Dôležité právne oznámenie

|

31998L0064

Smernica Komisie 98/64/ES z 3. septembra 1998, ktorou sa ustanovujú analytické metódy spoločenstva na stanovenie aminokyselín, olejov a tukov a olaquindoxu v krmivách a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 71/393/EHSText s významom pre EHP

Úradný vestník L 257 , 19/09/1998 S. 0014 - 0028 CS.ES Kapitola 3 Zväzok 23 S. 433  - 447 ET.ES Kapitola 3 Zväzok 23 S. 433  - 447 HU.ES Kapitola 3 Zväzok 23 S. 433  - 447 LT.ES Kapitola 3 Zväzok 23 S. 433  - 447 LV.ES Kapitola 3 Zväzok 23 S. 433  - 447 MT.ES Kapitola 3 Zväzok 23 S. 433  - 447 PL.ES Kapitola 3 Zväzok 23 S. 433  - 447 SK.ES Kapitola 3 Zväzok 23 S. 433  - 447 SL.ES Kapitola 3 Zväzok 23 S. 433  - 447

		Smernica Komisie 98/64/ESz 3. septembra 1998,ktorou sa ustanovujú analytické metódy spoločenstva na stanovenie aminokyselín, olejov a tukov a olaquindoxu v krmivách a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 71/393/EHS(Text s významom pre EHP)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 70/373/EHS z 20. júla 1970 o zavedení metód spoločenstva na odber vzoriek a analýzu na účely úradnej kontroly krmív [1], naposledy zmenenú a doplnenú Aktom o pristúpení Rakúska, Fínska a Švédska, a najmä jej článok 2,keďže smernica 70/373/EHS ustanovuje, že úradné kontroly krmív s cieľom kontroly požiadaviek vyplývajúcich zo zákonov, iných právnych predpisov a administratívnych opatrení, ktorými sa riadi ich kvalita a zloženie, sa musia vykonávať s použitím metód vzorkovania a analýzy spoločenstva;keďže, smernica Rady 79/373/EHS z 2. apríla 1979 o obchodovaní s kŕmnymi zmesami [2], naposledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 97/47/ES [3] a smernica Rady 93/74/EHS z 13. septembra 1993 o krmivách určených na zvláštne nutričné účely [4], naposledy zmenená a doplnená smernicou 96/25/ES [5], stanovujú, že aminokyseliny a oleje a tuky majú byť uvedené v označovaní krmív;keďže, smernica Rady 70/524/EHS z 23. novembra 1970, ktorá sa vzťahuje na doplnkové látky v krmivách [6], naposledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 98/19/ES [7] ustanovuje, že obsah olaquindoxu je potrebné uviesť v označovaní, pokiaľ bola táto látka pridaná do kŕmnych zmesí;keďže druhá smernica Komisie 71/393/EHS z 18. novembra 1971 ktorou sa ustanovujú analytické metódy na úradnú kontrolu krmív [8], naposledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 84/4/EHS [9], ustanovuje analytické metódy na stanovovanie – okrem iného – olejov a tukov; keďže je vhodné opísanú metódu modifikovať;keďže je potrebné ustanoviť analytické metódy spoločenstva na kontrolu týchto látok;keďže opatrenia uvedené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre krmivá,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Členské štáty zabezpečia, že analýzy vykonávané s cieľom úradnej kontroly obsahu aminokyselín, olejov a tukov, a olaquindoxu v krmivách sa budú vykonávať pomocou metód ustanovených v prílohe k tejto smernici.Článok 2V prílohe k smernici Komisie 71/393/EHS sa bod "4. stanovenie olejov a tukov" nahrádza časťou B prílohy k tejto smernici.Článok 31. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a administratívne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 31. decembra 1998. Budú o tom bezodkladne informovať Komisiu.Opatrenia budú uplatňovať od 1. januára 1999.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.2. Členské štáty oznámia Komisii text hlavných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti, ktorá sa riadi touto smernicou.Článok 4Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiaty deň po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 5Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 3. septembra 1998Za KomisiuFranz Fischlerčlen Komisie[1] Ú. v. ES L 170, 3.8.1970, s. 2.[2] Ú. v. ES L 86, 6.4.1979, s. 30.[3] Ú. v. ES L 211, 5.8.1997, s. 45.[4] Ú. v. ES L 237, 22.9.1993, s. 23.[5] Ú. v. ES L 125, 23.5.1996. s. 35.[6] Ú. v. ES L 270, 14.12.1970, s. 1.[7] Ú. v. ES L 96, 28.3.1998, s. 39.[8] Ú. v. ES L 279, 30.12.1971, s. 7.[9] Ú. v. ES L 15, 18.1.1984, s. 28.--------------------------------------------------PRÍLOHAČASŤ A STANOVENIE AMINOKYSELÍN1. Rozsah a účelTáto metóda slúži na stanovenie voľných (syntetických a prírodných) a celkových (viazaných peptidickou väzbou a voľných) aminokyselín v krmivách, s použitím analyzátora aminokyselín. Je použiteľná pre nasledovné aminokyseliny: cysteín, metionín, lyzín, treonín, alanín, arginín, kyselinu asparágovú, kyselinu glutámovú, glycín, histidín, izoleucin, leucín, fenylalanín, prolín, serín, tyrozín a valín.Táto metóda nedokáže rozlíšiť soli aminokyselín a nedokáže diferencovať medzi D a L formami aminokyselín. Neplatí pre stanovenie tryptofánu alebo hydroxyanalógov aminokyselín.2. Princíp2.1. Voľné aminokyselinyVoľné aminokyseliny sa extrahujú zriedenou kyselinou chlorovodíkovou. Spolu vyextrahované dusíkové makromolekuly sa vyzrážajú kyselinou sulfosalicylovou a odstránia sa filtráciou. pH prefiltrovaného roztoku sa upraví na hodnotu 2,20. Aminokyseliny sa oddelia pomocou iónovo – výmennej chromatografie a stanovia sa reakciou s ninhydrínom pomocou fotometrickej detekcie pri 570 nm.2.2. Celkové aminokyselinyZvolený postup závisí od aminokyselín, ktoré sa majú skúmať. Cysteín a metionín sa musia pred hydrolýzou zoxidovať na kyselinu cysteovú a metionín sulfón. Tyrozín sa musí stanoviť v hydrolyzátoch neoxidovaných vzoriek. Všetky ostatné aminokyseliny uvedené v odseku 1 sa dajú stanoviť v oxidovanej alebo neoxidovanej vzorke.Oxidácia sa vykoná pri 0°C zmesou kyseliny permravčej a fenolu. Prebytočné oxidačné činidlo sa rozloží pomocou disiričitanu disodného. Oxidovaná alebo neoxidovaná vzorka sa hydrolizuje 23 hodín kyselinou chlorovodíkovou (c = 6 mol/l) pH hydrolyzátu sa upraví na hodnotu 2,20. Aminokyseliny sa oddelia iónovo – výmennou chromatografiou a stanovia sa reakciou s ninhydrínom pomocou fotometrickej detekcie pri 570 nm. (v prípade prolínu 440 nm).3. ChemikálieMusí sa použiť dvakrát destilovaná voda alebo voda ekvivalentnej kvality (vodivosť < 10 μS).3.1. peroxid vodíka, w = 30 %3.2. kyselina mravčia, w = 98-100 %.3.3. fenol3.4. disiričitan disodný.3.5. hydroxid sodný3.6. dihydrát kyseliny 5 – sulfosalicilovej3.7. kyselina chlorovodíková, hustota približne 1,18 g/ml.3.8. dihydrát citranu trisodného.3.9. 2,2-tiodietanol (tiodiglykol)).3.10. chlorid sodný3.11. ninhydrín3.12. petroléter, rozmedzie bodu varu 40-60 °C.3.13. norleucin, alebo iná zlúčenina vhodná na použitie ako vnútorný štandard.3.14. plynný dusík (< 10 ppm kyslíka).3.15. 1- oktanol3.16. aminokyseliny3.16.1. Štandardné látky uvedené v odseku 1. Čisté zlúčeniny, ktoré neobsahujú žiadnu kryštalizačnú vodu. Pred použitím sušte vo vákuu jeden týždeň nad P2O5 alebo H 2SO4.3.16.2. kyselina cysteová3.16.3. metionín sulfón.3.17. Roztok hydroxidu sodného, c = 7,5 mol/lRozpustite 300 g NaOH (3.5) vo vode a doplňte na 1 liter.3.18. Roztok hydroxidu sodného, c = 1 mol/lRozpustite 40 g NaOH (3.5) vo vode a doplňte na 1 liter.3.19. Roztok kyselina mravčia – fenol.Zmiešajte 889 g kyseliny mravčej (3.2) so 111 g vody a pridajte 4,73 g fenolu (3.3).3.20. Hydrolyzačná zmes, c = 6 mol HCl/l obsahujúcej 1g fenolu/l:Pridajte 1 g fenolu (3.3) k 492 ml HCl (3.7) a doplňte vodou na 1 liter.3.21. Extrakčná zmes, c = 0,1 mol HCl/l obsahujúcej 2 % tiodiglykolu:Vezmite 8,2 ml HCl (3.7), zrieďte s cca 900 ml vody, pridajte 20 ml tiodiglykolu (3.9) a doplňte vodou na 1 liter (3.7 a 3.9 nezmiešavajte priamo).3.22. Kyselina 5- sulfosalicilová, β = 6 %:Rozpustite 60 g kyseliny 5- sulfosalicilovej (3.6) vo vode a doplňte vodou na 1 liter.3.23. Oxidačná zmes (kyselina permravčia – fenol):Zmiešajte 0,5 ml peroxidu vodíka (3.1) s 4,5 ml roztoku kyseliny mravčej s fenolom (3.19) v malej kadičke. Inkubujte 1 hodinu pri teplote 20 – 30 °C, aby sa vytvorila kyselina permravčia a pred pridaním do vzorky ochlaďte v ľadovom vodnom kúpeli (po dobu 15 minút)Pozor:Vystríhajte sa kontaktu s pokožkou a používajte ochranný odev.3.24. citranový tlmivý roztok c = 0,2 mol Na+/l, pH 2,20:Rozpustite 19,61 g citranu sodného (3.8), 5 ml tiodiglykolu (3.9), 1 g fenolu (3.3) a 16,50 ml HCl (3.7) v približne 800 ml vody. pH upravte na 2,20. Doplňte vodou na 1 liter.3.25. Elučné tlmivé roztoky, pripravené v súlade s podmienkami pre používaný analyzátor (4.9).3.26. Činidlo ninhydríd, pripravené v súlade s podmienkami pre používaný analyzátor (4.9).3.27. Štandardné roztoky aminokyselín. Tieto roztoky sa musia skladovať pri teplote pod 5°C.3.27.1. Zásobný štandardný roztok aminokyselín (3.16.1). c = 2,5 μmol/ml z každej aminokyseliny v kyseline chlorovodíkovej. Sú k dispozícii aj na komerčnej báze.3.27.2. Zásobný štandardný roztok kyseliny cisteovej a metionín sulfónu, c = 1,25 μmol/ml.Rozpustite 0,2115 g kyseliny cisteovej (3.16.2) a 0,2265 g metionín sulfónu (3.16.3) v citranovom tlmivom roztoku (3.24) v 1 litrovej odmernej banke a doplňte po značku citranovým tlmivým roztokom. Skladujte pri teplote pod 5 °C najviac 12 mesiacov. Tento roztok sa nepoužije ak zásobný štandardný roztok (3.27.1) obsahuje kyselinu cisteovú a metionín sulfón.3.27.3. Zásobný štandadrný roztok vnútorného štandardu, napr. norleucín, c = 20 μmol/ml.Rozpustite 0,6560 g norleucinu (3.13) v citranovom tlmivom roztoku (3.24) v odmernej banke a doplňte na 250 ml citranovým tlmivým roztokom. Skladujte pri teplote pod 5°C najviac 6 mesiacov.3.27.4. Kalibračný roztok štandardných aminokyselín určený na použitie s hydrolyzátmi, c = 5nmol/50 μl kyseliny cisteovej a metionín sulfónu a c = 10 nmol/50μl ostatných aminokyselín.Rozpustite 2,2 g chloridu sodného (3.10) v 100 ml kadičke s 30 ml citranového tlmivého roztoku.(3.24). Pridajte 4,00 ml zásobného štandardného roztoku aminokyselín (3.27.1), 4, 00 ml zásobného štandardného roztoku kyseliny cisteovej a metionín sulfónu (3.27.2) a pokiaľ sa používa, tak aj 0,50 ml zásobného štandardného roztoku vnútorného štandardu (3.27.3) Hydroxidom sodným (3.18) upravte pH na 2,20.Preneste kvantitatívne do 50 ml odmernej banky a doplňte po značku citranovým tlmivým roztokom (3.24) a premiešajte.Skladujte pri teplote pod 5 °C najviac 3 mesiacov.Pozri taktiež poznámky 9.1.3.27.5. Kalibračný roztok štandardných aminokyselín určený na používanie s hydrolyzátmi pripravenými podľa odseku 5.3.3.1 a pre používanie s extraktmi (5.2). Kalibračný roztok sa pripraví v súlade s bodom 3.27.4 s vynechaním chloridu sodného.Skladujte pri teplote pod 5 °C najviac 3 mesiacov.4. Prístroje4.1. 100 alebo 250 ml banka s okrúhlym dnom opatrená spätným chladičom.4.2. 100 ml sklená fľaša z borosilikátového skla so skrutkovým uzáverom s gumovou/teflónovou podložkou (napr. Duran, Schott) určená na použitie v sušiarni.4.3. Sušiareň s nútenou ventiláciou a regulátorom teploty s presnosťou vyššou ako 5 ± 2 °C.4.4. pH meter (na tri desatinné miesta).4.5. Membránový filter (0,2 μm).4.6. Odstredivka.4.7. Rotačná vákuová odparka.4.8. Mechanická trepačka alebo magnetické miešadlo.4.9. Analyzátor aminokyselín alebo zariadenie na HPLC s iónovo-výmennou kolónou, zariadenie na ninhydrín, postkolónová derivatizačná jednotka a fotometrický detektor.Kolóna je plnená sulfónovanými polystyrénovými živicami schopnými oddeľovať jednotlivé aminokyseliny od seba a od ostatných materiálov pozitívnych na ninhydrín. Prietok pre tlmivý roztok a ninhydrín je zabezpečovaný čerpadlami, s prietokom stálym na ± 0,5 % počas ktorého savykoná aj kalibrácia pomocou štandardu aj analyzovanie vzorky.U niektorých analyzátorov aminokyselín sa môžu použiť procesy hydrolýzy, v ktorých má hydrolyzát koncentráciu sodíka c = 0,8 mol/l a obsahuje všetku zvyšnú kyselinu mravčiu z oxidačného kroku. Iné zase nezabezpečujú uspokojivé oddelenie niektorých aminokyselín, ak hydrolyzát obsahuje prebytočnú kyselinu mravčiu a/alebo vysoké koncentrácie sodíkových iónov. V takomto prípade sa objem kyseliny zmenší odparením na približne 5 ml po hydrolýze a pred upravením pH.Odparenie musí prebehnúť pod vákuom pri teplote maximálne 40 °C.5. Postup5.1. Príprava vzorkyVzorka sa pomelie tak, aby prepadla cez 0,5 mm sito. Vzorky s vysokým obsahom vlhkosti sa musia pred mletím buď vysušiť vzduchom pri teplote najviac 50 °C alebo vymraziť. Vzorky s vysokým obsahom tuku sa musia pred mletím extrahovať petroléterom.(3.12)5.2. Stanovenie voľných aminokyselín v krmivách a premixochOdvážte s presnosťou na 0,2 mg príslušné množstvo (1-5 g) pripravenej vzorky (5.1) do Erlenmayerovej banky a pridajte 100,0 ml extrakčnej zmesi. (3.21). Zmes trepte 60 minút použitím mechanickej trepačky alebo magnetického miešadla (4.8). Nechajte sediment usadiť a pomocou pipety preneste 10,0 ml roztoku nad sedimentom do 100 ml kadičky.Pridajte 5,0 ml roztoku kyseliny sulfosalicilovej (3.22) za stáleho miešania a pomocou magnetického miešadla miešajte ešte 5 minút. Kalný roztok prefiltrujte alebo odstreďte s cieľom odstrániť všetky zrazeniny. Preneste 10,0 ml výsledného roztoku do 100 ml kadičky a pH upravte na 2,20 s použitím roztoku hydroxidu sodného (3.18), preneste do odmernej banky vhodného objemu použitím citranového tlmivého roztoku (3.24) a doplňte po značku tlmivým roztokom (3.24).Ak sa používa vnútorný štandard, tak pridajte 1,00 ml vnútorného štandardu (3.27.3) na každých 100 ml konečného roztoku a doplňte po značku tlmivým roztokom (3.24).Ďalší postupje chromatografia v súlade s odsekom 5.4.Ak sa extrakty neanalyzujú v ten istý deň, musia sa skladovať pri teplote pod 5 °C.5.3. Stanovenie celkových aminokyselín5.3.1. OxidáciaNavážte s presnosťou na 0,2 mg 0,1 až 1 g pripravenej vzorky (5.1) do:- 100 ml banky s guľatým dnom (4.1) na otvorenú hydrolýzu (5.3.2.3) alebo,- 250 ml banky s guľatým dnom (4.1) pokiaľ sa vyžaduje nízka koncentrácia sodíka (5.3.3.1) alebo,- 100 ml fľaše opatrenej skrutkovým uzáverom (4.2), (pre uzavretú hydrolýzu 5.3.2.4).Navážené množstvo vzorky musí mať obsah dusíka cca 10 mg a obsah vlhkosti nesmie presiahnuť 100 mg.Vložte banku/fľašu do ľadového vodného kúpeľa a ochlaďte na 0°C, pridajte 5 ml oxidačnej zmesi (3.23) a zamiešajte použitím sklenej špachtle s ohnutým hrotom. Utesnite banku/fľašu v ktorej sa nachádza špachtľa vzduchotesnou fóliou., vložte ľadový vodný kúpeľ v ktorom sa nachádza utesnená nádobka do chladničky pri teplote 0 °C a nechajte pôsobiť 16 hodín. Po 16 hodinách vyberte z chladničky a prebytočné oxidačné činidlo rozložte pridaním 0,84 g disiričitanu disodného (3.4).Postupujte podľa 5.3.2.1.5.3.2. Hydrolýza5.3.2.1. Hydrolýzy oxidovaných vzoriekK oxidovanej vzorke pripravenej podľa 5.3.1. pridajte 25 ml hydrolyzačnej zmesi (3.20) pričom dbajte nato, aby ste zmyli všetky zvyšky vzorky prilepenej na bočných stranách nádoby a špachtle. V závislosti od používaného hydrolyzačného procesu postupujte podľa 5.3.2.3 alebo 5.3.2.4.5.3.2.2. Hydrolýzy neoxidovaných vzoriekNavážte buď do 100 ml alebo do 250 ml banky s guľatým dnom (4.1) alebo do 100 ml fľaše opatrenej skrutkovým uzáverom (4.2) s presnosťou na 0,2 mg 0,1 až 1 g pripravenej vzorky, (5.1) Navážené množstvo vzorky musí mať obsah dusíka cca 10 mg. Opatrne pridajte 25 ml hydrolyzačnej zmesi (3.20) a zmiešajte so vzorkou. Postupujte buď podľa 5.3.2.3. alebo 5.3.2.4.5.3.2.3. Otvorené hydrolýzyPridajte 3 sklené guľôčky do zmesi v banke (pripravenej podľa 5.3.2.1 alebo 5.3.2.2) a varte za trvalého prebublávania s refluxom po dobu 23 hodín. Po ukončení hydrolýzy chladič vypláchnite 5 ml citranového tlmivého roztoku (3.24). Banku odpojte a ochlaďte ju v ľadovom kúpeli. Postupujte podľa 5.3.3..5.3.2.4. Uzavreté hydrolýzyVložte fľašu obsahujúcu zmes pripravenú podľa 5.3.2.1 alebo 5.3.2.2. do sušiarne (4.3) pri teplote 110 °C. Prvú hodinu s cieľom zabrániť nárastu tlaku (v dôsledku vyvíjania plynných látok) a s cieľom zabrániť explózii, položte skrutkový uzáver na hornú časť nádoby. Nádobu neuzatvárajte uzáverom. Po uplynutí jednej hodiny uzatvorte nádobu uzáverom a ponechajte v sušičke (4.3) 23 hodín. Po ukončení hydrolýzy fľašu zo sušičky vyberte, opatrne otvorte uzáver a fľašu vložte do ľadového vodného kúpeľa. Nechajte vychladnúť.V závislosti od spôsobu úpravy pH (5.3.3) kvantitatívne preneste obsah fľaše do 250 ml kadičky alebo do 250 ml banky s guľatým dnom, s použitím citranového tlmivého roztoku (3.24).Postupujte podľa 5.3.3..5.3.3. Úprava pHV závislosti od tolerancie analyzátora aminokyselín (4.9) na sodík postupujte pri upravovaní pH podľa 5.3.3.1 alebo 5.3.3.2.5.3.3.1. V prípade chromatografických systémov (4.9).vyžadujúcich nízku koncentráciu sodíka:Doporučuje sa používať zásobný roztok vnútorného štandardu (3.27.3), ak sa používajú analyzátory aminokyselín vyžadujúce nízku koncentráciu sodíka (ak sa objem kyseliny musí zmenšiť).V takomto prípade pridajte 2,00 ml roztoku vnútorného zásobného štandardu (3.27.3) k hydrolyzátu pred odparovaním.Pridajte 2 kvapky 1-oktanolu (3.15) k hydrolyzátu získanému podľa odseku 5.3.2.3 alebo 5.3.2.4.Použitím vákuovej rotačnej odparky (4.7) znížte objem na 5-10 ml vo vákuu a pri teplote 40 °C. Ak sa objem nedopatrením zníži na menej ako 5 ml, tak hydrolyzát sa musí vyhodiť a analýza sa musí vykonať znovu.Upravte pH na 2,20 roztokom hydroxidu sodného (3.18) a postupujte v súlade s odsekom 5.3.4..5.3.3.2. Pre všetky ostatné analyzátory aminokyselín (4.9)Vezmite hydrolyzáty získané podľa 5.3.2.3 alebo 5.3.2.4 a čiastočne ich zneutralizujte opatrným pridaním za miešania 17 ml roztoku hydroxidu sodného (3.17), pričom teplota zostane pod 40°C.Upravte pH na 2,20 pri izbovej teplote použitím roztoku hydroxidu sodného (3.17) a nakoniec roztoku hydroxidu sodného (3.18). Postupujte podľa 5.3.4.5.3.4. Roztok vzorky pre chromatografiuKvantitatívne preneste hydrolyzát s upraveným pH (5.3.3.1 alebo 5.3.3.2) s citranovým tlmivým roztokom (3.24) do 200 ml odmernej banky a doplňte po značku tlmivým roztokom (3.24).Pokiaľ ešte nebol použitý vnútorný štandard, pridajte 2,00 ml vnútorného štandardu (3.27.3) a doplňte po značku citranovým roztokom (3.24). Dôkladne premiešajte.Ďalší postup je chromatografia v súlade s odsekom (5.4).Ak sa roztoky vzoriek neanalyzujú v ten istý deň, musia sa skladovať pri teplote pod 5°C.5.4. ChromatografiaPred začatím chromatografie vytemperujte exktrakt (5.2) alebo hydrolyzát (5.3.4) na izbovú teplotu. Zmes premiešajte a vhodné množstvo prefiltrujte cez 0,2 μm membránový filter (4.5). Výsledný číry roztok sa podrobí iónovo výmennej chromatografii s použitím analyzátora aminokyselín (4.9).Nastreknutie sa môže vykonať ručne alebo automaticky. Je dôležité, aby sa na kolónu nadávkovalo rovnaké analyzované množstvo roztoku štandardov a vzoriek ± 0,5 %, s výnimkou prípadov používania vnútorného štandardu a aby pomery sodík: aminokyselina v roztoku štandardu a vzorky boli tak podobné ako je to len prakticky možné.Vo všeobecnosti frekvencia kalibračných meraní závisí od stálosti ninhydrínového činidla a analytického systému. Štandard alebo vzorka sa zriedi citranovým tlmivým roztokom (3.24) tak, aby sa dosiahla plocha píku štandardu, ktorá bude činiť 30 – 200 % plochy píku vzorky aminokyseliny.Chromatografia aminokyselín sa bude mierne líšiť vzhľadom na druh použitého analyzátora a živice. Zvolený systém musí byť schopný oddeliť jednotlivé aminokyseliny od seba a od ninhydrín pozitívnych materiálov. V pracovnom rozsahu musí chromatografický systém poskytovať lineárnu odozvu na zmeny v množstvách aminokyselín pridávaných do kolóny.Počas chromatografického kroku sa používajú nižšie uvedené pomery údolie: výška píku, keď sa analyzuje ekvimolárny roztok (aminokyselín, ktoré sa stanovujú). Tento ekvimolárny roztok musí obsahovať najmenej 30 % maximálnej dávky každej aminokyseliny, ktorá sa dá presne zmerať pomocou systému analyzátora aminokyselín (4.9).Pri oddeľovaní treonín –serín pomer údolie:výška píku nižšej z dvoch aminokyselín prekrývajúcej sa na chromatograme nesmie prekročiť 2:10 (ak sa stanovujú iba cystín, cisteín, metionín, treonín a lyzín, tak nedostatočné oddelenie od priľahlých píkov negatívne ovplyvní stanovenie). V prípade všetkých ostatných aminokyselín musí byť oddelenie lepšie ako 1:10.Systém musí zabezpečiť, aby lyzín bol oddelený od "artefaktov lyzínu" a ornitínu.6. Výpočet výsledkovPlocha píkov vzorky a štandardu sa zmeria pre každú jednotlivú aminokyselinu a vypočíta sa množstvo v g aminokyseliny na kg vzorky.= g aminokyselín na kg vzorkyAk sa použije vnútorný štandard, tak vynásobte faktorom:A = plocha píku, hydrolyzát alebo extraktB = plocha píku, kalibračný štandardný roztokC = plocha píku, vnútorný štandard v hydrolyzáte alebo extrakteD = plocha píku, vnútorný štandard, kalibračný štandardný roztokMW = molekulová hmotnosť stanovovanej aminokyselinyE = koncentrácia štandardu v μmol/mlW = hmotnosť vzorky g) (korigovaná na pôvodnú hmotnosť ak je sušená alebo odtučnená).F = celkové ml hydrolyzátu (5.3.4) alebo vypočítaný objem celkového zriedenia extraktu v ml (6.1).Cystín a cysteín sa obidva stanovujú ako kyselina cysteová v hydrolyzátoch oxidovanej vzorky, avšak vypočítajú sa ako cystín. (C6 H12 N2 O4 S 2, MW 240,30 s použitím MW 120,15 (= 0,5 x 240,30).Metionín sa stanoví ako metionín sulfón v hydrolyzátoch oxidovanej vzorky, vypočíta sa však ako metionín s použitím MW metionínu:149,21.Pridaný voľný metionín sa stanoví po extrakcii ako metionín, pre výpočet sa použije rovnaká MW.6.1. Objem celkového zriedenia extraktov (F) pre stanovenie voľných aminokyselín (5.2) sa vypočíta nasledovne:F = 100 ml ××V = objem konečného extraktu7. Vyhodnotenie metódyTáto metóda bola odskúšaná v rámci vzájomného porovnávania realizovaného na medzinárodnej úrovni v roku 1990 použitím štyroch rôznych krmív (kŕmna zmes pre ošípané, kŕmna zmes pre brojlery, bielkovinový koncentrát, premix). Výsledky, po vylúčení odľahlých výsledkov, priemernej a smerodajnej odchýlky sú uvedené v nasledujúcej tabuľke:Stredné hodnoty g/kgreferenčný materiál | aminokyselina |treonín | cystín (cysteín) | metionín | lyzín |kŕmna zmes pre ošípané | 6,94 n = 15 | 3,01 n = 17 | 3,27 n = 17 | 9,55 n = 13 |kŕmna zmes pre brojlery | 9,31 n = 16 | 3,92 n = 18 | 5,08 n = 18 | 13,93 n = 16 |bielkovinový koncentrát | 22,32 n = 16 | 5,06 n = 17 | 12,01 n = 17 | 47,74 n = 15 |premix | 58,42 n = 16 | — | 90,21 n = 16 | 98,03 n = 16 |n = počet participujúcich laboratórií7.1. OpakovateľnosťOpakovateľnosť vyjadrená ako "vnútrolaboratórna smerodajná odchýlka" vyššie uvedeného vzájomného porovnania je uvedená v nasledovných tabuľkách:Vnútrolaboratórna smerodajná odchýlka (Sr) v g/kgreferenčný materiál | aminokyselina |treonín | cystín (cysteín) | metionín | lyzín |kŕmna zmes pre ošípané | 0,13 n = 15 | 0,10 n = 17 | 0,11 n = 17 | 0,26 n = 13 |kŕmna zmes pre brojlery | 0,20 n = 16 | 0,11 n = 18 | 0,16 n = 18 | 0,28 n = 16 |bielkovinový koncentrát | 0,48 n = 16 | 0,13 n = 17 | 0,27 n = 17 | 0,99 n = 15 |premix | 1,30 n = 16 | — | 2,19 n = 16 | 2,06 n = 16 |n = počet participujúcich laboratóriíVariačný koeficient ( %) pre vnútrolaboratórnu smerodajnú odchýlku (Sr)referenčný materiál | aminokyselina |treonín | cystín (cysteín) | metionín | lyzín |kŕmna zmes pre ošípané | 1,9 n = 15 | 3,3 n = 17 | 3,4 n = 17 | 2,8 n = 13 |kŕmna zmes pre brojlery | 2,1 n = 16 | 2,8 n = 18 | 3,1 n = 18 | 2,1 n = 16 |bielkovinový koncentrát | 2,7 n = 16 | 2,6 n = 17 | 2,2 n = 17 | 2,4 n = 15 |premix | 2,2 n = 16 | — | 2,4 n = 16 | 2,1 n = 16 |n = počet participujúcich laboratórií7.2. ReprodukovateľnosťVýsledky smerodajnej odchýlky medzi laboratóriami na základe vyššie uvedeného vzájomného porovnania sú uvedené v tabuľkách nižšie:Smerodajná odchýlka medzi laboratóriami (SR) v g/kgreferenčný materiál | aminokyselina |treonín | cystín (cysteín) | metionín | lyzín |kŕmna zmes pre ošípané | 0,28 n = 15 | 0,30 n = 17 | 0,23 n = 17 | 0,30 n = 13 |kŕmna zmes pre brojlery | 0,48 n = 16 | 0,34 n = 18 | 0,55 n = 18 | 0,75 n = 16 |bielkovinový koncentrát | 0,85 n = 16 | 0,62 n = 17 | 1,57 n = 17 | 1,24 n = 15 |premix | 2,49 n = 16 | — | 6,20 n = 16 | 6,62 n = 16 |n = počet participujúcich laboratóriíVariačný koeficient ( %) pre medzilaboratórnu smerodajnú odchýlku (SR)referenčný materiál | aminokyselina |treonín | cystín (cysteín) | metionín | lyzín |kŕmna zmes pre ošípané | 4,1 n = 15 | 9,9 n = 17 | 7,0 n = 17 | 3,2 n = 13 |kŕmna zmes pre brojlery | 5,2 n = 16 | 8,8 n = 18 | 10,9 n = 18 | 5,4 n = 16 |bielkovinový koncentrát | 3,8 n = 16 | 12,3 n = 17 | 13,0 n = 17 | 3,0 n = 15 |premix | 4,3 n = 16 | — | 6,9 n = 16 | 6,7 n = 16 |n = počet participujúcich laboratórií8. Používanie referenčných materiálovSprávna aplikácia danej metódy sa overí vykonaním opakovaných meraní certifikovaných referenčných materiálov, pokiaľ sú k dispozícii. Doporučuje sa kalibrácia pomocou certifikovaného kalibračného roztoku aminokyseliny.9. Pozorovania9.1. Vzhľadom na rozdiely medzi analyzátormi aminokyselín sa ako orientačné musia zobrať konečné koncentrácie kalibračných roztokov štandardných aminokyselín (pozri 3.27.4 a 3.27.5) a hydrolyzátu (5.3.4).Rozsah lineárnej odozvy prístroja sa musí overiť pre všetky aminokyseliny.Štandardný roztok sa zriedi citranovým tlmivým roztokom tak, aby poskytoval plochy píkov v strede rozsahu.9.2. Ak sa na analyzovanie hydrolyzátov používa zariadenie na vysokoúčinnú kvapalinovú chromatografiu, tak podmienky skúšky sa musia optimalizovať v súlade s doporučeniami výrobcu.9.3. Pri použití tejto metódy na krmivá obsahujúce viac ako 1 % chloridov (koncentráty, minerálne krmivá, doplnkové krmivá), tak môže dôjsť k podhodnoteniu metionínu a musí sa vykonať špeciálna úprava.ČASŤ B STANOVENIE OLEJOV A TUKOV1. Rozsah a účelTáto metóda je určená na stanovenie olejov a tukov v krmivách. Nevzťahuje sa na analýzu olejnatých semien a olejnatého ovocia definované v Nariadení Rady 136/66/EHS z 22. septembra 1966.Používanie dvoch nižšie používaných metód závisí od charakteru a zloženia krmiva a od dôvodu vykonávania analýzy.1.1. Postup A – priamo extrahovateľné oleje a tukyTáto metóda je použiteľná pre kŕmne suroviny rastlinného pôvodu, s výnimkou tých, ktoré spadajú pod postup B.1.2. Postup B- celkové oleje a tukyTáto metóda je použiteľná pre kŕmne suroviny živočíšneho pôvodu a na všetky kŕmne zmesi. Musí sa používať pre všetky materiály,z ktorých sa oleje a tuky nedajú úplne extrahovať bez predchádzajúcej hydrolýzy (glutény, kvasnice, zemiakové bielkoviny a produkty, ktoré prešli takými procesmi ako je extrúzia, vločkovanie a zahrievanie).1.3. Interpretácia výsledkovVo všetkých prípadoch, kde sa použitím postupu B získajú vyššie výsledky ako v prípade postupu A, za skutočnú hodnotu sa bude považovať výsledok dosiahnutý postupom B.2. Princíp2.1. Postup AVzorka sa extrahuje petroléterom. Rozpúšťadlo sa oddestiluje a zvyšok sa vysuší a odváži.2.2. Postup BVzorka sa vystaví účinkom kyseliny chlorovodíkovej za horúca. Zmes a ochladí a prefiltruje. Zvyšok sa premyje, vysuší a podrobí stanoveniu podľa postupu A.3. Chemikálie3.1. Petroléter, rozmedzie varu: 40 až 60 °C. Brómové číslo musí byť nižšia ako 1 a odparok menší ako 2 mg/100ml.3.2. Síran sodný, bezvodý.3.3. Kyselina chlorovodíková, c = 3 mol HCl/l3.4. Filtračná pomôcka, napr, kremelina, hyflo-supercel.4. Prístroje4.1. Extrakčný prístroj. Ak je vybavený sifónom(Soxhletov prístroj), množstvo refluxu musí byť také, aby vykazovalo 10 cyklov za hodinu, ak sa jedná o zariadenie bez sifónu, tak množstvo refluxu musí byť 10 ml za minútu.4.2. Extrakčné patróny, neobsahujúce látky rozpustné v petroléteri a s poréznosťou,ktorá je v súlade s požiadavkami bodu 4.1.4.3. Sušiareň, buď vákuová pec nastavená na teplotu 75 °C ± 3 °C alebo teplovzdušná sušiareň nastavená na teplotu 100 °C ± 3 °C.5. Postup5.1. Postup A (pozri bod 8.1)Navážte s presnosťou na 1 mg 5 g vzorky, preneste ju do extrakčnej patróny (4.2) a prikryte zátkou z odmastenej vaty.Vložte patrónu do extraktora (4.1) a extrahujte šesť hodín petroléterom (3.1). Extrakt petroléteru zachyťte do suchej odváženej banky obsahujúcej fragmenty pemzového kameňa [1].Oddestilujte rozpúšťadlo Sušte zvyšok ktorý zostal v banke jeden a pól hodiny v sušiacej peci (4.3). Nechajte vychladnúť v exsikátore a odvážte. Znovu sušte 30 minút a presvedčte sa, či hmotnosť olejov a tukov zostáva konštantná (strata na hmotnosti medzi dvomi následnými váženiami musí byť menšia ako 1 mg).5.2. Postup BNavážte s presnosťou na 1 mg 2,5 g vzorky (pozri bod 8.2), vložte do 400 ml kadičky alebo do 300 ml Erlenmayerovej banky a pridajte 100 ml kyseliny chlorovodíkovej (3.3) a fragmenty pemzového kameňa. Kadičku prikryte hodinovým sklíčkom alebo na Erlenmayerovu banku nasaďte spätný chladič. Uveďte zmes do mierneho varu nad nízkym plameňom alebo na horúcej platni a ponechajte ju tak po dobu jednej hodiny. Nedovoľte, aby savzorka prilepovala na steny nádobky.Ochlaďte a pridajte také množstvo filtračného prípravku (3.4), ktoré bude dostatočné na zabránenie akýmkoľvek stratám oleja a tuku počas filtrácie. Prefiltrujte cez navlhčený, odmastený, dvojitý filtračný papier. Zvyšok premývajte v studenej vode, kým nezískate neutrálny filtrát. Skontrolujte, či filtrát neobsahuje olej alebo tuky. Ich prítomnosť indikuje, že vzorka sa musí pred hydrolýzou extrahovať petroléterom podľa postupu A.Položte dvojitý filtračný papier obsahujúci zvyšok na hodinové sklíčko a sušte jeden a pól hodiny v teplovzdušnej sušiarni (4.3) pri teplote 100 °C ± 3 °C.Vložte dvojitý filtračný papier obsahujúci suchý zvyšok do extrakčnej patróny (4.2) a prikryte zátkou z odmastenej vaty. Patrónu vložte do extraktora (4.1) a postupujte tak, ako je uvedené v druhom a treťom odseku bodu 5.1.6. Vyjadrenie výsledkovHmotnosť zvyšku vyjadrite ako percento vzorky.7. OpakovateľnosťRozdiel medzi výsledkami dvoch paralelných stanovení vykonaných na tej istej vzorke tým istým analytikom nesmie prekročiť:- 0,2 % v absolútnej hodnote, pre obsahy olejov a tukov pod 5 %,- 4,0 % relatívnych z najvyššieho výsledku pre obsahy 5-10 %,- 0,4 % v absolútnej hodnote pre obsahy nad 10 %.8. Pozorovania8.1. V prípade produktov s vysokým obsahom olejov a tukov, ktoré sa dajú ťažko rozdrviť alebo ktoré sú nevhodné na získanie homogénnej redukovanej skúšobnej vzorky, postupujte nasledovne.Navážte s presnosťou na 1 mg 20 g vzorky a zmiešajte s 10 g alebo viac bezvodého síranu sodného (3.2). Extrahujte petroléterom (3.1) spôsobom uvedeným v bode 5.1. Získaný extrakt doplňte na 500 ml petroléterom (3.1) a premiešajte. Odoberte 50 ml roztoku a vložte do malej, suchej, odváženej banky obsahujúcej fragmenty pemzového kameňa [2]. Rozpúšťadlo oddestilujte, vysušte a postupujte spôsobom uvedeným v poslednom odseku bodu 5.1.Odstráňte rozpúšťadlo z extrakčného zvyšku ktorý zostal v patróne, zvyšok rozdrvte na jemnosť 1 mm, dajte ho naspäť do extrakčnej patróny (síran sodný nepridávajte) a postupujte spôsobom uvedeným v druhom a treťom odseku bodu 5.1.Vypočítajte obsah olejov a tukov ako percento vzorky s použitím nasledovného vzorca:(10 a + b) x 5kde:a = hmotnosť v gramoch zvyšku po prvej extrakcii (alikvotná časť extraktu),b = hmotnosť v gramoch zvyšku po druhej extrakcii.8.2. V prípade produktov s nízkym obsahom olejov a tukov sa môže množstvo skúšobnej vzorky zvýšiť na 5 g.8.3. V prípade krmív pre spoločenské zvieratá s vysokým obsahom vody sa môže stať, že ich bude treba zmiešaťs bezvodým síranom sodným ešte pred hydrolýzou a extrakciou podľa postupu B.8.4. V odseku 5.2 môže byť na premytie zvyšku po filtrácii efektívnejšie použiť namiesto studenej vody horúcu vodu.8.5. Môže byť potrebné dobu sušenia v trvaní 1,5 hodiny u niektorých krmív predĺžiť. Nadmerného sušenia sa treba vystríhať, nakoľko by to mohlo viesť k nízkym výsledkom. Je možné použiť aj mikrovlnnú rúru.8.6. Ak je obsah oleja/tuku vyšší ako 15 %, tak sa doporučuje predbežná extrakcia podľa postupu A pred hydrolýzou a reextrakcia podľa postupu B. Toto závisí do určitej miery od charakteru krmiva a od charakteru oleja-tuku v krmive.ČASŤ C STANOVENIE OLAQUINDOXU(2-[N-2-(hydroxyetyl)karbamoyl]-3-metylchinoxalín-N1,N4-dioxid)1. Rozsah a účelTáto metóda je určená na stanovenie olaquindoxu v krmivách. Dolná medza stanoviteľnosti je 5 mg/kg.2. PrincípVzorka sa extrahuje zmesou voda-metanol. Obsah olaquindoxu sa stanoví pomocou vysokoúčinnej kvapalinovej chromatografie s obrátenými fázami (HPLC) s použitím UV detektora.3. Chemikálie3.1. Metylalkohol3.2. Metylalkohol, čistoty HPLC3.3. Voda, HPLC čistoty3.4. Mobilná fáza pre HPLC:Zmes voda (3.3) – Metylalkohol (3.2), 900 + 100 (obj. + obj.).3.5. Štandardná látka: čistý olaquindox 2-[N-2-(hydroxyetyl)karbamoyl]-3-metylchinoxalín-N1,N4-dioxid), E 851.3.5.1. Zásobný štandardný roztok olaquindoxu 250 μg/mlNavážte s presnosťou na 0,1 mg 50 mg olaquindoxu (3.5) do odmernej banky a pridajte cca 190 ml vody. Potom banku vložte na 20 minút do ultrazvukového kúpeľa (4.1). Po pôsobení ultrazvuku roztok upravte na izbovú teplotu, doplňte po značku vodou a premiešajte. Banku zabaľte do hliníkovej fólie a skladujte v chladničke. Tento roztok musí byť čerstvo pripravený každý mesiac.3.5.2. Pracovný štandardný roztok olaquindoxu, 25 μg/mlPreneste 10,0 ml zásobného štandardného roztoku (3.5.1) do 100 ml odmernej banky, doplňte po značku mobilnou fázou (3.4) a premiešajte. Banku zabaľte do hliníkovej fólie a skladujte v chladničke. Tento roztok musí byť čerstvo pripravený každý deň.3.5.3. Kalibračné roztoky:Do série 50 ml odmerných baniek preneste 1,0, 2,0, 5,0, 10,0, 15,0, a 20,0 ml pracovného štandardného roztoku (3.5.2). Doplňte po značku mobilnou fázou (3.4) a premiešajte. Banku zabaľte do hliníkovej fólie. Tieto roztoky zodpovedajú 0,5, 1,0, 2,5, 5,0, 7,5 a 10,0 μg olaquindoxu na 1 ml.Tieto roztoky sa musia čerstvo pripravovať každý deň.4. Prístroje4.1. Ultrazvukový kúpeľ4.2. Mechanická trepačka4.3. HPLC (vysokoúčinný kvapalinový chromatograf) s UV detektorom s nastaviteľnou vlnovou dĺžkou alebo s diode – array detektorom.4.3.1. Kolóna na kvapalinovú chromatografiu, 250 mm x 4 mm, C18, 10 μm náplň, alebo ekvivalentná4.4. Membránové filtre, 0,45 μm5. PostupPoznámka:Olaquindox je citlivý na svetlo. Všetky procedúry vykonávajte pri tlmenom svetle alebo používajte jantárové (žltohnedé) laboratórne sklo.5.1. Všeobecne5.1.1. Analyzujte slepú vzorku krmiva s cieľom skontrolovať že nie je prítomný ani olaquindox a ani interferujúce látky.5.1.2. Test návratnosti sa musí vykonať analyzovaním slepéjvzorky, ktorá bola obohatená pridaním množstva olaquindoxu podobného tomu, aké sa nachádza vo vzorke. Za účelom obohatiť na úroveň 50 mg/kg, preneste 10,0 ml zásobného štandardného roztoku (3.5.1) do 250 ml Erlenmayerovej banky a roztok odparte na približne 0,5 ml. Pridajte 50 g slepéj vzorky, dôkladne premiešajte a nechajte 10 minút stáť, potom premiešajte opäť niekoľkokrát predďalším extrakčným krokom (5.2).Poznámka:Pre účely tejto metódy slepá vzorka musí byť druhovo podobná analyzovanej vzorke a pri analýze nesmie byť zistený olaquindoxín.5.2. ExtrakciaNavážte s presnosťou na 0,01 g približne 50 g vzorky. Preneste do 1000 ml Erlenmayerovej banky, pridajte 100 ml metylalkoholu (3.1) a banku vložte na 5 minút do ultrazvukového kúpeľa (4.1). Pridajte 410 ml vody a nechajte v ultrazvukovom kúpeli ďalších 15 minút. Banku z ultrazvukového kúpeľa vyberte, trepte ju 30 minút na trepačke (4.2) a prefiltrujte cez skladaný filter. Preneste 10,0 ml filtrátu do 20 ml odmernej banky, doplňte po značku vodou a premiešajte. Alikvotná časť sa potom prefiltruje cez membránový filter (4,4). (pozri 9. Upozornenie).Pokračujte HPLC stanovením (5.3).5.3. HPLC stanovenie5.3.1. Parametre:Nasledujúce podmienky majú slúžiť ako usmerňujúce. Je možné použiť iné podmienky za predpokladu, že poskytnú ekvivalentné výsledky.Analytická kolóna (4.3.1)Mobilná fáza (3.4): | Zmes voda (3.3)metylalkohol (3.2), 900 + 100 (obj. + obj.) |Prietok: | 1,5-2 ml/min. |Vlnová dĺžka detekcie: | 380 nm |Objem nástreku: | 20 μl-100 μl |Skontrolujte stabilitu chromatografického systému tým, že vstreknete niekoľkokrát kalibračný roztok (3.5.3) obsahujúci 2,5 μg/ml, dovtedy kým sa nedosiahnu konštantné výšky píkov a retenčné časy.5.3.2. Kalibračná krivkaNastreknite každý kalibračný roztok (3.5.3) niekoľko krát a stanovte priemerné výšky (plochy) píkov pre každú koncentráciu. Zostrojte kalibračnú krivku použitím priemerných výšok (plôch) píkov kalibračných roztokov na ordinátu a príslušné koncentrácie v μg/ml na abscisu.5.3.3. Roztok vzorkyNastreknite extrakt vzorky (5.2) niekoľkokrát použitím rovnakého objemu aký ste použili na kalibračné roztoky a stanovte priemernú výšku (plochu) píku pre píky olaquindoxu.6. Výpočet výsledkovZ priemernej výšky (plochy) píkov olaquindoxu v roztoku vzorky stanovte koncentráciu roztoku vzorky v μg/ml odčítaním z kalibračného grafu (5.3.2).Obsah olaquindoxu w v mg/kg vo vzorke je dané nasledovným vzorcom:w =kde:c = koncentrácia olaquindoxu v extrakte vzorky (5.2) v μg/mlm = hmotnosť skúšobnej vzorky v g (5.2).7. Validácia výsledkov7.1. IdentitaIdentitu analytu môžeme potvrdiť paralelnou chromatografiou alebo použitím diode – array detektora, pomocou ktorého porovnáme spektrá extraktu vzorky (5.2) a kalibračného roztoku (3.5.3) obsahujúceho 5 μg/ml.7.1.1. Paralelná chromatografiaDo extraktu vzorky (5.2) sa pridá vhodné množstvo kalibračného roztoku (3.5.3). Množstvo pridaného olaquindoxu musí byť podobné množstvu olquindoxu, zistenému v extrakte vzorky.Vzhľadom na pridané množstvo a riedenie extraktu sa zvýši len výška píku olaquindoxu Šírka píku v polovici jeho výšky musí byť v rozmedzí ± 10 % pôvodnej šírky píku olaquindoxu v neobohatenom extrakte vzorky.7.1.2. Diode – array detekciaVýsledky sa vyhodnotia podľa nasledovných kritérií:a) vlnová dĺžka maximálnej absorpcie vzorky a štandardných spektier, zaznamenaných na vrchole píku na chromatograme, musí byť v rozsahu určenom rozlišovacou schopnosťou detekčného systému. V prípade diode – array detekcie sa obyčajne pohybuje v rozsahu ± 2 nm.b) spektrá vzorky a štandardu zaznamenané na vrchole píku chromatogramu nesmú byť odlišné v časti spektra medzi 220 a 400 nm v rozsahu od 10 až 100 % relatívnej absorbancie. Táto požiadavka je splnená, keď sú prítomné tie isté maximá a ak odchýlka medzi oboma spektrami v žiadnom pozorovanom bode nepresiahne 15 % absorbancie analytu štandardu;c) Spektrá stúpajúcej časti absorbčnej krivky, vrcholu a klesajúcej časti absorbčnej krivky píku vytvorené extraktom vzorky, sa nesmú odlišovať od ostatných častí spektra medzi 220 a 400 nm v rozsahu od 10 do 100 % relatívnej absorbancie. Táto požiadavka je splnená, ak sú prítomné rovnaké maximá a ak vo všetkých sledovaných bodoch odchýlka medzi spektrami nepresiahne 15 % absorbancie spektra vrcholu píku.Ak niektoré z týchto kritérií nebude splnené, tak prítomnosť analyzovanej zložky sa nepotvrdila.7.2. OpakovateľnosťRozdiel medzi výsledkami dvoch paralelných stanovení vykonaných na tej istej vzorke nesmie prekročiť 15 % relatívnych z vyššieho výsledku obsahu olaquindoxu pre obsahy olaquindoxu medzi 10 a 200 mg/kg.7.3. NávratnosťV prípade obohatenej slepej vzorky musí návratnosť činiť najmenej 90 %.8. Výsledky kruhového testuV rámci spolupráce bola vypracovaná štúdia ES v ktorej až 13 laboratórií analyzovalo štyri vzorky krmiva pre malé prasiatka vrátane jednej slepej vzorky. Výsledky sú uvedené nižšie.| vzorka 1 | vzorka 2 | vzorka 3 | vzorka 4 |L | 13 | 10 | 11 | 11 |n | 40 | 40 | 44 | 44 |priemer mg/kg | — | 14,6 | 48,0 | 95,4 |(Sr) (mg/kg) | — | 0,82 | 2,05 | 6,36 |(SR) (mg/kg) | — | 1,62 | 4,28 | 8,42 |CVr (%) | — | 5,6 | 4,3 | 6,7 |CVR (%) | — | 11,1 | 8,9 | 8,8 |menovitý obsah (mg/kg) | — | 15 | 50 | 100 |návratnosť (%) | — | 97,3 | 96,0 | 95,4 |L : počet laboratóriín : počet jednotlivých hodnôtSr : smerodajná odchýlka opakovateľnostiSR : smerodajná odchýlka reprodukovateľnostiCVr : variačný koeficient opakovateľnostiCVR : variačný koeficient reprodukovateľnosti9. PozorovanieHoci táto metóda nebola overená pre krmivá obsahujúce viac ako 100 mg/kg olaquindoxu, dajú sa dosiahnuť uspokojivé výsledky, ak sa zoberú vzorky s nižšou hmotnosťou a/alebo extrakt zriedi tak (5.2) aby sa dosiahla koncentrácia v rozsahu kalibračnej krivky (5.3.2)[1] Tam, kde olej alebo tuk musí prejsť následnými skúškami kvality, nahraďte fragmenty pemzového kameňa sklenými guľôčkami.[2] Tam, kde olej alebo tuk musí prejsť následnými skúškami kvality, nahraďte fragmenty pemzového kameňa sklenými guľôčkami.--------------------------------------------------


title: Prvá smernica Rady z 11. apríla 1967 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa dane z obratu

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31967L0227

Úradný vestník 071 , 14/04/1967 S. 1301 - 1303 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 9 Zväzok 1 S. 0003  Dánske špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1967 S. 0012  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 9 Zväzok 1 S. 0003  Anglické špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1967 S. 0014  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 09 Zväzok 1 S. 0003  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 09 Zväzok 1 S. 0003  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 09 Zväzok 1 S. 0003

		Prvá smernica Radyz 11. apríla 1967o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa dane z obratu(67/227/EHS)RADA EURÓPSKEHO HOSPODÁRSKEHO SPOLOČENSTVA,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, a najmä na jej články 99 a 100,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu,so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru,keďže hlavným cieľom zmluvy je v rámci hospodárskej únie vytvoriť spoločný trh s nenarušenou hospodárskou súťažou a s takou charakteristikou, ktorá je podobná charakteristike domáceho trhu;keďže dosiahnutie tohto cieľa predpokladá, že v členských štátoch sa vopred budú používať právne predpisy týkajúce sa dane z obratu a to tak, aby nenarušili podmienky hospodárskej súťaže alebo aby nebránili voľnému pohybu tovaru a služieb v rámci spoločného trhu;keďže platné právne predpisy nevyhovujú týmto požiadavkám; keďže je preto v záujme spoločného trhu dosiahnuť takú harmonizáciu právnych predpisov týkajúcich sa dane z obratu, aby sa čo najviac vylúčili faktory, ktoré by mohli narušiť podmienky hospodárskej súťaže, či už na vnútroštátnej úrovni alebo na úrovni spoločenstva a aby umožnili dosiahnuť cieľ zrušiť zdaňovanie pri dovoze a vrátenie dane pri vývoze pri obchodovaní medzi členskými štátmi;keďže so zreteľom na vykonané výskumy sa ukázalo, že taká harmonizácia musí viesť k zrušeniu kumulatívnych viacstupňových daní a k prijatiu spoločného systému dane z pridanej hodnoty vo všetkých členských štátoch;keďže systém dane z pridanej hodnoty dosahuje najväčšiu jednoduchosť a neutralitu, ak sa daň vyberá čo najvšeobecnejším spôsobom a keď sa vzťahuje na všetky stupne výroby a distribúcie a tiež na poskytovanie služieb; keďže je preto v záujme spoločného trhu a členských štátov, aby prijali spoločný systém, ktorý sa vzťahuje aj na maloobchod;keďže však uplatňovanie tejto dane na maloobchod sa v niektorých členských štátoch môže stretnúť s praktickými i politickými prekážkami; keďže by preto malo byť členským štátom povolené, s výhradou predchádzajúcej konzultácie, uplatňovať spoločný systém iba do stupňa veľkoobchodu a uplatniť, ak je to vhodné, osobitnú doplnkovú daň na maloobchodný stupeň, alebo na predchádzajúci stupeň;keďže je potrebné postupovať postupne, pretože harmonizácia daní z obratu povedie v členských štátoch k podstatným zmenám daňovej štruktúry a bude mať značné dôsledky v rozpočtovej, hospodárskej a sociálnej oblasti;keďže, pretože sadzby a oslobodenie od dane nie sú harmonizované súčasne,nahradenie platného systému kumulatívnych viacfázových daní spoločným systémom dane z pridanej hodnoty vo väčšine členských štátov musí viesť k neutralite v hospodárskej súťaži tak, že podobný tovar má v každej krajine rovnaké daňové zaťaženie bez ohľadu na dĺžku výrobného a distribučného reťazca a že v medzinárodnom obchode je známa výška daňového zaťaženia tovaru, aby mohlo byť zabezpečené presné vyrovnanie tejto výšky; keďže by preto malo byť v prvej etape upravené prijatie spoločného systému dane z pridanej hodnoty všetkými členskými štátmi bez súčasnej harmonizácie sadzieb a oslobodení od dane;keďže nie je možné teraz predvídať, v akej dlhej lehote môže harmonizácia daní z obratu dosiahnuť cieľ zrušiť zdaňovanie pri dovoze a vrátenie dane pri vývoze pri obchode medzi členskými štátmi; keďže je preto vhodnejšie, aby druhá etapa a opatrenia, ktoré v nej majú byť prijaté, boli určené neskôr na základe návrhov, ktoré Komisia predloží Rade,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Členské štáty nahradia svoj doterajší systém daní z obratu spoločným systémom dane z pridanej hodnoty definovaným v článku 2.V každom členskom štáte bude čo najskôr prijatá právna úprava tak, aby mohla nadobudnúť účinnosť v deň, ktorý určia členské štáty so zreteľom na situáciu konjunktúry, najneskôr však 1. januára 1970.Od nadobudnutia účinnosti tejto právnej úpravy členské štáty nebudú praktizovať alebo neprijmú nijaké opatrenia na paušálne vyrovnanie pri dovoze alebo vývoze týkajúce sa dane z obratu pri obchodovaní medzi členskými štátmi.Článok 2Princíp spoločného systému dane z pridanej hodnoty je založený na zásade, že na tovar a služby sa uplatňuje všeobecná spotrebná daň presne proporčne k cene tovaru a služieb, bez ohľadu na počet plnení uskutočnených vo výrobnom a distribučnom procese pred stupňom, ktorý je zaťažený daňou.Na každé plnenie sa vyrúbi daň z pridanej hodnoty vypočítaná z ceny tovaru alebo služieb podľa sadzieb platných pre tento tovar alebo služby po odrátaní dane z pridanej hodnoty, ktorou boli priamo zaťažené jednotlivé nákladové prvky.Spoločný systém dane z pridanej hodnoty sa uplatňuje až po a vrátane maloobchodného stupňa.Až do zrušenia zdaňovania pri dovoze a vrátenia dane pri vývoze a pri obchode medzi členskými štátmi môžu členské štáty, s výhradou predchádzajúcej konzultácie podľa článku 5, uplatňovať tento systém iba po stupeň veľkoobchodu vrátane, a prípadne môžu uplatňovať samostatnú doplnkovú daň na stupeň maloobchodu alebo na predchádzajúci stupeň.Článok 3Na návrh Komisie Rada vydá druhú smernicu týkajúcu sa štruktúry spoločného systému dane z pridanej hodnoty a postupu pri jej uplatňovaní.Článok 4Aby Rada mohla prerokovať a podľa možnosti prijať rozhodnutie pred skončením prechodného obdobia, Komisia do konca roku 1968 predloží Rade návrhy o tom, ako a v akej lehote môže harmonizácia daní z obratu dosiahnuť cieľ zrušiť zdaňovanie pri dovoze vrátení dane pri obchodovaní medzi členskými štátmi a súčasne zabezpečiť neutralitu týchto daní vzhľadom na pôvod tovaru a služieb.V tejto súvislosti treba vziať do úvahy najmä pomer medzi priamymi a nepriamymi daňami, ktorý sa v rozličných členských štátoch líši, účinok zmeny daňového systému na daňovú a rozpočtovú politiku členských štátov a vplyv daňových systémov na podmienky hospodárskej súťaže a na sociálnu situáciu v spoločenstve.Článok 5Ak členský štát mieni využiť možnosť uvedenú v článku 2 štvrtom pododseku, so zreteľom na článok 102 zmluvy to Komisii včas oznámi.Článok 6Táto smernica je určená členským štátom.V Bruseli 11. apríla 1967Za RadupredsedaR. Van Elslande--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie 2005/9/ES z 28. januára 2005, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 76/768/EHS o kozmetických výrobkoch, na účely prispôsobenia jej prílohy VII technickému pokrokuText s významom pre EHP

text:
               29.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 27/46

         SMERNICA KOMISIE 2005/9/ES
   z 28. januára 2005,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 76/768/EHS o kozmetických výrobkoch, na účely prispôsobenia jej prílohy VII technickému pokroku
   (Text s významom pre EHP)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na smernicu Rady 76/768/EHS z 27. júla 1976 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa kozmetických výrobkov (1), a najmä na jej článok 8 ods. 2,
   po porade s Vedeckým výborom pre kozmetické výrobky a nepotravinárske výrobky určené spotrebiteľom,
   keďže:

               (1)

               Časť 1 prílohy VII k smernici 76/768/EHS ustanovuje zoznam ultrafialových filtrov, ktoré môžu kozmetické výrobky obsahovať.

               (2)

               Vedecký výbor pre kozmetické výrobky a nepotravinárske výrobky určené spotrebiteľom je toho názoru, že používanie hexylesteru kyseliny 2-[4-(dietylamino)-2-hydroxybenzoyl] benzoovej v koncentrácii do 10 % v prostriedkoch na ochranu pred slnečným žiarením, samostatne alebo v kombinácii s inými absorbérmi ultrafialových lúčov, je bezpečné. Hexylester kyseliny 2-[4-(dietylamino)-2-hydroxybenzoyl] benzoovej by sa mal preto začleniť do časti 1 prílohy VII k smernici 76/768/EHS pod referenčné číslo 28.

               (3)

               Smernica 76/768/EHS by sa preto mala zodpovedajúco zmeniť a doplniť.

               (4)

               Opatrenia ustanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre kozmetické výrobky,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Príloha VII k smernici 76/768/EHS sa mení a dopĺňa v súlade s prílohou k tejto smernici.
   Článok 2
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 28. júla 2005. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení a korelačnú tabuľku medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 28. januára 2005

            Za Komisiu

         Günter VERHEUGEN

            podpredseda

      (1)  Ú. v. ES L 262, 27.9.1976, s. 169. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 2004/93/ES (Ú. v. EÚ L 300, 25.9.2004, s. 13).
   PRÍLOHA
   Do časti 1 prílohy VII k smernici 76/768/EHS sa dopĺňa nasledovné referenčné číslo 28:

                  Referenčné číslo

                  Látky

                  Najvyššia povolená koncentrácia

                  Iné obmedzenia a požiadavky

                  Podmienky použitia a upozornenia, ktoré musia byť uvedené na štítku

                  a

                  b

                  c

                  d

                  e

                  „28

                  Hexylester kyseliny 2-[4-(dietylamino)-2-hydroxybenzoyl] benzoovej
                  (názov INCI: Diethylamino Hydroxybenzoyl Hexyl Benzoate
                  č. CAS 302776 68-7)

                  10 % v
                  prípravkoch na ochranu pred slnečným žiarením“


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/13/ES z  11. marca 2008 , ktorou sa zrušuje smernica Rady 84/539/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa elektromedicínskeho zariadenia používaného vo veterinárnom lekárstve (Text s významom pre EHP)

text:
               19.3.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 76/41

      SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2008/13/ES
   z 11. marca 2008,
   ktorou sa zrušuje smernica Rady 84/539/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa elektromedicínskeho zariadenia používaného vo veterinárnom lekárstve
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 95,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
   konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (2),
   keďže:

               (1)

               V politikách Spoločenstva zameraných na lepšiu právnu úpravu sa zdôrazňuje význam zjednodušovania vnútroštátnych právnych predpisov a právnych predpisov Spoločenstva ako významného prostriedku zvyšovania konkurencieschopnosti podnikov a napĺňania cieľov lisabonskej agendy.

               (2)

               Metóda posudzovania zhody ustanovená smernicou Rady 84/539/EHS (3) už ďalej nie je potrebná na účely vnútorného trhu a obchodu s tretími krajinami.

               (3)

               Fungovanie vnútorného trhu a ochranu užívateľov a zvierat možno lepšie zabezpečiť inými právnymi predpismi Spoločenstva.

               (4)

               Smernica 84/539/EHS by sa preto mala zrušiť.

               (5)

               V dôsledku zrušenia smernice 84/539/EHS sa po 31. decembri 2008 už nebude používať vzor značky o zhode z prílohy III k uvedenej smernici a zodpovedajúce vnútroštátne vykonávacie opatrenia sa budú musieť zrušiť,

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Smernica 84/539/EHS sa týmto zrušuje s účinnosťou od 31. decembra 2008.
   Článok 2
   Členské štáty prijmú a uverejnia do 31. decembra 2008 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto opatrení a tabuľku zhody medzi týmito opatreniami a touto smernicou.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

      V Štrasburgu 11. marca 2008

            Za Európsky parlament

            predseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            predseda

         J. LENARČIČ

      (1)  Stanovisko zo 16. januára 2008 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (2)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 29. novembra 2007 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady zo 14. februára 2008.

      (3)  Ú. v. ES L 300, 19.11.1984, s. 179. Smernica naposledy zmenená a doplnená nariadením (ES) č. 807/2003 (Ú. v. EÚ L 122, 16.5.2003, s. 36).


title: Smernica Rady 2010/45/EÚ z  13. júla 2010 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, pokiaľ ide o pravidlá fakturácie

text:
               22.7.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 189/1

         SMERNICA RADY 2010/45/EÚ
   z 13. júla 2010,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, pokiaľ ide o pravidlá fakturácie
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 113,
   so zreteľom na návrh Európskej komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru,
   konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,
   keďže:

               (1)

               V smernici Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) sa ustanovujú podmienky a pravidlá týkajúce sa dane z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“) so zreteľom na faktúry s cieľom zabezpečiť správne fungovanie vnútorného trhu. V súlade s článkom 237 uvedenej smernice Komisia predložila správu, v ktorej sa zaoberá niektorými problémami týkajúcimi sa elektronickej fakturácie v súvislosti s technologickým vývojom a v ktorej okrem toho uvádza niektoré ďalšie oblasti, v ktorých je potrebné zjednodušiť predpisy týkajúce sa DPH s cieľom zlepšiť fungovanie vnútorného trhu.

               (2)

               Keďže vedené záznamy musia byť dostatočne podrobné na to, aby umožnili členským štátom kontrolovať tovar, ktorý sa dočasne premiestňuje z jedného členského štátu do druhého, je potrebné spresniť, že by mali obsahovať podrobné údaje o oceňovaní tovaru, ktorý sa dočasne premiestňuje medzi členskými štátmi. Premiestnenie tovaru na účely oceňovania do iného členského štátu by sa na účely DPH tiež nemalo považovať za dodanie tovaru.

               (3)

               Pravidlá týkajúce sa vzniku daňovej povinnosti pri dodaní tovaru v rámci Spoločenstva a pri nadobudnutí tovaru v rámci Spoločenstva by sa mali spresniť s cieľom zabezpečiť jednotnosť informácií uvádzaných v súhrnných výkazoch a včasnosť výmeny informácií prostredníctvom týchto výkazov. Okrem toho je vhodné, aby sa dodávanie tovaru z jedného členského štátu do druhého, ktoré prebieha nepretržite počas obdobia dlhšieho ako jeden kalendárny mesiac, považovalo za ukončené na konci každého kalendárneho mesiaca.

               (4)

               S cieľom poskytnúť pomoc malým a stredným podnikom, ktoré majú problémy zaplatiť DPH príslušnému orgánu skôr, ako prijmú platbu od svojich odberateľov, by členské štáty mali mať možnosť povoliť účtovanie DPH prostredníctvom systému uplatňovania dane na základe platieb, ktorý na jednej strane umožní dodávateľovi alebo poskytovateľovi zaplatiť DPH príslušnému orgánu po prijatí platby za dodanie alebo poskytnutie a na druhej strane mu vytvorí právo na odpočítanie dane, keď zaplatí za dodanie alebo poskytnutie. Členské štáty by tak mohli zaviesť voliteľný systém uplatňovania dane na základe platieb, ktorý nebude mať negatívny vplyv na peňažné toky súvisiace s ich príjmami z DPH.

               (5)

               V záujme zabezpečenia právnej istoty pre podniky v súvislosti s ich povinnosťami fakturácie by sa mal jasne určiť členský štát, ktorého pravidlá fakturácie sa uplatnia.

               (6)

               V záujme zlepšenia fungovania vnútorného trhu je potrebné stanoviť harmonizovanú lehotu na vyhotovenie faktúry v súvislosti s určitými cezhraničnými dodaniami tovaru alebo poskytnutiami služieb.

               (7)

               Mali by sa zmeniť a doplniť určité požiadavky týkajúce sa údajov, ktoré sa majú uvádzať vo faktúrach s cieľom umožniť lepšiu kontrolu daní, zaviesť jednotnejšie zaobchádzanie s cezhraničnými a vnútroštátnymi dodaniami tovaru alebo poskytnutiami služieb a prispieť k rozšíreniu elektronickej fakturácie.

               (8)

               Keďže používanie elektronickej fakturácie môže pomôcť podnikom znížiť náklady a dosiahnuť väčšiu konkurencieschopnosť, mali by sa prehodnotiť súčasné požiadavky na elektronickú fakturáciu v súvislosti s DPH, aby sa odstránilo existujúce zaťaženie a prekážky, ktoré bránia využívaniu elektronickej fakturácie. S papierovými a elektronickými faktúrami by sa malo zaobchádzať rovnako a administratívne zaťaženie v súvislosti s papierovými faktúrami by sa nemalo zvýšiť.

               (9)

               Zásada rovnakého zaobchádzania by sa mala uplatňovať aj v prípade právomocí správcov dane. Ich právomoci v súvislosti s kontrolou, ako aj práva a povinnosti zdaniteľných osôb by sa mali uplatňovať rovnako bez ohľadu na to, či sa zdaniteľná osoba rozhodne vyhotoviť papierovú alebo elektronickú faktúru.

               (10)

               Vo faktúrach sa musia uvádzať skutočné dodania tovaru alebo poskytnutia služieb a mala by sa preto zabezpečiť ich vierohodnosť, neporušenosť a čitateľnosť. Kontroly riadenia sa môžu použiť na vytvorenie spoľahlivých kontrolných záznamov priraďujúcich faktúry k príslušným dodaniam tovaru alebo poskytnutiam služieb, čím sa zabezpečí, že všetky faktúry, či už v papierovej alebo elektronickej podobe, budú spĺňať uvedené požiadavky.

               (11)

               Vierohodnosť a neporušenosť elektronických faktúr je možné zabezpečiť aj použitím niektorých existujúcich technológií, akými je napríklad elektronická výmena údajov (electronic data interchange – EDI) a zdokonalený elektronický podpis. Keďže ale existujú aj iné technológie, od zdaniteľných osôb by sa nemalo vyžadovať používanie žiadnej konkrétnej technológie na elektronickú fakturáciu.

               (12)

               Malo by sa objasniť, že v prípade, keď zdaniteľná osoba uchováva on-line faktúry, ktoré vyhotovila alebo prijala, na základe ktorých by mal príslušný orgán prístup k faktúram na účely kontroly, aby mal členský štát, v ktorom je daň splatná, k týmto faktúram prístup.

               (13)

               Keďže ciele tejto smernice týkajúce sa zjednodušenia, modernizácie a harmonizácie pravidiel fakturácie DPH, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale možno ich lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.

               (14)

               V súlade s bodom 34 Medziinštitucionálnej dohody o lepšej tvorbe práva (2) sa členské štáty vyzývajú, aby pre seba a v záujme Únie vypracovali a zverejnili vlastné tabuľky, ktoré budú čo najlepšie vyjadrovať vzájomný vzťah medzi touto smernicou a opatreniami na jej transpozíciu.

               (15)

               Smernica 2006/112/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Zmeny a doplnenia smernice 2006/112/ES
   Smernica 2006/112/ES sa mení a dopĺňa takto:

               1.

               V článku 17 ods. 2 sa písmeno f) nahrádza takto:

                           „f)

                           poskytnutie služby zdaniteľnej osobe, ktorej predmetom je oceňovanie tovaru alebo práca na uvedenom tovare fyzicky vykonaná na území členského štátu, v ktorom sa odoslanie alebo preprava tovaru končí, za predpokladu, že sa tovar po ocenení alebo spracovaní opätovne zašle tejto zdaniteľnej osobe do členského štátu, z ktorého sa pôvodne odoslal alebo prepravil;“.

               2.

               V článku 64 sa odsek 2 nahrádza takto:
               „2.   Dodania tovaru, ktorý sa v súlade s podmienkami ustanovenými v článku 138 odosiela alebo prepravuje do iného členského štátu, ako je členský štát, v ktorom sa odoslanie alebo preprava uvedeného tovaru začala, a ktorý sa dodáva oslobodený od DPH alebo ktorý oslobodený od DPH premiestňuje do iného členského štátu zdaniteľná osoba na účely svojho podnikania, ktoré prebiehajú nepretržite počas obdobia dlhšieho ako jeden kalendárny mesiac, sa považujú za ukončené uplynutím každého kalendárneho mesiaca, až kým sa toto dodanie tovaru neukončí.
               Poskytovania služieb, z ktorých daň platí príjemca služieb podľa článku 196, ktoré prebiehajú nepretržite počas obdobia dlhšieho ako jeden rok a pri ktorých počas tohto obdobia nevzniká nárok na vyúčtovanie alebo platby, sa považujú za uskutočnené uplynutím každého kalendárneho roka, až kým sa toto poskytovanie služieb neukončí.
               Členské štáty môžu ustanoviť, že v určitých prípadoch s výnimkou prípadov uvedených v prvom a druhom pododseku sa dodania tovaru a poskytnutia služieb, ktoré prebiehajú nepretržite počas určitého obdobia, považujú za ukončené najmenej v intervaloch jedného roka.“

               3.

               V článku 66 sa prvý odsek písmeno c) a druhý odsek nahrádzajú takto:

                           „c)

                           ak sa faktúra nevyhotoví alebo ak sa vyhotoví neskoro, v stanovenej lehote ale najneskôr v deň uplynutia lehoty pre vyhotovenie faktúr stanovenej členskými štátmi podľa druhého odseku článku 222 alebo v prípade, že členský štát žiadnu takúto lehotu nestanovil, faktúra sa vyhotoví v stanovenej lehote po dni vzniku zdaniteľnej udalosti.
                           Výnimka ustanovená v prvom odseku sa však nevzťahuje na poskytovania služieb, v súvislosti s ktorými platí DPH odberateľ podľa článku 196, a na dodania alebo premiestnenia tovaru uvedené v článku 67.“

               4.

               Článok 67 sa nahrádza takto:
               „Článok 67
               V prípade, keď sa v súlade s podmienkami stanovenými v článku 138 tovar odoslaný alebo prepravený do iného členského štátu ako je štát, v ktorom odoslanie alebo preprava tovaru začala, dodá oslobodený od DPH, alebo keď zdaniteľná osoba premiestni tovar oslobodený od DPH na účely svojho podnikania do iného členského štátu, daňová povinnosť vzniká dňom vyhotovenia faktúry alebo, ak sa do uvedeného dátumu žiadna faktúra nevyhotovila, v deň uplynutia lehoty uvedenej v prvom odseku článku 222.
               Článok 64 ods. 1, článok 64 ods. 2 tretí pododsek a článok 65 sa v súvislosti s dodaniami a premiestneniami tovaru uvedenými v prvom odseku neuplatňujú.“

               5.

               Článok 69 sa nahrádza takto:
               „Článok 69
               V prípade nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva vzniká daňová povinnosť dňom vyhotovenia faktúry alebo, ak sa do uvedeného dátumu žiadna faktúra nevyhotovila, v deň uplynutia lehoty uvedenej v prvom odseku článku 222.“

               6.

               V článku 91 ods. 2 sa druhý pododsek nahrádza takto:
               „Členské štáty akceptujú namiesto toho aj použitie posledného výmenného kurzu, ktorý Európska centrálna banka zverejní v čase vzniku daňovej povinnosti. Prepočet medzi menami inými ako euro sa vykoná použitím výmenného kurzu medzi každou z týchto mien a eurom. Členské štáty môžu vyžadovať od zdaniteľnej osoby, aby im oznámila, že túto možnosť využíva.
               Pre určité transakcie uvedené v prvom pododseku alebo pre niektoré kategórie zdaniteľných osôb však členské štáty môžu použiť výmenný kurz stanovený v súlade s platnými ustanoveniami Spoločenstva o výpočte hodnoty na colné účely.“

               7.

               Vkladá sa tento článok:
               „Článok 167a
               Členské štáty môžu v rámci voliteľnej úpravy ustanoviť, že právo zdaniteľnej osoby, ktorej daňová povinnosť vzniká výlučne podľa článku 66 písm. b), na odpočítanie dane sa odkladá, až kým sa DPH z dodaného tovaru alebo poskytnutých služieb nezaplatí jej dodávateľovi tovaru alebo poskytovateľovi služieb.
               Členské štáty, ktoré uplatňujú voliteľnú úpravu uvedenú v prvom odseku, stanovia pre zdaniteľné osoby, ktoré túto úpravu používajú na ich území, limit založený na ročnom obrate zdaniteľnej osoby vypočítanom v súlade s článkom 288. Uvedený limit nesmie byť vyšší ako 500 000 EUR alebo ekvivalent tejto sumy v národnej mene. Členské štáty môžu zvýšiť tento limit až do výšky 2 000 000 EUR alebo ekvivalentu tejto sumy v národnej mene po konzultácii s Výborom pre DPH. Konzultácia s Výborom pre DPH sa však nevyžaduje od členských štátov, ktoré uplatnili limit vyšší ako 500 000 EUR alebo ekvivalent tejto sumy v národnej mene 31. decembra 2012.
               Členské štáty informujú Výbor pre DPH o vnútroštátnych legislatívnych opatreniach, ktoré prijmú podľa prvého pododseku.“

               8.

               Článok 178 sa mení a dopĺňa takto:

                           a)

                           písmeno a) sa nahrádza takto:

                                       „a)

                                       na odpočítanie dane uvedené v článku 168 písm. a), týkajúce sa dodania tovaru alebo poskytnutia služieb, musí mať faktúru vyhotovenú v súlade s hlavou XI kapitolou 3 oddielmi 3 až 6;“

                           b)

                           písmeno c) sa nahrádza takto:

                                       „c)

                                       na odpočítanie dane uvedené v článku 168 písm. c), týkajúce sa nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva, musí uviesť v daňovom priznaní k DPH ustanovenom v článku 250 všetky údaje potrebné na vypočítanie výšky splatnej DPH z tovaru nadobudnutého v rámci Spoločenstva a mať faktúru vyhotovenú v súlade s hlavou XI kapitolou 3 oddielmi 3 až 5;“

               9.

               Článok 181 sa nahrádza takto:
               „Článok 181
               Členské štáty môžu oprávniť zdaniteľnú osobu, ktorá nemá faktúru vyhotovenú v súlade s hlavou XI kapitolou 3 oddielmi 3 až 5, aby vykonala odpočítanie dane uvedené v článku 168 písm. c) v súvislosti s nadobudnutiami tovaru v rámci Spoločenstva.“

               10.

               V článku 197 ods. 1 sa písmeno c) nahrádza takto:

                           „c)

                           faktúra vyhotovená zdaniteľnou osobou, ktorá nie je usadená v členskom štáte osoby, ktorej sa tovar dodáva, sa vyhotovuje v súlade s kapitolou 3 oddielmi 3 až 5.“

               11.

               Článok 217 sa nahrádza takto:
               „Článok 217
               Na účely tejto smernice ‚elektronická faktúra‘ je faktúra, ktorá obsahuje údaje požadované v tejto smernici a ktorá sa vyhotovila a prijala v akomkoľvek elektronickom formáte.“

               12.

               V hlave XI kapitole 3 oddiele 3 sa vkladá tento článok:
               „Článok 219a
               Bez toho, aby boli dotknuté články 244 až 248, sa uplatňuje toto:

                           1.

                           Fakturácia podlieha pravidlám uplatňovaným v členskom štáte, ktorý sa považuje za štát, v ktorom sa dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb uskutočnilo v súlade s ustanoveniami hlavy V.

                           2.

                           Odchylne od pravidla uvedeného v bode 1 podlieha fakturácia pravidlám uplatňovaným v členskom štáte, v ktorom má dodávateľ alebo poskytovateľ zriadené sídlo svojej ekonomickej činnosti alebo v ktorom má stálu prevádzkareň, z ktorej sa dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb uskutočňuje, alebo ak takéto sídlo ekonomickej činnosti alebo stála prevádzkareň neexistujú, v členskom štáte, v ktorom má dodávateľ alebo poskytovateľ trvalý pobyt alebo v ktorom sa obvykle zdržiava, ak:

                                       a)

                                       dodávateľ alebo poskytovateľ nie je usadený v členskom štáte, ktorý sa považuje za štát, v ktorom sa dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb uskutočnilo v súlade s ustanoveniami hlavy V, alebo jeho prevádzkareň v danom členskom štáte nezasahuje do dodávania tovaru alebo poskytovania služieb v zmysle článku 192a, a ak osobou povinnou platiť DPH je osoba, ktorej sa tovar dodáva alebo služby poskytujú.
                                       V prípade, že faktúru vyhotovuje odberateľ (vyhotovenie faktúry odberateľom), sa však uplatňuje bod 1;

                                       b)

                                       dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb sa v súlade s ustanoveniami hlavy V nepovažuje za uskutočnené v rámci Spoločenstva.“

               13.

               Článok 220 sa nahrádza takto:
               „Článok 220
               1.   Každá zdaniteľná osoba zabezpečuje, aby v nasledujúcich prípadoch vyhotovila faktúru ona sama alebo jej odberateľ, alebo aby faktúru v jej mene a na jej účet vyhotovila tretia strana:

                           1.

                           pri dodaniach tovaru alebo poskytnutiach služieb inej zdaniteľnej osobe alebo nezdaniteľnej právnickej osobe;

                           2.

                           pri dodaniach tovaru uvedených v článku 33;

                           3.

                           pri dodaniach tovaru uskutočnených v súlade s podmienkami stanovenými v článku 138;

                           4.

                           pri zálohovej platbe prijatej pred uskutočnením jedného z dodaní tovaru uvedených v bodoch 1 a 2;

                           5.

                           pri zálohovej platbe prijatej od inej zdaniteľnej osoby alebo nezdaniteľnej právnickej osoby predtým, než sa poskytovanie služieb ukončilo.

                     2.   Odchylne od odseku 1 a bez toho, aby bol dotknutý článok 221 ods. 2, sa nevyžaduje vyhotovenie faktúry v súvislosti s poskytovaniami služieb oslobodenými od dane podľa článku 135 ods. 1 písm. a) až g).“

               14.

               Vkladá sa tento článok:
               „Článok 220a
               1.   Členské štáty umožnia zdaniteľným osobám vyhotoviť zjednodušenú faktúru v každom z týchto prípadov:

                           a)

                           ak suma uvedená na faktúre nie je vyššia ako 100 EUR alebo ekvivalent tejto sumy v národnej mene;

                           b)

                           ak vyhotovená faktúra je dokumentom alebo oznámením, ktoré sa považuje za faktúru v zmysle článku 219.

                     2.   Členské štáty nepovolia zdaniteľným osobám zjednodušenú faktúru, ak je potrebné faktúry vyhotovovať podľa článku 220 ods. 1 body 2 a 3 alebo ak zdaniteľné dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb uskutočňuje zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená v členskom štáte, v ktorom je DPH splatná, alebo ktorej prevádzkareň v danom členskom štáte nezasahuje do dodávania tovaru alebo poskytovania služieb v zmysle článku 192a, a osobou povinnou platiť DPH je osoba, ktorej sa tovar dodáva alebo služby poskytujú.“

               15.

               Články 221, 222, 223, 224 a 225 sa nahrádzajú takto:
               „Článok 221
               1.   Členské štáty môžu uložiť zdaniteľným osobám povinnosť vyhotoviť faktúru, ktorá bude obsahovať údaje požadované podľa článku 226 alebo článku 226b, pri iných dodaniach tovaru alebo iných poskytnutiach služieb, ako sú tie, ktoré sú uvedené v článku 220 ods. 1.
               2.   Členské štáty môžu uložiť zdaniteľným osobám usadeným na ich území alebo so stálou prevádzkarňou na ich území, z ktorej sa dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb uskutočňuje, povinnosť vyhotoviť faktúru, ktorá bude obsahovať údaje požadované v článku 226 alebo v článku 226b, pri poskytnutiach služieb oslobodených od dane podľa článku 135 ods. 1 písm. a) až g), ktoré tieto zdaniteľné osoby uskutočnili na ich území alebo mimo Spoločenstva.
               3.   Členské štáty môžu oslobodiť zdaniteľné osoby od povinnosti ustanovenej v článku 220 ods. 1 alebo článku 220a vyhotoviť faktúru, pokiaľ ide o dodania tovaru alebo poskytnutia služieb, ktoré uskutočnili na ich území a ktoré sú oslobodené od dane s možnosťou alebo bez možnosti odpočítania DPH zaplatenej na predchádzajúcom stupni v súlade s článkami 110 a 111, článkom 125 ods. 1, článkom 127, článkom 128 ods. 1, článkom 132, článkom 135 ods. 1 písm. h) až l), článkami 136, 371, 375, 376 a 377, článkom 378 ods. 2, článkom 379 ods. 2 a článkami 380 až 390b.
               Článok 222
               V prípade dodaní tovaru uskutočnených v súlade s podmienkami uvedenými v článku 138 alebo v prípade poskytnutí služieb, za ktoré je povinný platiť DPH odberateľ podľa článku 196, sa faktúra vyhotoví najneskôr v pätnásty deň mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom zdaniteľná udalosť nastala.
               V prípade iných dodaní tovaru alebo poskytnutí služieb môžu členské štáty stanoviť pre zdaniteľné osoby lehoty na vyhotovenie faktúr.
               Článok 223
               Členské štáty umožnia zdaniteľným osobám vyhotoviť súhrnné faktúry, v ktorých sú uvedené viaceré samostatné dodania tovaru alebo poskytnutia služieb pod podmienkou, že daňová povinnosť v súvislosti s dodaniami tovaru alebo poskytnutiami služieb uvedenými na súhrnnej faktúre vzniká v tom istom kalendárnom mesiaci.
               Bez toho, aby bol dotknutý článok 222, môžu členské štáty povoliť, aby súhrnné faktúry zahŕňali dodania tovaru alebo poskytnutia služieb, v súvislosti s ktorými daňová povinnosť vznikla v období dlhšom ako jeden kalendárny mesiac.
               Článok 224
               Odberateľ môže vyhotoviť faktúry za tovar alebo služby, ktoré mu dodala alebo poskytla zdaniteľná osoba, ak medzi týmito dvomi stranami existuje predchádzajúca dohoda a ak existuje postup na uznanie každej faktúry zdaniteľnou osobou, ktorá dodáva tovar alebo poskytuje služby. Členský štát môže požadovať, aby sa tieto faktúry vyhotovili v mene a na účet zdaniteľnej osoby.
               Článok 225
               Členské štáty môžu stanoviť zdaniteľným osobám osobitné podmienky v prípadoch, keď sú tretia strana alebo odberateľ, ktorý vyhotovuje faktúry, usadení v krajine, s ktorou neexistuje žiadny právny nástroj týkajúci sa vzájomnej pomoci rozsahom podobnej pomoci ustanovenej v smernici 2010/24/EÚ (3) a nariadení (ES) č. 1798/2003 (4).

               16.

               Článok 226 sa mení a dopĺňa takto:

                           a)

                           vkladá sa tento bod:

                                       „7a.

                                       označenie ‚DPH sa uplatňuje na základe platieb‘, ak daňová povinnosť vzniká v čase prijatia platby v súlade s článkom 66 písm. b) a právo odpočítať daň vzniká vtedy, keď vzniká daňová povinnosť v súvislosti s daňou, ktorá je odpočítateľná;“

                           b)

                           vkladá sa tento bod:

                                       „10a.

                                       označenie ‚vyhotovenie faktúry odberateľom‘, ak odberateľ, ktorý prijíma dodanie, vyhotovuje faktúru namiesto dodávateľa alebo poskytovateľa;“

                           c)

                           bod 11 sa nahrádza takto:

                                       „11.

                                       v prípade oslobodenia od dane odkaz na uplatniteľné ustanovenie tejto smernice alebo na zodpovedajúce vnútroštátne ustanovenie alebo iný odkaz, v ktorom sa uvádza, že dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb je oslobodené od dane;“

                           d)

                           vkladá sa tento bod:

                                       „11a.

                                       označenie ‚prenesenie daňovej povinnosti‘, ak je DPH povinný platiť odberateľ;“

                           e)

                           body 13 a 14 sa nahrádzajú takto:

                                       „13.

                                       označenie ‚úprava zdaňovania prirážky – cestovné kancelárie‘, ak sa uplatňuje úprava zdaňovania prirážky na cestovné kancelárie;

                                       14.

                                       ak sa uplatňuje jedna z osobitných úprav uplatniteľných na použitý tovar, umelecké diela, zberateľské predmety a starožitnosti, označenie ‚úprava zdaňovania prirážky – použitý tovar‘, ‚úprava zdaňovania prirážky – umelecké diela‘ alebo ‚úprava zdaňovania prirážky – zberateľské predmety a starožitnosti‘ v závislosti od príslušného tovaru.“

               17.

               Vkladajú sa tieto články:
               „Článok 226a
               Ak faktúru vyhotoví zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená v členskom štáte, v ktorom je daň splatná, alebo ktorej prevádzkareň v danom členskom štáte nezasahuje do dodávania tovaru alebo poskytovania služieb v zmysle článku 192a, a ktorá dodáva tovar alebo poskytuje služby odberateľovi, ktorý je povinný platiť DPH, zdaniteľná osoba môže vynechať údaje uvedené v článku 226 bodoch 8, 9 a 10 a namiesto toho formou odkazu na množstvo alebo rozsah a povahu dodaného tovaru alebo poskytnutých služieb uviesť základ dane z tohto tovaru alebo týchto služieb.
               Článok 226b
               Pokiaľ ide o zjednodušené faktúry vyhotovené podľa článku 220a a článku 221 ods. 1 a 2, členské štáty vyžadujú, aby sa uvádzali aspoň tieto údaje:

                           a)

                           dátum vyhotovenia;

                           b)

                           identifikácia zdaniteľnej osoby, ktorá dodáva tovar resp. poskytuje služby;

                           c)

                           označenie druhu dodaného tovaru alebo poskytnutých služieb;

                           d)

                           výška DPH, ktorá sa má zaplatiť, alebo údaje potrebné na jej výpočet;

                           e)

                           ak vyhotovená faktúra je dokladom alebo oznámením, ktoré sa považuje za faktúru podľa článku 219, osobitný a jednoznačný odkaz na túto pôvodnú faktúru a konkrétne údaje, ktoré sa menia.

                     Členské štáty nesmú vyžadovať iné údaje na faktúrach, než sú údaje uvedené v článkoch 226, 227 a 230.“

               18.

               Článok 228 sa vypúšťa.

               19.

               Článok 230 sa nahrádza takto:
               „Článok 230
               Sumy uvedené na faktúre sa môžu uvádzať v akejkoľvek mene za predpokladu, že výška DPH, ktorá sa má zaplatiť alebo upraviť, je uvedená v národnej mene členského štátu, s tým, že sa využije prepočítací mechanizmus ustanovený v článku 91.“

               20.

               Článok 231 sa vypúšťa.

               21.

               Názov hlavy XI kapitoly 3 oddielu 5 sa nahrádza takto:

               22.

               Články 232 a 233 sa nahrádzajú takto:
               „Článok 232
               Použitie elektronickej faktúry podlieha súhlasu zo strany príjemcu.
               Článok 233
               1.   Vierohodnosť pôvodu, neporušenosť obsahu a čitateľnosť faktúry bez ohľadu na to, či má papierovú alebo elektronickú podobu, sa zabezpečuje od okamihu jej vyhotovenia do uplynutia obdobia určeného na uchovávanie faktúry.
               Každá zdaniteľná osoba určí spôsob zabezpečenia vierohodnosti pôvodu, neporušenosti obsahu a čitateľnosti faktúry. To je možné dosiahnuť akýmikoľvek kontrolami riadenia, ktorými by sa vytvoril spoľahlivý kontrolný záznam priraďujúci faktúru k príslušnému dodaniu tovaru alebo poskytnutiu služieb.
               ‚Vierohodnosť pôvodu‘ znamená potvrdenie totožnosti dodávateľa, resp. poskytovateľa alebo vyhotoviteľa faktúry.
               ‚Neporušenosť obsahu‘ znamená, že obsah vyžadovaný podľa tejto smernice sa nepozmenil.
               2.   Iným spôsobom zabezpečenia vierohodnosti pôvodu a neporušenosti obsahu elektronickej faktúry než prostredníctvom druhu kontroly riadenia uvedeného v odseku 1 druhom pododseku sú napríklad tieto technológie:

                           a)

                           zdokonalený elektronický podpis v zmysle článku 2 bodu 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 1999/93/ES z 13. decembra 1999 o rámci Spoločenstva pre elektronické podpisy (5), ktorý vychádza z kvalifikovaného certifikátu a je vytvorený bezpečným zariadením na vytvorenie podpisu v zmysle článku 2 bodov 6 a 10 smernice 1999/93/ES;

                           b)

                           elektronická výmena údajov (EDI) tak, ako je vymedzená v článku 2 prílohy 1 k odporúčaniu Komisie 1994/820/ES z 19. októbra 1994 týkajúcemu sa právnych aspektov elektronickej výmeny dát (6), ak zmluva týkajúca sa tejto výmeny ustanoví použitie postupov zabezpečujúcich vierohodnosť pôvodu a neporušenosť obsahu údajov.

               23.

               Článok 234 sa vypúšťa.

               24.

               Články 235, 236 a 237 sa nahrádzajú takto:
               „Článok 235
               Členské štáty môžu ustanoviť osobitné podmienky pre elektronické faktúry vyhotovené za tovary alebo služby dodané resp. poskytnuté na ich území z krajiny, s ktorou neexistuje žiadny právny nástroj týkajúci sa vzájomnej pomoci rozsahom podobnej pomoci ustanovenej v smernici 2010/24/EÚ a nariadení (ES) č. 1798/2003.
               Článok 236
               V prípade súborov obsahujúcich viacero elektronických faktúr, ktoré sú posielané alebo sprístupňované rovnakému príjemcovi, je možné údaje, ktoré sú spoločné pre jednotlivé faktúry, uviesť len raz, ak sú pre každú faktúru prístupné všetky informácie.
               Článok 237
               Komisia najneskôr do 31. decembra 2016 predloží Európskemu parlamentu a Rade súhrnnú hodnotiacu správu, ktorá bude vychádzať z nezávislej ekonomickej analýzy, o vplyve nových pravidiel fakturácie uplatniteľných od 1. januára 2013 a najmä o rozsahu, v akom reálne viedli k zníženiu administratívneho zaťaženia pre podniky, pričom táto správa bude doplnená podľa potreby o zodpovedajúci návrh na zmenu a doplnenie príslušných pravidiel.“

               25.

               Článok 238 sa mení a dopĺňa takto:

                           a)

                           odsek 1 sa nahrádza takto:
                           „1.   Členské štáty po porade s Výborom pre DPH a v súlade s podmienkami, ktoré môžu určiť, môžu ustanoviť, že na faktúrach týkajúcich sa dodaní tovaru alebo poskytnutí služieb sa v nasledujúcich prípadoch uvedú len údaje vyžadované podľa článku 226b:

                                       a)

                                       ak suma uvedená na faktúre je vyššia ako 100 EUR, ale nižšia ako 400 EUR, alebo ekvivalent týchto súm v národnej mene;

                                       b)

                                       ak obchodné praktiky alebo administratívna prax v dotknutej oblasti činnosti alebo technické podmienky, za ktorých sa tieto faktúry vyhotovujú, mimoriadne sťažujú dodržanie všetkých povinností uvedených v článku 226 alebo článku 230.“;

                           b)

                           odsek 2 sa vypúšťa;

                           c)

                           odsek 3 sa nahrádza takto:
                           „3.   Zjednodušený postup ustanovený v odseku 1 sa neuplatňuje, ak sa vyžaduje, aby sa faktúry vyhotovovali podľa článku 220 ods. 1 bodov 2 a 3 alebo ak zdaniteľné dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb uskutočňuje zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená v členskom štáte, v ktorom je DPH splatná, alebo ktorej prevádzkareň v danom členskom štáte nezasahuje do dodávania tovaru alebo poskytovania služieb v zmysle článku 192a, a osobou povinnou platiť DPH je osoba, ktorej sa dodáva tovar alebo poskytujú služby.“

               26.

               Článok 243 sa nahrádza takto:
               „Článok 243
               1.   Každá zdaniteľná osoba vedie zoznam tovaru, ktorý odoslala alebo prepravila alebo ktorý bol na jej účet odoslaný alebo prepravený na miesto určenia nachádzajúce sa mimo územia členského štátu začatia prepravy, ale v rámci Spoločenstva, na účely transakcií, ktoré pozostávajú z oceňovania uvedeného tovaru alebo prác na tomto tovare alebo z jeho dočasného použitia, uvedených v článku 17 ods. 2 písm. f), g) a h).
               2.   Každá zdaniteľná osoba vedie dostatočne podrobné účtovníctvo umožňujúce identifikáciu tovaru, ktorý jej zaslala z iného členského štátu zdaniteľná osoba identifikovaná pre DPH v tomto inom členskom štáte alebo ktorý sa jej zaslal na účet tejto zdaniteľnej osoby a ktorý sa používa v rámci služieb, ktoré pozostávajú z oceňovania tohto tovaru alebo práce na ňom.“

               27.

               Článok 246 sa vypúšťa.

               28.

               V článku 247 sa odseky 2 a 3 nahrádzajú takto:
               „2.   S cieľom zabezpečiť splnenie požiadaviek ustanovených v článku 233 členský štát uvedený v odseku 1 môže vyžadovať, aby sa faktúry uchovávali v pôvodnej forme, v akej sa zaslali alebo sprístupnili, či už na papieri alebo elektronicky. Navyše v prípade faktúr uchovávaných elektronicky môže členský štát vyžadovať, aby sa elektronicky uchovávali aj údaje zaručujúce vierohodnosť pôvodu faktúr a neporušenosť ich obsahu, ako sa ustanovuje v článku 233.
               3.   Členský štát uvedený v odseku 1 môže ustanoviť osobitné podmienky, ktorými zakáže alebo obmedzí uchovávanie faktúr v krajine, s ktorou neexistuje žiadny právny nástroj týkajúci sa vzájomnej pomoci rozsahom podobnej pomoci ustanovenej v smernici 2010/24/EÚ a nariadení (ES) č. 1798/2003, alebo právu uvedenému v článku 249, ktoré sa týka elektronického prístupu k faktúram, ich sťahovania a používania.“

               29.

               V hlave XI kapitole 4 oddiele 3 sa vkladá tento článok:
               „Článok 248a
               Na účely kontroly a pokiaľ ide o faktúry týkajúce sa dodaní tovaru alebo poskytnutí služieb na ich území a faktúry prijaté zdaniteľnými osobami usadenými na ich území, členské štáty môžu v súvislosti s určitými zdaniteľnými osobami alebo v určitých prípadoch požadovať preklad do ich úradných jazykov. Členské štáty však nemusia stanoviť všeobecnú požiadavku, aby sa faktúry prekladali.“

               30.

               Článok 249 sa nahrádza takto:
               „Článok 249
               Ak zdaniteľná osoba uchováva faktúry, ktoré vyhotovuje alebo prijíma, elektronicky, čím zaručuje prístup on-line k predmetným údajom, príslušné orgány členského štátu, v ktorom je usadená, a v prípade, že DPH je splatná v inom členskom štáte, tak aj príslušné orgány tohto iného členského štátu, majú na účely kontroly právo na prístup k týmto faktúram, na ich sťahovanie a používanie.“

               31.

               V článku 272 ods. 1 sa druhý pododsek nahrádza takto:
               „Členské štáty nesmú oslobodiť zdaniteľné osoby uvedené v písmene b) prvého pododseku od povinností fakturácie ustanovených v kapitole 3 oddieloch 3 až 6 a v kapitole 4 oddiele 3.“

         Článok 2
   Transpozícia
   1.   Členské štáty prijmú a uverejnia zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 31. decembra 2012. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.
   Tieto ustanovenia uplatňujú od 1. januára 2013.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Nadobudnutie účinnosti
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Adresáti
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 13. júla 2010

            Za Radu

            predseda

         D. REYNDERS

      (1)  Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (3)  Smernica Rady 2010/24/EÚ zo 16. marca 2010 o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok vyplývajúcich z daní, poplatkov a ďalších opatrení (Ú. v. EÚ L 84, 31.3.2010, s. 1).

      (4)  Nariadenie Rady (ES) č. 1798/2003 zo 7. októbra 2003 o administratívnej spolupráci v oblasti dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 264, 15.10.2003, s. 1).“

      (5)  Ú. v. ES L 13, 19.1.2000, s. 12.

      (6)  Ú. v. ES L 338, 28.12.1994, s. 98.“