného cestovného dokladu EÚ vyplniť manuálne. S cieľom vyhnúť sa rizikám zníženej akceptácie a nižšej bezpečnosti by manuálne vyplňovanie malo byť čo najviac obmedzené a malo by k nemu dochádzať len vtedy, keď nie je možné v primeranom čase vystaviť jednotnú nálepku vyplnenú tlačiarňou.

                     (14)

                     V záujme zvýšenia bezpečnosti a rýchlosti procesu vydávania by sa mala priamo na veľvyslanectve alebo konzuláte pomocou digitálneho fotoaparátu alebo rovnocenných prostriedkov vyhotoviť podoba tváre žiadateľa, ktorá sa použije na účely náhradného cestovného dokladu EÚ. Fotografia sa môže použiť iba v prípade, že to nie je možné, a po tom, ako veľvyslanectvo alebo konzulát overí zhodu so žiadateľom. Tá istá podoba tváre alebo fotografia by sa následne mala zaslať členskému štátu štátnej príslušnosti s cieľom potvrdiť totožnosť žiadateľa.

                     (15)

                     V tejto smernici by sa mali stanoviť špecifikácie, ktoré by nemali byť tajné. Tieto špecifikácie môže byť v príslušných prípadoch potrebné doplniť ďalšími tajnými špecifikáciami, aby sa zabránilo pozmeňovaniu a falšovaniu.

                     (16)

                     Aby sa zaistilo, že informácie o doplňujúcich technických špecifikáciách sa nesprístupnia viacerým osobám, než je nevyhnutné, každý členský štát by mal určiť subjekt, ktorý bude zodpovedný za zhotovovanie jednotných formulárov a nálepiek náhradných cestovných dokladov EÚ. Členské štáty sa nabádajú, aby v záujme efektívnosti určili jeden spoločný subjekt. Členské štáty by mali mať možnosť subjekt, ktorý určili, v prípade potreby zmeniť. Z bezpečnostných dôvodov by mal každý členský štát oznámiť názov tohto subjektu Komisii a ostatným členským štátom.

                     (17)

                     Vzhľadom na potrebu prispôsobovať špecifikácie jednotného formulára a jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ technickému pokroku, ako aj meniť členský štát zodpovedný za poskytovanie vzorov na účely informovania tretích krajín o jednotnom formáte náhradného cestovného dokladu EÚ by sa na Komisiu mala delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas svojich prípravných prác uskutočnila náležité konzultácie, a to aj na úrovni expertov, a aby sa tieto konzultácie viedli v súlade so zásadami stanovenými v Medziinštitucionálnej dohode z 13. apríla 2016 o lepšej tvorbe práva (7). V záujme rovnakého zastúpenia pri príprave delegovaných aktov sa predovšetkým všetky dokumenty doručujú Rade v rovnakom čase ako expertom z členských štátov, pričom jej experti majú systematický prístup na zasadnutia expertných skupín Komisie, ktoré sa zaoberajú prípravou delegovaných aktov.

                     (18)

                     S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tejto smernice, pokiaľ ide o akékoľvek doplňujúce technické špecifikácie a ukazovatele na monitorovanie uplatňovania tejto smernice, by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (8).

                     (19)

                     S cieľom zvýšiť akceptáciu náhradných cestovných dokladov EÚ by delegácie Únie v tretích krajinách mali príslušným orgánom tretích krajín oznamovať jednotný formát týchto dokladov a akékoľvek jeho následné zmeny, podávať správy o akceptácii náhradných cestovných dokladov EÚ tretími krajinami a podporovať ich používanie. Vzory používané na tento účel by mal určený členský štát s podporou Komisie poskytnúť Európskej službe pre vonkajšiu činnosť (ESVČ).

                     (20)

                     Touto smernicou by nemali byť dotknuté priaznivejšie vnútroštátne ustanovenia, pokiaľ sú zlučiteľné s touto smernicou.

                     (21)

                     Na spracúvanie osobných údajov, ktoré členské štáty vykonávajú pri uplatňovaní tejto smernice, by sa malo vzťahovať nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 (9). Systém náhradných cestovných dokladov EÚ si vyžaduje spracúvanie osobných údajov potrebných na účely overenia totožnosti žiadateľa, vytlačenia jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ a zjednodušenia cestovania príslušnej dotknutej osoby. Je potrebné podrobnejšie špecifikovať záruky, ktoré sa vzťahujú na spracúvané osobné údaje, ako je napr. maximálne obdobie uchovávania zhromaždených osobných údajov. Maximálne obdobie uchovávania údajov v dĺžke 180 dní pre členský štát, ktorý poskytuje pomoc, a dva roky pre členský štát štátnej príslušnosti je potrebné na to, aby sa zabezpečil výber akýchkoľvek uplatniteľných poplatkov a aby sa zabránilo možnému zneužitiu alebo iným podvodom. Vymazanie osobných údajov žiadateľov by nemalo mať vplyv na schopnosť členských štátov monitorovať uplatňovanie tejto smernice.

                     (22)

                     V súlade s bodmi 22 a 23 Medziinštitucionálnej dohody z 13. apríla 2016 o lepšej tvorbe práva by Komisia mala túto smernicu zhodnotiť, a to najmä na základe informácií zhromaždených prostredníctvom osobitných monitorovacích opatrení, s cieľom posúdiť jej účinky a potrebu prípadných ďalších opatrení. V tomto hodnotení by sa mohol zohľadniť aj budúci technický vývoj umožňujúci zavedenie elektronických náhradných cestovných dokladov.

                     (23)

                     Keďže cieľ tejto smernice, a to ustanoviť opatrenia potrebné na uľahčenie konzulárnej ochrany nezastúpených občanov prostredníctvom vydávania bezpečných a všeobecne akceptovaných náhradných cestovných dokladov, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodu potreby vyhnúť sa fragmentácii a z nej vyplývajúcej obmedzenej akceptácii náhradných cestovných dokladov vydávaných členskými štátmi nezastúpeným občanom ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

                     (24)

                     Cieľom tejto smernice je podporovať konzulárnu ochranu, ktorá je zaručená článkom 46 charty. Touto smernicou sa rešpektujú základné práva a dodržiavajú zásady uznávané najmä chartou vrátane práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života a práva na ochranu osobných údajov. Táto smernica by sa mala vykladať a uplatňovať v súlade s uvedenými právami a zásadami.

                     (25)

                     Rozhodnutie 96/409/SZBP by sa malo zrušiť,

               PRIJALA TÚTO SMERNICU:
         KAPITOLA I

            PREDMET ÚPRAVY A VYMEDZENIE POJMOV

            Článok 1
            Predmet úpravy
            Touto smernicou sa stanovujú pravidlá týkajúce sa podmienok a postupu, pri uplatnení ktorých môžu nezastúpení občania v tretích krajinách získať náhradný cestovný doklad EÚ, a zavádza sa jednotný formát pre tento doklad.

            Článok 2
            Vymedzenie pojmov
            Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

                        1)

                        „nezastúpený občan“ je každý občan, ktorý je štátnym príslušníkom členského štátu, ktorý nie je v tretej krajine zastúpený v zmysle článku 6 smernice (EÚ) 2015/637;

                        2)

                        „žiadateľ“ je osoba, ktorá žiada o náhradný cestovný doklad EÚ;

                        3)

                        „príjemca“ je osoba, ktorej sa náhradný cestovný doklad EÚ vydáva;

                        4)

                        „členský štát, ktorý poskytuje pomoc“ je členský štát, ktorý dostal žiadosť o náhradný cestovný doklad EÚ;

                        5)

                        „členský štát štátnej príslušnosti“ je členský štát, o ktorom žiadateľ tvrdí, že je jeho štátnym príslušníkom;

                        6)

                        „pracovné dni“ sú všetky dni okrem dní pracovného pokoja alebo víkendov, ktoré dodržiava orgán, ktorý má konať.

         KAPITOLA II

            NÁHRADNÝ CESTOVNÝ DOKLAD EÚ

            Článok 3
            Náhradný cestovný doklad EÚ

               1.   Náhradný cestovný doklad EÚ je cestovný doklad, ktorý členský štát vydáva nezastúpenému občanovi v tretej krajine na jednu cestu do jeho členského štátu štátnej príslušnosti alebo pobytu, podľa jeho žiadosti, alebo výnimočne na cestu na iné miesto. Členské štáty môžu tiež rozhodnúť o vydaní náhradných cestovných dokladov EÚ iným príjemcom v súlade s článkom 7.

               2.   Členské štáty vydávajú náhradné cestovné doklady EÚ nezastúpeným občanom v tretích krajinách, ktorých cestovný pas alebo cestovný doklad sa stratil, bol odcudzený alebo zničený alebo ho v primeranej lehote nemožno získať, pričom konajú v súlade s postupom uvedeným v článku 4.

            Článok 4
            Postup

               1.   Keď je členskému štátu doručená žiadosť o náhradný cestovný doklad EÚ, uskutoční čo najskôr, najneskôr však do dvoch pracovných dní od doručenia žiadosti, konzultácie s členským štátom štátnej príslušnosti v súlade s článkom 10 ods. 2 smernice (EÚ) 2015/637 na účely overenia štátnej príslušnosti a totožnosti žiadateľa.

               2.   Členský štát, ktorý poskytuje pomoc, poskytne členskému štátu štátnej príslušnosti všetky relevantné informácie vrátane:

                           a)

                           mena/mien a priezviska žiadateľa, štátnej príslušnosti, dátumu narodenia a pohlavia;

                           b)

                           podoby tváre žiadateľa, ktorú vyhotovia orgány členského štátu, ktorý poskytuje pomoc, v čase podania žiadosti, alebo – len ak to nie je možné – naskenovanej alebo digitálnej fotografie žiadateľa na základe noriem stanovených v časti 3 dokumentu Medzinárodnej organizácie civilného letectva (ICAO) č. 9303 o strojovo čitateľných cestovných dokladoch (siedme vydanie, 2015) (ďalej len „dokument ICAO č. 9303“);

                           c)

                           kópie alebo naskenované snímky všetkých dostupných prostriedkov na určenie totožnosti, ako je preukaz totožnosti alebo vodičský preukaz a – ak je k dispozícii – druh a číslo nahradeného dokladu, národné registračné číslo alebo číslo sociálneho zabezpečenia.

               3.   Čo najskôr, najneskôr však do troch pracovných dní od prijatia informácií uvedených v odseku 2, poskytne členský štát štátnej príslušnosti odpoveď na konzultáciu v súlade s článkom 10 ods. 3 smernice (EÚ) 2015/637 a potvrdí, či je žiadateľ jeho štátnym príslušníkom. Ak členský štát štátnej príslušnosti nie je schopný odpovedať do troch pracovných dní, informuje o tom v rámci tejto lehoty členský štát, ktorý poskytuje pomoc, a uvedie odhad, kedy bude schopný odpoveď poskytnúť. Členský štát, ktorý poskytuje pomoc, o tom informuje žiadateľa. Po potvrdení štátnej príslušnosti žiadateľa poskytne členský štát, ktorý poskytuje pomoc, žiadateľovi čo najskôr, najneskôr však do dvoch pracovných dní od prijatia potvrdenia, náhradný cestovný doklad EÚ.

               4.   Ak členský štát štátnej príslušnosti namieta voči vydaniu náhradného cestovného dokladu EÚ svojmu štátnemu príslušníkovi, informuje o tom členský štát, ktorý poskytuje pomoc. V takom prípade sa náhradný cestovný doklad EÚ nevydáva a členský štát štátnej príslušnosti preberá zodpovednosť za poskytnutie konzulárnej ochrany svojmu občanovi v súlade so svojimi právnymi povinnosťami a praxou. Členský štát, ktorý poskytuje pomoc, o tom v úzkej konzultácii s členským štátom štátnej príslušnosti informuje žiadateľa.

               5.   V odôvodnených prípadoch môžu členské štáty prekročiť lehoty stanovené v odsekoch 1 a 3.

               6.   V mimoriadne naliehavých prípadoch môže členský štát, ktorý poskytuje pomoc, vydať náhradný cestovný doklad EÚ bez predchádzajúcej konzultácie s členským štátom štátnej príslušnosti. Predtým, ako tak urobí, sa členský štát, ktorý poskytuje pomoc, pokúsi využiť všetky dostupné komunikačné prostriedky s členským štátom štátnej príslušnosti. Členský štát, ktorý poskytuje pomoc, čo najskôr oznámi členskému štátu štátnej príslušnosti, že bol vydaný náhradný cestovný doklad EÚ, ako aj totožnosť osoby, ktorej bol náhradný cestovný doklad EÚ vydaný. Toto oznámenie obsahuje všetky údaje, ktoré boli uvedené v náhradnom cestovnom doklade EÚ.

               7.   Orgán členského štátu, ktorý vydal náhradný cestovný doklad EÚ, uchová kópiu alebo naskenovanú snímku každého vydaného náhradného cestovného dokladu EÚ a ďalšiu kópiu alebo naskenovanú snímku zašle členskému štátu štátnej príslušnosti žiadateľa.

               8.   Príjemca náhradného cestovného dokladu EÚ sa vyzve, aby náhradný cestovný doklad po príchode na konečné cieľové miesto vrátil bez ohľadu na to, či jeho platnosť uplynula.

               9.   Komisia môže prijať vykonávacie akty, ktorými sa zavedie štandardný formulár žiadosti o náhradný cestovný doklad EÚ, ktorý obsahuje informácie o povinnosti vrátiť tento doklad pri príchode. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 12 ods. 2.

            Článok 5
            Finančné ustanovenia

               1.   Členský štát, ktorý poskytuje pomoc, účtuje žiadateľovi rovnaké poplatky, aké účtuje svojim vlastným štátnym príslušníkom za vydanie vnútroštátnych náhradných dokumentov.

               2.   Členský štát, ktorý poskytuje pomoc, môže od účtovania poplatkov upustiť celkovo alebo v ním určených špecifických situáciách.

               3.   Ak žiadatelia nie sú schopní zaplatiť akékoľvek uplatniteľné poplatky členskému štátu, ktorý poskytuje pomoc, pri podaní žiadosti, zaviažu sa, že poplatky svojmu členskému štátu štátnej príslušnosti splatia, pričom použijú štandardný vzor uvedený v prílohe I k smernici (EÚ) 2015/637. V takýchto prípadoch sa uplatňuje článok 14 ods. 2 a článok 15 smernice (EÚ) 2015/637.

            Článok 6
            Platnosť
            Náhradný cestovný doklad EÚ je platný počas obdobia potrebného na vykonanie cesty, na ktorú je vydaný. Pri výpočte tohto obdobia sa zohľadnia potrebné prestávky na prenocovanie a čas potrebný na prestupovanie. Obdobie platnosti zahŕňa navyše „tolerančné obdobie“ v rozsahu dvoch dní. S výnimkou mimoriadnych okolností nesmie obdobie platnosti náhradného cestovného dokladu EÚ presiahnuť 15 kalendárnych dní.

            Článok 7
            Nepovinné vydávanie náhradných cestovných dokladov EÚ

               1.   V prípade straty, odcudzenia alebo zničenia cestovného pasu alebo cestovného dokladu žiadateľa alebo ak ich nemožno získať v primeranej lehote, môže členský štát vydať náhradné cestovné doklady EÚ:

                           a)

                           vlastným štátnym príslušníkom;

                           b)

                           občanom Únie, ktorí nie sú zastúpení na území členských štátov vrátane zámorských krajín a území uvedených v článku 355 ods. 2 prvom pododseku ZFEÚ;

                           c)

                           občanom iného členského štátu, ktorý je zastúpený v krajine, v ktorej sa usilujú získať náhradný cestovný doklad EÚ, pokiaľ na tento účel existujú dojednania medzi dotknutými členskými štátmi;

                           d)

                           rodinným príslušníkom, ktorí nie sú občanmi Únie a ktorí sprevádzajú občanov Únie, ktorí nie sú zastúpení v tretej krajine, alebo občanov Únie uvedených v písmenách a), b) alebo c), ak sú títo rodinní príslušníci osobami s oprávneným pobytom v niektorom členskom štáte, a to bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek uplatniteľné vízové požiadavky;

                           e)

                           iným osobám, ktorým je tento členský štát alebo iný členský štát v súlade s medzinárodným alebo vnútroštátnym právom povinný poskytnúť ochranu a ktoré majú oprávnený pobyt v niektorom členskom štáte.

               2.   Keď členský štát vydá náhradný cestovný doklad EÚ v súlade s:

                           a)

                           odsekom 1 písm. b) alebo c) tohto článku, konzultácia stanovená v článku 4 sa uskutočňuje s členským štátom štátnej príslušnosti občana Únie;

                           b)

                           odsekom 1 písm. d) tohto článku, konzultácia stanovená v článku 4 sa uskutočňuje s členským štátom štátnej príslušnosti sprevádzaného občana Únie a v prípade potreby s členským štátom, v ktorom má rodinný príslušník pobyt. Odchylne od článku 4 ods. 6 sa náhradný cestovný doklad EÚ nevydá bez predchádzajúcej konzultácie s členským štátom štátnej príslušnosti sprevádzaného občana Únie a v prípade potreby s členským štátom, v ktorom má rodinný príslušník pobyt;

                           c)

                           odsekom 1 písm. e) tohto článku, konzultácia stanovená v článku 4 sa uskutočňuje s členským štátom, ktorý je podľa medzinárodného alebo vnútroštátneho práva povinný poskytnúť žiadateľovi ochranu, v náhradnom cestovnom doklade EÚ je uvedený ako cieľová krajina.

         KAPITOLA III

            JEDNOTNÝ FORMÁT NÁHRADNÝCH CESTOVNÝCH DOKLADOV EÚ

            Článok 8
            Jednotný formát náhradného cestovného dokladu EÚ

               1.   Náhradný cestovný doklad EÚ pozostáva z jednotného formulára náhradného cestovného dokladu EÚ a jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ. Tento formulár a táto nálepka musia zodpovedať špecifikáciám uvedeným v prílohách I a II a doplňujúcim technickým špecifikáciám stanoveným v súlade s článkom 9.

               2.   Pri vypĺňaní jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ sa vyplnia oddiely ustanovené v prílohe II, pričom strojovo čitateľná časť sa vyplní v súlade s dokumentom ICAO č. 9303.

               3.   S cieľom dosiahnuť ciele tejto smernice, a najmä zabezpečiť výkon práva na konzulárnu ochranu na základe moderného a bezpečného formátu náhradného cestovného dokladu EÚ, je Komisia oprávnená prijímať v súlade s článkom 11 delegované akty s cieľom meniť prílohy I a II, ako aj odkazy na normy ustanovené organizáciou ICAO uvedené v odseku 2 tohto článku a v článku 4 ods. 2 písm. b) a reagovať tak na technický pokrok.

               4.   Členské štáty môžu doplniť všetky potrebné vnútroštátne záznamy v oddiele „Poznámky“ jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ uvedenom v bode 9 prílohy II. V uvedených vnútroštátnych záznamoch sa neopakujú oddiely uvedené v prílohe II.

               5.   Všetky údaje na jednotnej nálepke náhradného cestovného dokladu EÚ vrátane podoby tváre sa vytlačia. Na vytlačenej jednotnej nálepke náhradného cestovného dokladu EÚ sa nesmú robiť žiadne zmeny rukou.
               Vo výnimočnom prípade zásahu vyššej moci technickej povahy je možné jednotné nálepky náhradných cestovných dokladov EÚ vyplniť rukou a fotografie vlepiť. V takýchto prípadoch musí mať fotografia dodatočnú ochranu pred zámenou fotografie. Na jednotnej nálepke náhradného cestovného dokladu EÚ vyplnenej rukou sa nesmú robiť žiadne zmeny.

               6.   Ak sa na jednotnej nálepke náhradného cestovného dokladu EÚ, ktorá ešte nebola nalepená na jednotný formulár náhradného cestovného dokladu EÚ, zistí chyba, jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ sa zneplatní a zničí. Ak sa chyba zistí po tom, ako sa jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ nalepí na jednotný formulár náhradného cestovného dokladu EÚ, oba doklady sa zneplatnia a zničia a vyrobí sa nová jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ.

               7.   Vytlačená jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ obsahujúca vyplnené oddiely sa nalepí na jednotný formulár náhradného cestovného dokladu EÚ v súlade s prílohou I.

               8.   Členské štáty zabezpečia, aby boli prázdne jednotné formuláre a nálepky náhradných cestovných dokladov EÚ uskladnené tak, aby boli chránené pred krádežou.

            Článok 9
            Doplňujúce technické špecifikácie

               1.   Komisia prijme vykonávacie akty, v ktorých sa stanovia doplňujúce technické špecifikácie pre náhradné cestovné doklady EÚ týkajúce sa:

                           a)

                           vzhľadu, formátu a farieb jednotného formulára a jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ;

                           b)

                           požiadaviek na materiál a tlačiarenské techniky, pokiaľ ide o jednotný formulár náhradného cestovného dokladu EÚ;

                           c)

                           ochranných prvkov a požiadaviek vrátane prísnejších noriem zamedzujúcich napodobňovaniu, pozmeňovaniu a falšovaniu;

                           d)

                           ďalších pravidiel, ktoré je potrebné dodržiavať pri vypĺňaní a vydávaní náhradného cestovného dokladu EÚ.

                     Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 12 ods. 2.

               2.   Môže sa rozhodnúť, že doplňujúce technické špecifikácie uvedené v odseku 1 budú tajné a neuverejnia sa. V takom prípade sa sprístupnia len subjektom, ktoré členské štáty určili za zodpovedné za výrobu náhradných cestovných dokladov EÚ, a osobám riadne povereným členským štátom alebo Komisiou.

            Článok 10
            Výroba náhradných cestovných dokladov EÚ

               1.   Každý členský štát určí subjekt zodpovedný za výrobu jednotných formulárov a nálepiek náhradných cestovných dokladov EÚ. Viaceré alebo všetky členské štáty môžu určiť rovnaký subjekt.

               2.   Každý členský štát oznámi Komisii a ostatným členským štátom názov subjektu, ktorý vyrába jeho jednotné formuláre a nálepky náhradných cestovných dokladov EÚ. Ak členský štát zmení svoj určený subjekt, náležite o tom informuje Komisiu a ostatné členské štáty.

            Článok 11
            Vykonávanie delegovania právomoci

               1.   Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.

               2.   Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 8 ods. 3 a článku 13 ods. 1 sa Komisii udeľuje na dobu neurčitú od 10. júla 2019.

               3.   Delegovanie právomoci uvedené v článku 8 ods. 3 a článku 13 ods. 1 môže Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.

               4.   Komisia pred prijatím delegovaného aktu konzultuje s odborníkmi určenými jednotlivými členskými štátmi v súlade so zásadami stanovenými v Medziinštitucionálnej dohode z 13. apríla 2016 o lepšej tvorbe práva.

               5.   Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí Rade.

               6.   Delegovaný akt prijatý podľa článku 8 ods. 3 a článku 13 ods. 1 nadobudne účinnosť, len ak Rada voči nemu nevzniesla námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Rada informovala Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.

               7.   Európsky parlament musí byť informovaný o prijatí delegovaných aktov Komisiou, o akýchkoľvek námietkach vznesených proti týmto aktom alebo o odvolaní delegovania právomocí Radou.

            Článok 12
            Postup výboru

               1.   Komisii pomáha výbor zriadený článkom 6 nariadenia (ES) č. 1683/95. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.

               2.   Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.

            Článok 13
            Informovanie tretích krajín

               1.   Členský štát, ktorý vykonáva predsedníctvo Rady v súlade s článkom 16 ods. 9 Zmluvy o EÚ, poskytne Komisii a ESVČ do 21 mesiacov od prijatia doplňujúcich technických špecifikácií uvedených v článku 9 vzory jednotného formulára a jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ.
               Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 11 s cieľom zmeniť prvý pododsek tohto odseku tak, že za štát zodpovedný za poskytnutie vzorov uvedených v tomto pododseku určí iný členský štát na základe objektívnych kritérií, ako napríklad, že sa na jeho území nachádza subjekt, ktorý výrobou náhradných cestovných dokladov EÚ poverilo niekoľko alebo všetky členské štáty.

               2.   ESVČ zašle vzory jednotného formulára a jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ delegáciám Únie v tretích krajinách.

               3.   Delegácie Únie v tretích krajinách informujú príslušné orgány tretích krajín o používaní náhradného cestovného dokladu EÚ, ako aj o jeho jednotnom formáte a hlavných ochranných prvkoch, a to aj tak, že im na referenčné účely poskytnú vzory jednotného formulára a nálepky cestovného dokladu EÚ. Informovanie tretej krajiny sa na jej požiadanie zopakuje. Informovanie sa nevzťahuje na špecifikácie, ktoré sa uchovávajú v tajnosti v súlade s článkom 9 ods. 2.

               4.   Pri každej zmene jednotného formulára alebo jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ sa postup uvedený v odsekoch 1 až 3 zopakuje. Lehota uvedená v odseku 1 je 21 mesiacov od prijatia zmeneného formátu jednotného formulára alebo jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ.

               5.   Ak sa v tretej krajine nenachádza delegácia Únie, zastúpené členské štáty prostredníctvom miestnej konzulárnej spolupráce rozhodnú, ktorý členský štát informuje príslušné orgány danej tretej krajiny o jednotnom formáte náhradného cestovného dokladu EÚ, ako aj o jeho hlavných ochranných prvkoch. Pri zasielaní vzorov jednotného formulára a nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ na tento účel koordinuje ESVČ svoj postup s dotknutým členským štátom.

         KAPITOLA IV

            ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA

            Článok 14
            Priaznivejšie zaobchádzanie
            Členské štáty môžu zaviesť alebo zachovať ustanovenia, ktoré sú priaznivejšie ako ustanovenia tejto smernice, pokiaľ sú s ňou zlučiteľné.

            Článok 15
            Ochrana osobných údajov

               1.   Osobné údaje spracúvané na účely tejto smernice, vrátane podoby tváre alebo fotografie žiadateľa podľa článku 4 ods. 2, sa používajú len na overenie totožnosti žiadateľa v súlade s postupom uvedeným v článku 4, na tlač jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ a na uľahčenie cestovania žiadateľa. Členský štát, ktorý poskytuje pomoc, a členský štát štátnej príslušnosti zaistia primerané zabezpečenie osobných údajov.

               2.   Bez toho, aby bolo dotknuté nariadenie (EÚ) 2016/679, žiadateľ, ktorému sa vydá náhradný cestovný doklad EÚ, má právo overiť osobné údaje uvedené v náhradnom cestovnom doklade EÚ a prípadne požiadať o ich opravu prostredníctvom vydania nového dokladu.

               3.   V náhradnom cestovnom doklade EÚ sa neuvádzajú žiadne informácie v strojovo čitateľnej forme, pokiaľ tieto informácie nie sú uvedené aj v oddieloch uvedených v bode 6 prílohy II.

               4.   Členský štát, ktorý poskytuje pomoc, a členský štát štátnej príslušnosti uchovávajú osobné údaje žiadateľa len tak dlho, ako je potrebné, a to aj v súvislosti s výberom poplatkov podľa článku 5. Tieto osobné údaje sa v žiadnom prípade nesmú uchovávať dlhšie ako 180 dní v prípade členského štátu, ktorý poskytuje pomoc, a dlhšie ako dva roky v prípade členského štátu štátnej príslušnosti. Po uplynutí lehoty uchovávania sa osobné údaje žiadateľa vymažú.

               5.   Odchylne od odseku 4 členské štáty zaistia čo najskoršie bezpečné zničenie všetkých vrátených náhradných cestovných dokladov EÚ a všetkých súvisiacich kópií.

            Článok 16
            Monitorovanie

               1.   Členské štáty pravidelne monitorujú uplatňovanie tejto smernice na základe týchto ukazovateľov:

                           a)

                           počet náhradných cestovných dokladov EÚ vydaných v súlade s článkom 3 a štátna príslušnosť príjemcu;

                           b)

                           počet náhradných cestovných dokladov EÚ vydaných v súlade s článkom 7 a štátna príslušnosť príjemcu a

                           c)

                           počet prípadov podvodov a falšovania v súvislosti s náhradnými cestovnými dokladmi EÚ.

               2.   Členské štáty organizujú produkciu a zhromažďovanie údajov potrebných na meranie zmeny ukazovateľov uvedených v odseku 1 a tieto informácie každoročne poskytujú Komisii.

               3.   Komisia môže prijímať vykonávacie akty, ktorými sa stanovia dodatočné ukazovatele k tým, ktoré sú uvedené v odseku 1. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 12 ods. 2.

            Článok 17
            Hodnotenie

               1.   Komisia najskôr päť rokov po dátume transpozície tejto smernice vykoná hodnotenie tejto smernice a správu o hlavných zisteniach predloží Európskemu parlamentu a Rade. Táto správa obsahuje hodnotenie primeranosti úrovne bezpečnosti osobných údajov, vplyvu na základné práva a možného zavedenia jednotného poplatku za náhradný cestovný doklad EÚ.

               2.   Členské štáty poskytnú Komisii informácie potrebné na vypracovanie správy uvedenej v odseku 1.

            Článok 18
            Zrušenie

               1.   Rozhodnutie 96/409/SZBP sa zrušuje s účinnosťou od 36 mesiacov po prijatí doplňujúcich technických špecifikácií uvedených v článku 9.

               2.   Odkazy na zrušené rozhodnutie sa považujú za odkazy na túto smernicu.

               3.   Členské štáty zabezpečia, aby sa formuláre náhradného cestovného dokladu vyrobené podľa rozhodnutia 96/409/SZBP zneplatnili a zničili v lehote uvedenej v odseku 1.

            Článok 19
            Transpozícia

               1.   Členské štáty prijmú a uverejnia do 24 mesiacov od prijatia doplňujúcich technických špecifikácií uvedených v článku 9 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne oznámia Komisii znenie týchto ustanovení.
               Členské štáty tieto opatrenia uplatňujú od 36 mesiacov po prijatí doplňujúcich technických špecifikácií uvedených v článku 9.
               Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.

               2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.

            Článok 20
            Nadobudnutie účinnosti
            Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

            Článok 21
            Adresáti
            Táto smernica je určená členským štátom.

            V Luxemburgu 18. júna 2019

                  Za Radu

                  predseda

               G. CIAMBA

            (1)  Stanovisko zo 16. januára 2019 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

            (2)  Smernica Rady (EÚ) 2015/637 z 20. apríla 2015 o opatreniach koordinácie a spolupráce na uľahčenie konzulárnej ochrany nezastúpených občanov Únie v tretích krajinách a o zrušení rozhodnutia 95/553/ES (Ú. v. EÚ L 106, 24.4.2015, s. 1).

            (3)  Rozhodnutie zástupcov vlád členských štátov, ktorí sa zišli na zasadnutí Rady, č. 96/409/SZBP z 25. júna 1996 o zavedení cestovného preukazu (Ú. v. ES L 168, 6.7.1996, s. 4).

            (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 30.4.2004, s. 77).

            (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1806 zo 14. novembra 2018 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (Ú. v. EÚ L 303, 28.11.2018, s. 39).

            (6)  Nariadenie Rady (ES) č. 1683/95 z 29. mája 1995 stanovujúce jednotný formát víz (Ú. v. ES L 164, 14.7.1995, s. 1).

            (7)  Ú. v. EÚ L 123, 12.5.2016, s. 1.

            (8)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13).

            (9)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) (Ú. v. EÚ L 119, 4.5.2016, s. 1).

            PRÍLOHA I

               JEDNOTNÝ FORMULÁR NÁHRADNÉHO CESTOVNÉHO DOKLADU EÚ

            Jednotný formulár náhradného cestovného dokladu EÚ musí byť v súlade s týmito špecifikáciami:
            1.   Formát a veľkosť
            Jednotný formulár náhradného cestovného dokladu EÚ musí byť vyhotovený v tvare zloženom trojmo (jeden hárok potlačený z obidvoch strán a zložený na tretiny). Veľkosť formulára po zložení musí byť v súlade s normou ISO/IEC 7810 ID-3.
            2.   Strana 1: titulná strana
            Na titulnej strane jednotného formulára náhradného cestovného dokladu EÚ sú v tomto poradí uvedené slová „EURÓPSKA ÚNIA“ vo všetkých úradných jazykoch Európskej únie a slová „EMERGENCY TRAVEL DOCUMENT“ a „TITRE DE VOYAGE PROVISOIRE“. Na titulnej strane sa tiež nachádza dvanásť zlatých hviezd, ktoré tvoria kruh.
            3.   Strana 2: nalepenie jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ
            Jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ sa bezpečne nalepí na druhú stranu jednotného formulára náhradného cestovného dokladu EÚ, a to tak, aby ju nebolo možné ľahko odstrániť. Nálepka jednotného náhradného cestovného dokladu EÚ sa nalepí k okraju strany rovnobežne s týmto okrajom. Strojovo čitateľná časť nálepky jednotného náhradného cestovného dokladu EÚ sa zarovná s okrajom strany. Odtlačok pečiatky vydávajúcich orgánov sa umiestni na nálepku jednotného náhradného cestovného dokladu EÚ tak, aby presahoval na stranu.
            4.   Strany 3 a 4: informácie
            Tretia a štvrtá strana obsahujú preklady spojenia „Náhradný cestovný doklad“, ako aj textu na nálepke jednotného náhradného cestovného dokladu EÚ vo všetkých úradných jazykoch Únie s výnimkou angličtiny a francúzštiny. Uvádza sa aj tento text:

               „This EU Emergency Travel Document is a travel document issued by a Member State of the European Union for a single journey to the holder's Member State of nationality or residence or, exceptionally, to another destination. Authorities of non-EU countries are hereby requested to allow the holder to pass freely without hindrance.
               Le présent titre de voyage provisoire de l'UE est un titre de voyage délivré par un État membre de l'Union européenne aux fins d'un trajet unique vers l'État membre de nationalité ou de résidence du détenteur, ou, à titre exceptionnel, vers une autre destination. Les autorités des pays tiers sont priées d'autoriser le détenteur du titre de voyage provisoire à circuler sans entraves.“.

            5.   Strany 5 a 6: víza a vstupné/výstupné pečiatky
            Na piatej a šiestej strane je uvedený nadpis „VISA/VISA“ a inak sú ponechané prázdne.
            Tieto strany sú vyhradené pre víza a vstupné/výstupné pečiatky.
            6.   Číslo jednotného formulára náhradného cestovného dokladu EÚ
            Na jednotnom formulári náhradného cestovného dokladu EÚ je predtlačené sedemmiestne číslo.

            PRÍLOHA II

               JEDNOTNÁ NÁLEPKA NÁHRADNÉHO CESTOVNÉHO DOKLADU EÚ

            Jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ musí byť v súlade s týmito špecifikáciami:
            Prvky jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ

                        1.

                        Jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ musí obsahovať podobu tváre držiteľa, ktorá je vytlačená v súlade s prísnymi bezpečnostnými normami, s výnimkou prípadov, keď sa v súlade s článkom 8 ods. 5 používa fotografia. Ide o podobu tváre alebo fotografiu, ktorá sa používa na účely článku 4 ods. 2.

                        2.

                        Jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ musí obsahovať ochranné prvky zabezpečujúce dostatočnú ochranu proti pozmeňovaniu, najmä ochranné prvky používané pri jednotnom formáte víz.

                        3.

                        Rovnaké ochranné prvky sa použijú vo všetkých členských štátoch.

                        4.

                        Na jednotnej nálepke náhradného cestovného dokladu EÚ sa nachádza:

                                    a)

                                    skratka „EU ETD/TVP UE“;

                                    b)

                                    slová 'European Union/Union européenne';

                                    c)

                                    trojmiestny kód „EUE“, ako sa stanovuje v dokumente ICAO č. 9303.

                        5.

                        Na jednotnej nálepke náhradného cestovného dokladu EÚ sa uvádza jej sedemmiestne číslo v horizontálnom smere, ktoré je predtlačené čiernou farbou. Použije sa osobitný typ písma. Pred týmto číslom sa uvádza dvojpísmenový kód krajiny vydávajúceho členského štátu, ako sa uvádza v dokumente ICAO č. 9303, ktorý môže byť predtlačený alebo sa doplní pri vyplňovaní jednotnej nálepky náhradného cestovného dokladu EÚ. Z bezpečnostných dôvodov sa to isté sedemmiestne číslo môže na jednotnú nálepku náhradného cestovného dokladu EÚ predtlačiť niekoľkokrát.

                  Rubriky, ktoré je potrebné vyplniť

                        6.

                        Jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ obsahuje oddiely pre tieto informácie:

                                    a)

                                    cieľová krajina a všetky tranzitné krajiny, pre ktoré sa náhradný cestovný doklad EÚ vydáva;

                                    b)

                                    vydávajúci členský štát a adresa vydávajúceho orgánu;

                                    c)

                                    dátum vydania a dátum uplynutia platnosti;

                                    d)

                                    meno/mená a priezvisko, štátna príslušnosť, dátum narodenia a pohlavie príjemcu náhradného cestovného dokladu EÚ;

                                    e)

                                    číslo jednotného formulára náhradného cestovného dokladu EÚ, do ktorého bude vlepená jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ, ako sa uvádza v bode 6 prílohy I.

                        7.

                        Nadpisy oddielov, ktoré je potrebné vyplniť, sa uvádzajú v angličtine a francúzštine a sú očíslované.

                        8.

                        Dátumy sa uvádzajú takto: ak sa príslušný deň označuje jednou číslicou, uvedie sa pred ňou nula; Ak sa príslušný mesiac označuje jednou číslicou, uvedie sa pred ňou nula; rok sa uvádza prostredníctvom štyroch číslic. Po dni a mesiaci nasleduje medzera. Napríklad: 20 01 2018 = 20. január 2018.

                        9.

                        Jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ obsahuje oddiel „Poznámky“, v ktorom vydávajúci orgán uvádza akékoľvek ďalšie potrebné informácie, napr. druh a číslo dokladu, ktorý sa nahrádza.

                  Strojovo čitateľné informácie

                        10.

                        Jednotná nálepka náhradného cestovného dokladu EÚ obsahuje relevantné strojovo čitateľné informácie v súlade s dokumentom ICAO č. 9303 s cieľom uľahčiť kontroly na vonkajších hraniciach. Na označenie dokumentu ako náhradného cestovného dokladu EÚ sa ako prvé dva znaky strojovo čitateľnej časti používajú veľké písmená „AE“. Strojovo čitateľná časť obsahuje tlačený text vo viditeľnej podtlači so slovami 'Európska únia' vo všetkých úradných jazykoch Únie. Tento text nesmie narušiť technické prvky strojovo čitateľnej časti ani jej čitateľnosť.

                        11.

                        Vyhradí sa priestor na prípadné doplnenie spoločného dvojrozmerného čiarového kódu.


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/983 z 5. júna 2019, ktorou sa mení smernica 2004/37/ES o ochrane pracovníkov pred rizikami súvisiacimi s expozíciou karcinogénom alebo mutagénom pri práci (Text s významom pre EHP)

text:
                  20.6.2019

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  L 164/23

         SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) 2019/983
         z 5. júna 2019,
         ktorou sa mení smernica 2004/37/ES o ochrane pracovníkov pred rizikami súvisiacimi s expozíciou karcinogénom alebo mutagénom pri práci
         (Text s významom pre EHP)
         EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
         so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 153 ods. 2 písm. b) v spojení s článkom 153 ods. 1 písm. a),
         so zreteľom na návrh Európskej komisie,
         po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
         so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
         po porade s Výborom regiónov,
         konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
         keďže:

                     (1)

                     Realizácia Európskeho piliera sociálnych práv (3), ktorý bol vyhlásený Európskym parlamentom, Radou a Komisiou na Sociálnom samite pre spravodlivé pracovné miesta a rast v Göteborgu 17. novembra 2017, je spoločným politickým záväzkom a zodpovednosťou. V zásade 10 Európskeho piliera sociálnych práv sa uvádza, že pracovníci majú právo na zdravé, bezpečné a prispôsobené pracovné prostredie. Právo pracovníkov na vysokú úroveň ochrany ich zdravia a bezpečnosti pri práci a na pracovné prostredie prispôsobené ich profesionálnym potrebám zahŕňa aj ochranu pred karcinogénmi a mutagénmi na pracovisku, a to bez ohľadu na trvanie zamestnania alebo expozície.

                     (2)

                     V tejto smernici sa rešpektujú základné práva a dodržiavajú zásady uznané Chartou základných práv Európskej únie, najmä právo na život uvedené v jej článku 2 a právo na spravodlivé a primerané pracovné podmienky uvedené v jej článku 31.

                     (3)

                     Cieľom smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/37/ES (4) je ochrana pracovníkov pred ohrozením ich zdravia a bezpečnosti v dôsledku expozície karcinogénom alebo mutagénom na pracovisku. V uvedenej smernici sa ustanovuje konzistentná úroveň ochrany pred rizikami súvisiacimi s karcinogénmi a mutagénmi prostredníctvom rámca všeobecných zásad s cieľom umožniť členským štátom zabezpečovať konzistentné uplatňovanie príslušných minimálnych požiadaviek. Cieľom uvedených minimálnych požiadaviek je chrániť pracovníkov na úrovni Únie a prispieť k zníženiu rozdielov v úrovniach ochrany pracovníkov v rámci celej Únie a k zabezpečeniu rovnakých podmienok. Záväzné limitné hodnoty expozície pri práci sú dôležitou súčasťou všeobecných opatrení na ochranu pracovníkov, ktoré sa stanovujú v smernici 2004/37/ES. Uvedené limitné hodnoty musia byť založené na dôkazoch, musia byť primerané a merateľné a zároveň by mali byť stanovené na základe dostupných informácií vrátane aktuálnych vedeckých a technických údajov, ekonomickej uskutočniteľnosti vykonávania a dodržiavania predpisov, dôkladného posúdenia sociálno-ekonomických vplyvov a dostupnosti protokolov a techník na meranie expozície na pracovisku. Členské štáty môžu v úzkej spolupráci so sociálnymi partnermi stanoviť prísnejšie záväzné limitné hodnoty expozície pri práci. Okrem toho smernica 2004/37/ES nebráni členským štátom, aby uplatňovali dodatočné opatrenia, napríklad biologickú limitnú hodnotu.

                     (4)

                     Cieľom smernice 2004/37/ES je zamerať sa na látky alebo zmesi, ktoré spĺňajú kritériá klasifikácie ako karcinogén alebo mutagén kategórie 1A alebo 1B podľa prílohy I k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 (5), ako aj látky, zmesi alebo procesy podľa prílohy I k smernici 2004/37/ES. Látky, ktoré spĺňajú kritériá klasifikácie ako karcinogén alebo mutagén kategórie 1A alebo 1B podľa prílohy I k nariadeniu (ES) č. 1272/2008, sú tie, ktoré majú harmonizovanú klasifikáciu alebo sú klasifikované v súlade s článkom 4 alebo článkom 36 uvedeného nariadenia a oznámené Európskej chemickej agentúre (ďalej len „ECHA“ - European Chemicals Agency) podľa článku 40 uvedeného nariadenia. Uvedené látky sú na verejnom zozname klasifikácie a označovania, ktorý spravuje agentúra ECHA. Na každé nové zaradenie do zoznamu látok, zmesí a procesov podľa prílohy I k smernici 2004/37/ES v súlade s článkom 2 písm. a) bodom ii) uvedenej smernice je potrebné preukázať spoľahlivé vedecké dôkazy o karcinogenite relevantnej látky, a to na základe dostupných platných vedeckých zdrojov, ako sú napríklad výbor pre hodnotenie rizík (ďalej len „RAC“ - Committee for Risk Assessment) agentúry ECHA, Medzinárodná agentúra pre výskum rakoviny (ďalej len „IARC“ - International Agency for Research on Cancer) a vnútroštátne orgány, pričom treba venovať osobitnú pozornosť recenzovanej publikovanej literatúre o uvedenej látke.

                     (5)

                     Limitné hodnoty expozície pri práci sú súčasťou opatrení na riadenie rizík podľa smernice 2004/37/ES. Uvedené limitné hodnoty by sa mali pravidelne revidovať v súlade so zásadou predbežnej opatrnosti a zásadou ochrany pracovníkov a so zreteľom na dôveryhodné dostupné vedecké a technické údaje týkajúce sa karcinogénov a mutagénov. Pozornosť by sa mala venovať aj zlepšeniu meracích techník, opatrení manažmentu rizík a ďalších relevantných faktorov. Dodržiavaním uvedených limitných hodnôt nie sú dotknuté iné povinnosti zamestnávateľov podľa uvedenej smernice, najmä povinnosti znižovať používanie karcinogénov a mutagénov na pracovisku, predchádzať expozícii pracovníkov karcinogénom alebo mutagénom alebo znižovať mieru takejto expozície a prijímať opatrenia, ktoré by sa mali vykonávať na uvedený účel. Pokiaľ je to technicky možné, uvedené opatrenia by mali zahŕňať nahradenie karcinogénu alebo mutagénu látkou, zmesou alebo procesom, ktoré nie sú nebezpečné alebo sú menej nebezpečné pre zdravie pracovníkov, využívanie uzavretého systému a iné opatrenia zamerané na zníženie úrovne expozície pracovníkov.

                     (6)

                     Nebezpečné lieky vrátane cytotoxických liekov, ktoré sú v prvom rade využívané na liečbu rakoviny, by mohli mať genotoxické, karcinogénne alebo mutagénne vlastnosti. Je preto dôležité chrániť pracovníkov, ktorí sú exponovaní takýmto liekom pri práci zahŕňajúcej: prípravu, podávanie alebo zneškodňovanie nebezpečných liekov vrátane cytotoxických liekov; služby súvisiace s čistením, prepravou, praním alebo so zneškodňovaním nebezpečných liekov alebo materiálov kontaminovaných takýmito liekmi; alebo osobnú starostlivosť o pacientov liečených nebezpečnými liekmi. Nebezpečné lieky vrátane cytotoxických liekov podliehajú opatreniam Únie stanovujúcim minimálne požiadavky ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov, najmä opatreniam ustanoveným v smernici Rady 98/24/ES (6). Nebezpečné lieky, ktoré obsahujú látky, ktoré sú zároveň karcinogénmi alebo mutagénmi, podliehajú smernici 2004/37/ES. Komisia by mala posúdiť najvhodnejší nástroj na zabezpečenie bezpečnosti pri práci pre pracovníkov exponovaných nebezpečným liekom vrátane cytotoxických liekov. Pritom by nemal byť ohrozený prístup pacientov k najlepšej dostupnej liečbe.

                     (7)

                     V prípade väčšiny karcinogénov a mutagénov nie je vedecky možné určiť úrovne, pod ktorými by expozícia neviedla k nepriaznivým účinkom. Hoci sa stanovením limitných hodnôt karcinogénov a mutagénov na pracovisku podľa tejto smernice riziká pre zdravie a bezpečnosť pracovníkov vyplývajúce z expozície pri práci (reziduálne riziká) neodstránia úplne, prispeje sa tým k výraznému zníženiu rizík vyplývajúcich z takejto expozície, a to prostredníctvom prístupu postupných krokov a stanovovania cieľov podľa smernice 2004/37/ES. V prípade ostatných karcinogénov a mutagénov je vedecky možné určiť úrovne, pod ktorými sa nepredpokladá, že by expozícia viedla k nepriaznivým účinkom.

                     (8)

                     Maximálne úrovne expozície pracovníkov niektorým karcinogénom alebo mutagénom sa stanovujú ako hodnoty, ktoré sa podľa smernice 2004/37/ES nemajú prekročiť.

                     (9)

                     Touto smernicou sa posilňuje ochrana zdravia a bezpečnosť pracovníkov na ich pracoviskách. Komisia by mala smernicu 2004/37/ES pravidelne preskúmavať a v prípade potreby predkladať legislatívne návrhy. V uvedenej smernici by sa mali stanoviť nové limitné hodnoty so zreteľom na dostupné informácie vrátane nových vedeckých a technických údajov a najlepších postupov, techník a protokolov merania úrovne expozície na pracovisku založených na dôkazoch. Uvedené informácie by podľa možností mali zahŕňať údaje o reziduálnych rizikách pre zdravie pracovníkov, odporúčania Vedeckého výboru pre najvyššie prípustné hodnoty vystavenia chemickým faktorom pri práci (ďalej len „SCOEL“ - Scientific Committee on Occupational Exposure Limits) a stanoviská výboru RAC, ako aj stanoviská Poradného výboru pre bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci (ďalej len „ACSH“ - Advisory Committee on Safety and Health at Work) a monografie agentúry IARC. Transparentnosť informácií je v tejto súvislosti nástrojom prevencie a mala by sa zaručiť. Informácie o reziduálnom riziku sú dôležité pre akúkoľvek budúcu prácu zameranú na obmedzenie rizík vyplývajúcich z expozície karcinogénom a mutagénom pri práci, a mali by sa sprístupniť verejnosti na úrovni Únie. Táto smernica je v súlade s osobitnými odporúčaniami výborov SCOEL, RAC a ACSH, ktorých dôležitosť bola zdôraznená v predchádzajúcich zmenách smernice 2004/37/ES.

                     (10)

                     Na zabezpečenie čo najlepšej úrovne ochrany je so zreteľom na vedecké údaje tiež potrebné zohľadniť okrem inhalácie aj cesty absorbovania karcinogénov a mutagénov vrátane možnosti absorpcie cez kožu a v takýchto prípadoch uviesť poznámku týkajúcu sa kože pre relevantné látky. Zmeny prílohy III k smernici 2004/37/ES ustanovené v tejto smernici predstavujú ďalší krok v dlhodobejšom procese aktualizácie uvedenej smernice.

                     (11)

                     Posudzovanie účinkov karcinogénov, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, na zdravie vychádzalo z relevantných vedeckých poznatkov výborov SCOEL a RAC.

                     (12)

                     Výbor SCOEL, ktorý bol zriadený rozhodnutím Komisie 2014/113/EÚ (7), pomáha Komisii najmä pri určovaní, hodnotení a podrobnom analyzovaní najnovších dostupných vedeckých údajov a pri navrhovaní limitných hodnôt expozície pri práci, ktoré sa majú stanoviť na úrovni Únie podľa smerníc 98/24/ES a 2004/37/ES, s cieľom chrániť pracovníkov pred chemickými rizikami.

                     (13)

                     V súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (8) výbor RAC vypracúva stanoviská agentúry ECHA týkajúce sa rizík, ktoré chemické látky predstavujú pre zdravie ľudí a životné prostredie. V kontexte tejto smernice pripravil výbor RAC svoje stanovisko podľa požiadavky v súlade s článkom 77 ods. 3 písm. c) uvedeného nariadenia.

                     (14)

                     Kampaň s názvom „Zdravé pracoviská kontrolujú nebezpečné látky“ na obdobie rokov 2018 – 2019 je dobrým príkladom toho, ako Európska agentúra pre bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci (EU-OSHA) môže podporovať vykonávanie právnych predpisov v oblasti bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci na úrovni Únie. Je žiaduce, aby agentúra EU-OSHA úzko spolupracovala s členskými štátmi s cieľom poskytovať prispôsobené informácie a príklady osvedčených postupov pracovníkom, ktorí sú v kontakte s určitými látkami, poukazujúc na politický vývoj a už existujúci legislatívny rámec.

                     (15)

                     Kadmium a mnohé z jeho anorganických zlúčenín spĺňajú kritériá na klasifikáciu ako karcinogénna látka (kategória 1B) v súlade s nariadením (ES) č. 1272/2008, a preto sú karcinogénmi v zmysle smernice 2004/37/ES. Je preto vhodné, na základe dostupných informácií vrátane vedeckých a technických údajov, stanoviť limitnú hodnotu pre kadmium a jeho anorganické zlúčeniny v uvedenej smernici. Kadmium, dusičnan kademnatý, hydroxid kademnatý a uhličitan kademnatý boli okrem toho podľa článku 57 písm. a) nariadenia (ES) č. 1907/2006 identifikované ako látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy a sú zaradené do zoznamu kandidátskych látok uvedeného v článku 59 ods. 1 uvedeného nariadenia.

                     (16)

                     V prípade kadmia je možné predpokladať, že bude ťažké v krátkodobom horizonte dosiahnuť súlad s limitnou hodnotou 0,001 mg/m3. Je preto vhodné zaviesť prechodné obdobie ôsmich rokov, počas ktorého by sa mala uplatňovať limitná hodnota 0,004 mg/m3 (inhalovateľná frakcia). S cieľom chrániť oprávnené očakávania a vyhnúť sa možnému narušeniu existujúcich postupov v členských štátoch, ktoré k dátumu nadobudnutia účinnosti tejto smernice vykonávajú biomonitorovací systém s biologickou limitnou hodnotou nepresahujúcou 0,002 mg Cd/g kreatinínu v moči, by sa limitná hodnota 0,004 mg/m3 mala v uvedených členských štátoch počas prechodného obdobia merať ako respirabilná frakcia, so zreteľom na stanoviská výborov SCOEL a ACSH týkajúce sa kadmia a jeho anorganických zlúčenín.

                     (17)

                     Na základe dostupných platných vedeckých zdrojov, ako sú napríklad zdroje poskytované výbormi SCOEL a RAC a príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, by Komisia mala najneskôr do troch rokov odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice posúdiť možnosť zmeniť smernicu 2004/37/ES tak, že sa do nej doplnia ustanovenia o kombinácii limitnej hodnoty expozície pri práci vzdušnou cestou a biologickej limitnej hodnoty pre kadmium a jeho anorganické zlúčeniny.

                     (18)

                     Stanovenie biologickej limitnej hodnoty pre kadmium a jeho anorganické zlúčeniny by chránilo pracovníkov pred ich systémovou toxicitou, ktorá postihuje najmä obličky a kosti. Biologické monitorovanie tak môže prispieť k ochrane pracovníkov na pracovisku, ale len ako doplnok k monitorovaniu koncentrácie kadmia a jeho anorganických zlúčenín vo vzduchu, a teda v dýchacej zóne pracovníkov. Komisia by mala vydať praktické usmernenia týkajúce sa biologického monitorovania.

                     (19)

                     Berýlium a väčšina jeho anorganických zlúčenín spĺňajú kritériá na klasifikáciu ako karcinogénna látka (kategória 1B) v súlade s nariadením (ES) č. 1272/2008, a preto sú karcinogénmi v zmysle smernice 2004/37/ES. Okrem karcinogénnych vlastností je berýlium známe tým, že spôsobuje chronickú beryliózu (CBD) a senzibilizáciu spôsobenú berýliom (BeS). Je preto vhodné, na základe dostupných informácií vrátane vedeckých a technických údajov, stanoviť limitnú hodnotu pre berýlium a jeho anorganické zlúčeniny v uvedenej smernici a uviesť pri ňom poznámku týkajúcu sa kožnej a respiračnej senzibilizácie.

                     (20)

                     V prípade berýlia je možné predpokladať, že bude náročné dosiahnuť v krátkodobom horizonte súlad s limitnou hodnotou 0,0002 mg/m3. Je preto vhodné zaviesť prechodné obdobie siedmich rokov, počas ktorého by sa mala uplatňovať limitná hodnota 0,0006 mg/m3.

                     (21)

                     Kyselina arzeničná a jej soli, ako aj väčšina anorganických zlúčenín arzénu spĺňajú kritériá na klasifikáciu ako karcinogénna látka (kategória 1A) v súlade s nariadením (ES) č. 1272/2008, a preto sú karcinogénmi v zmysle smernice 2004/37/ES. Je preto vhodné, na základe dostupných informácií vrátane vedeckých a technických údajov, stanoviť limitnú hodnotu pre kyselinu arzeničnú a jej soli, ako aj pre anorganické zlúčeniny arzénu v uvedenej smernici. Kyselina arzeničná, oxid arzeničný a oxid arzenitý sú okrem toho podľa článku 57 písm. a) nariadenia (ES) č. 1907/2006 identifikované ako látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy a sú zaradené do prílohy XIV k uvedenému nariadeniu, čo znamená, že sa pred použitím majú autorizovať.

                     (22)

                     V prípade kyseliny arzeničnej je možné predpokladať, že v sektore tavenia medi bude náročné dosiahnuť súlad s limitnou hodnotou 0,01 mg/m3. Preto by sa malo zaviesť prechodné obdobie štyroch rokov.

                     (23)

                     Formaldehyd spĺňa kritériá na klasifikáciu ako karcinogénna látka (kategória 1B) v súlade s nariadením (ES) č. 1272/2008, a preto je karcinogénom v zmysle smernice 2004/37/ES. Formaldehyd je lokálne pôsobiaci genotoxický karcinogén a existujú dostatočné vedecké dôkazy o jeho karcinogenite pre ľudí. Formaldehyd je aj kontaktný kožný alergén (kožný senzibilizátor). Je preto vhodné, na základe dostupných informácií vrátane vedeckých a technických údajov stanoviť limitnú hodnotu dlhodobej a krátkodobej expozície pre formaldehyd v uvedenej smernici a uviesť pri ňom poznámku týkajúcu sa kožnej senzibilizácie. Agentúra ECHA okrem toho na žiadosť Komisie zhromažďuje aj existujúce informácie na posúdenie potenciálnej expozície formaldehydu a látkam, z ktorých sa formaldehyd uvoľňuje, na pracovisku vrátane priemyselného a profesionálneho použitia.

                     (24)

                     Formaldehydové fixačné prostriedky sa bežne používajú v sektore zdravotnej starostlivosti v celej Únii z dôvodu pohodlnej manipulácie s nimi, ich vysokému stupňu presnosti a ich extrémnej prispôsobivosti. V niektorých členských štátoch je možné predpokladať, že v sektore zdravotnej starostlivosti bude náročné dosiahnuť v krátkodobom horizonte súlad s limitnou hodnotou 0,37 mg/m3 alebo 0,3 ppm. Je preto vhodné zaviesť pre uvedený sektor prechodné obdobie piatich rokov, počas ktorého by sa mala uplatňovať limitná hodnota 0,62 mg/m3 alebo 0,5 ppm. Sektor zdravotnej starostlivosti by však mal minimalizovať expozíciu formaldehydu a vyzýva sa, aby počas prechodného obdobia vždy, keď to bude možné, dodržiaval limitnú hodnotu 0,37 mg/m3 alebo 0,3 ppm.

                     (25)

                     V niektorých členských štátoch sa formaldehyd bežne používa na účely balzamovania zosnulých osôb ako súčasť ich kultúrnych alebo náboženských praktík. Je možné predpokladať, že v sektore pohrebných služieb bude náročné dosiahnuť v krátkodobom horizonte súlad s limitnou hodnotou 0,37 mg/m3 alebo 0,3 ppm. Je preto vhodné zaviesť pre uvedený sektor prechodné obdobie piatich rokov, počas ktorého by sa mala uplatňovať limitná hodnota 0,62 mg/m3 alebo 0,5 ppm.

                     (26)

                     S cieľom zlepšiť zrozumiteľnosť sa pre berýlium a formaldehyd zavádzajú poznámky týkajúce sa senzibilizácie stanovené v tejto smernici. Pri stanovovaní takýchto poznámok v rámci aktualizácie smernice 2004/37/ES by sa mala zabezpečiť konzistentnosť s relevantným právom Únie. Môže to zahŕňať doplnenie poznámok týkajúcich sa senzibilizácie pre látky, pre ktoré už existuje konkrétny zápis v prílohe III k uvedenej smernici, ak je to relevantné.

                     (27)

                     4,4′-metylénbis(2-chlóranilín) (MOCA) spĺňa kritériá na klasifikáciu ako karcinogénna látka (kategória 1B) v súlade s nariadením (ES) č. 1272/2008, a preto je karcinogénom v zmysle smernice 2004/37/ES. Jeho karcinogenita spolu so zjavnými genotoxickými vlastnosťami umožnila klasifikovať uvedenú látku ako karcinogén pre ľudí. V prípade látky MOCA bola identifikovaná možnosť absorpcie významného množstva cez kožu. Je preto vhodné stanoviť limitnú hodnotu pre látku MOCA a uviesť pri nej poznámku týkajúcu sa kože. Okrem toho bola podľa článku 57 písm. a) nariadenia (ES) č. 1907/2006 identifikovaná ako látka vzbudzujúca veľmi veľké obavy a je zaradená do prílohy XIV k uvedenému nariadeniu, čo znamená, že sa pred uvedením na trh alebo použitím má autorizovať. Je možné, na základe dostupných informácií vrátane vedeckých a technických údajov, stanoviť limitnú hodnotu pre látku MOCA.

                     (28)

                     Komisia konzultovala s výborom ACSH. Uskutočnila aj dvojfázovú konzultáciu so sociálnymi partnermi na úrovni Únie v súlade s článkom 154 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Výbor ACSH prijal stanoviská ku látkam, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, a pre každú z nich navrhol záväznú limitnú hodnotu expozície pri práci, pričom v prípade niektorých z nich podporil príslušné poznámky.

                     (29)

                     Limitné hodnoty stanovené v tejto smernici budú podliehať pravidelnej kontrole a preskúmaniu, aby sa zabezpečil súlad s nariadením (ES) č. 1907/2006, konkrétne s cieľom zohľadniť interakciu medzi limitnými hodnotami stanovenými v smernici 2004/37/ES a odvodenými hladinami, pri ktorých nedochádza k žiadnym účinkom, pre nebezpečné chemikálie podľa uvedeného nariadenia, aby sa zabezpečila účinná ochrana pracovníkov.

                     (30)

                     Keďže cieľ tejto smernice, a to ochrana pracovníkov pred ohrozením ich zdravia a bezpečnosti vrátane prevencie v súvislosti s takýmto ohrozením, ktoré vzniká alebo pravdepodobne vzniká pri vystavení účinkom karcinogénov alebo mutagénov na pracovisku, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu a dôsledkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie uvedeného cieľa.

                     (31)

                     Pri implementácii tejto smernice by členské štáty nemali ukladať také správne, finančné a právne obmedzenia, ktoré by bránili vzniku a rozvoju malých a stredných podnikov. V tejto súvislosti sa členské štáty a príslušné orgány na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni povzbudzujú k tomu, aby poskytovali stimuly, usmernenia a poradenstvo mikropodnikom, malým a stredným podnikom s cieľom uľahčiť dodržiavanie tejto smernice. V uvedenom kontexte sú veľmi vítané dohody so sociálnymi partnermi, ako aj usmernenia a iné spoločné opatrenia prijaté v spolupráci so sociálnymi partneri v záujme určenia a vypracovania najlepších postupov.

                     (32)

                     Keďže sa táto smernica týka ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov na pracovisku, mala by sa transponovať do dvoch rokov od dátumu nadobudnutia jej účinnosti.

                     (33)

                     Smernica 2004/37/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

               PRIJALI TÚTO SMERNICU:

            Článok 1
            Smernica 2004/37/ES sa mení takto:

                        1.

                        V článku 18a sa dopĺňajú tieto pododseky:
                        „Komisia najneskôr do 11. júla 2022 posúdi možnosť zmeniť túto smernicu tak, že sa do nej doplnia ustanovenia o kombinácii limitnej hodnoty expozície pri práci vzdušnou cestou a biologickej limitnej hodnoty pre kadmium a jeho anorganické zlúčeniny.
                        Komisia po zohľadnení najnovšieho vývoja vedeckých poznatkov a po uskutočnení príslušných konzultácií s relevantnými účastníkmi, najmä s lekármi a so zdravotníckymi pracovníkmi, posúdi najneskôr do 30. júna 2020 možnosť zmeniť túto smernicu s cieľom zahrnúť nebezpečné lieky vrátane cytotoxických liekov alebo navrhnúť primeranejší nástroj na zabezpečenie bezpečnosti pri práci pre pracovníkov exponovaných takýmto liekom. Na uvedenom základe Komisia v prípade potreby a po konzultácii so sociálnymi partnermi, predloží legislatívny návrh.“

                        2.

                        Príloha III sa mení v súlade s prílohou k tejto smernici.

            Článok 2

               1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 11. júla 2021. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
               Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.

               2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.

            Článok 3
            Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

            Článok 4
            Táto smernica je určená členským štátom.

            V Bruseli 5. júna 2019

                  Za Európsky parlament

                  predseda

               A. TAJANI

                  Za Radu

                  predseda

               G. CIAMBA

            (1)  Ú. v. EÚ C 440, 6.12.2018, s. 145.

            (2)  Pozícia Európskeho parlamentu z 27. marca 2019 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 21. mája 2019.

            (3)  Ú. v. EÚ C 428, 13.12.2017, s. 10.

            (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/37/ES z 29. apríla 2004 o ochrane pracovníkov pred rizikami súvisiacimi s expozíciou karcinogénom alebo mutagénom pri práci (šiesta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice Rady 89/391/EHS) (Ú. v. EÚ L 158, 30.4.2004, s. 50).

            (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 zo 16. decembra 2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí, o zmene, doplnení a zrušení smerníc 67/548/EHS a 1999/45/ES a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 1907/2006 (Ú. v. EÚ L 353, 31.12.2008, s. 1).

            (6)  Smernica Rady 98/24/ES zo 7. apríla 1998 o ochrane zdravia a bezpečnosti pracovníkov pred rizikami súvisiacimi s chemickými faktormi pri práci (štrnásta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES L 131, 5.5.1998, s. 11).

            (7)  Rozhodnutie Komisie 2014/113/EÚ z 3. marca 2014 o zriadení Vedeckého výboru pre najvyššie prípustné hodnoty vystavenia chemickým faktorom pri práci a o zrušení rozhodnutia 95/320/ES (Ú. v. EÚ L 62, 4.3.2014, s. 18).

            (8)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, 30.12.2006, s. 1).

            PRÍLOHA
            V bode A prílohy III k smernici 2004/37/ES sa dopĺňajú tieto riadky:

                           Názov chemického faktora

                           Č. EC (1)

                           Č. CAS (2)

                           Limitné hodnoty

                           Poznámka

                           Prechodné opatrenia

                           8-hodinová expozícia (3)

                           Krátkodobá expozícia (4)

                           mg/m3 (5)

                           ppm (6)

                           f/ml (7)

                           mg/m3 (5)

                           ppm (6)

                           f/ml (7)

                           „Kadmium a jeho anorganické zlúčeniny

                           —

                           —

                           0,001 (11)

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           Limitná hodnota 0,004 mg/m3
                               (12) do 11. júla 2027.

                           Berýlium a anorganické zlúčeniny berýlia

                           —

                           —

                           0,0002 (11)

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           dermálna a respiračná senzibilizácia (13)

                           Limitná hodnota 0,0006 mg/m3 do 11. júla 2026.

                           Kyselina arzeničná a jej soli, ako aj anorganické zlúčeniny arzénu

                           —

                           —

                           0,01 (11)

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           V sektore tavenia medi sa limitná hodnota uplatňuje 11. júla 2023.

                           Formaldehyd

                           200-001-8

                           50-00-0

                           0,37

                           0,3

                           —

                           0,74

                           0,6

                           —

                           dermálna senzibilizácia (14)

                           Limitná hodnota 0,62 mg/m3 alebo 0,5 ppm (3) pre sektory zdravotnej starostlivosti, pohrebných služieb a služieb balzamovania do 11. júla 2024.

                           4,4′-metylénbis(2-chlóranilín)

                           202-918-9

                           101-14-4

                           0,01

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           koža (10)

               (11)  Inhalovateľná frakcia.

               (12)  Inhalovateľná frakcia. Respirabilná frakcia v tých členských štátoch, ktoré k dátumu nadobudnutia účinnosti tejto smernice vykonávajú biomonitorovací systém s biologickou limitnou hodnotou nepresahujúcou 0,002 mg Cd/g kreatinínu v moči.

               (13)  Látka môže spôsobiť senzibilizáciu kože a dýchacích ciest.

               (14)  Látka môže spôsobiť senzibilizáciu kože.“.