title: Smernica Komisie 2007/26/ES zo 7. mája 2007 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2004/6/ES s cieľom predĺžiť obdobie jej uplatňovania (Text s významom pre EHP)

text:
               8.5.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 118/5

      SMERNICA KOMISIE 2007/26/ES
   zo 7. mája 2007,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2004/6/ES s cieľom predĺžiť obdobie jej uplatňovania
   (Text s významom pre EHP)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na smernicu Rady 89/398/EHS z 3. mája 1989 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, ktoré sa týkajú potravín na určité nutričné využitie (1), a najmä na jej článok 4 ods. 2,
   keďže:

               (1)

               V smernici Komisie 2001/15/ES z 15. februára 2001 o látkach, ktoré sa na osobitné výživové účely môžu pridávať do potravín na špeciálne výživové použitie (2), sa konkretizujú určité kategórie látok a pri každej z nich sa uvádzajú chemické látky, ktoré sa môžu použiť pri výrobe potravín na špeciálne výživové použitie.

               (2)

               V čase prijatia smernice 2001/15/ES niekoľko chemických látok pridávaných na osobitné výživové účely do určitých potravín na špeciálne výživové použitie, s ktorými sa obchoduje v určitých členských štátoch, nemohlo byť zahrnutých do prílohy k tejto smernici, pretože neboli hodnotené Vedeckým výborom pre potraviny.

               (3)

               Do ukončenia hodnotenia týchto látok Európskym úradom pre bezpečnosť potravín (EFSA) sa v smernici Komisie 2004/6/ES (3) ustanovuje, že členské štáty môžu naďalej umožňovať obchodovanie s výrobkami, ktoré obsahujú príslušné látky, na svojom území, pokiaľ sú splnené určité podmienky týkajúce sa bezpečnosti týchto výrobkov, do 31. decembra 2006.

               (4)

               Hodnotenia a súvisiace administratívne opatrenia nebolo možné ukončiť pred 31. decembrom 2006. Preto by sa malo predĺžiť uplatňovanie smernice 2004/6/ES s cieľom predísť zbytočnému narušeniu obchodu s príslušnými potravinami.

               (5)

               S cieľom zohľadniť obdobie potrebné na ukončenie hodnotenia látok Európskym úradom pre bezpečnosť potravín a na transpozíciu súvisiacich opatrení do vnútroštátnych právnych predpisov je vhodné stanoviť predĺženie obdobia uplatňovania smernice 2004/6/ES do 31. decembra 2009.

               (6)

               Vzhľadom na dátum 31. december 2006 ustanovený v článku 1 smernice 2004/6/ES je nevyhnutné, aby sa táto smernica transponovala v krátkom čase. S cieľom predísť problémom súvisiacim s obchodovaním s výrobkami obsahujúcimi látky vymenované v smernici 2004/6/ES je vhodné, aby sa táto smernica uplatňovala od 1. januára 2007.

               (7)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   V článku 1 smernice 2004/6/ES sa dátum „31. decembra 2006“ nahrádza dátumom „31. decembra 2009“.
   Článok 2
   Transpozícia
   1.   Členské štáty prijmú a uverejnia najneskôr do 8. júla 2007 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Členské štáty bezodkladne oznámia Komisii znenie týchto ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou.
   Tieto ustanovenia sa uplatňujú od 1. januára 2007.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravujú členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenia hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 7. mája 2007

            Za Komisiu

         Markos KYPRIANOU

            člen Komisie

      (1)  Ú. v. ES L 186, 30.6.1989, s. 27. Smernica naposledy zmenená a doplnená nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Ú. v. EÚ L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  Ú. v. ES L 52, 22.2.2001, s. 19. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2006/34/ES (Ú. v. EÚ L 83, 22.3.2006, s. 14).

      (3)  Ú. v. EÚ L 15, 22.1.2004, s. 31.


title: Smernica Rady z 22. apríla 1991, ktorá mení a dopĺňa smernicu 89/396/EHS o identifikácii alebo rozlíšení druhu, ku ktorému potraviny patria

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31991L0238

Úradný vestník L 107 , 27/04/1991 S. 0050 - 0050 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 20 S. 0094  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 20 S. 0094

		Smernica Radyz 22. apríla 1991,ktorá mení a dopĺňa smernicu 89/396/EHS o identifikácii alebo rozlíšení druhu, ku ktorému potraviny patria(91/238/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 100a,so zreteľom na návrh Komisie [1],v spolupráci s Európskym parlamentom [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže je potrebné zohľadniť skutočnosť, že pre určité potraviny určené na okamžitú spotrebu hneď po kúpe, ako je jednotlivo porciovaná zmrzlina, označenie výrobnej dávky priamo na jednotlivom balení nie je účelné; keďže smernica 89/396/EHS [4] by sa preto mala zmeniť alebo doplniť;keďže však v prípade týchto výrobkov sa označenie výrobnej dávky musí povinne uvádzať na obchodnom obale,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Do článku 2 ods. 2 smernice 89/396/EHS sa dopĺňajú tieto údaje:"d) jednotlivým porciám zmrzliny. Údaj, ktorý umožňuje identifikáciu výrobnej dávky, sa musí uviesť na obchodnom obale."Článok 2Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 22. apríla 1991.Za RadupredsedaR. Steichen[1] Ú. v. ES C 267, 23.10.1990, str. 15.[2] Ú. v. ES C 324, 24.12.1990, str. 246 aÚ. v. ES C 72, 18.3.1991.[3] Ú. v. ES C 60, 8.3.1991, str. 4.[4] Ú. v. ES L 186, 30.6.1989, str. 21.--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie 2006/89/ES z  3. novembra 2006 , ktorou sa šiestykrát prispôsobuje technickému pokroku smernica Rady 94/55/ES o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzhľadom na prepravu nebezpečného tovaru cestnou dopravou   (Text s významom pre EHP)

text:
               4.11.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 305/4

      SMERNICA KOMISIE 2006/89/ES
   z 3. novembra 2006,
   ktorou sa šiestykrát prispôsobuje technickému pokroku smernica Rady 94/55/ES o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzhľadom na prepravu nebezpečného tovaru cestnou dopravou
   (Text s významom pre EHP)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na smernicu Rady 94/55/ES z 21. novembra 1994 o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzhľadom na prepravu nebezpečného tovaru cestnou dopravou (1), a najmä na jej článok 8,
   keďže:

               (1)

               V prílohách A a B k smernici 94/55/ES sa odkazuje na prílohy A a B k Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) uplatniteľné od 1. januára 2005.

               (2)

               ADR sa aktualizuje každé dva roky. V dôsledku toho zmenená a doplnená verzia nadobudne účinnosť od 1. januára 2007 s prechodným obdobím do 30. júna 2007.

               (3)

               Je preto potrebné zmeniť a doplniť prílohy A a B k smernici 94/55/ES.

               (4)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Výboru pre prepravu nebezpečného tovaru, ktoré je uvedené v článku 9 smernice 94/55/ES,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Prílohy A a B k smernici 94/55/ES sa menia a dopĺňajú takto:

               1.

               Príloha A sa nahrádza takto:

                  „PRÍLOHA A
                  Ustanovenia prílohy A k Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) uplatniteľné s účinnosťou od 1. januára 2007 sa chápu tak, že výraz ‚zmluvná strana’ sa nahradí výrazom ‚členský štát’.
                  Znenie zmien a doplnení verzie prílohy A k ADR z roku 2007 sa uverejní, len čo bude dostupné vo všetkých úradných jazykoch Spoločenstva.“

               2.

               Príloha B sa nahrádza takto:

                  „PRÍLOHA B
                  Ustanovenia prílohy B k Európskej dohode o medzinárodnej cestnej preprave nebezpečných vecí (ADR) uplatniteľné s účinnosťou od 1. januára 2007 sa chápu tak, že výraz ‚,zmluvná strana’ sa nahradí výrazom ‚členský štát’.
                  Znenie zmien a doplnení verzie prílohy B k ADR z roku 2007 sa uverejní, len čo bude dostupné vo všetkých úradných jazykoch Spoločenstva.“

         Článok 2
   1.   Členské štáty uvedú do platnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 1. júla 2007. Bezodkladne oznámia Komisii ich znenie a tabuľku zhody takýchto ustanovení a tejto smernice.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Členské štáty určia spôsob vykonania tohto odkazu.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 3. novembra 2006

            Za Komisiu

         Jacques BARROT

            podpredseda

      (1)  Ú. v. ES L 319, 12.12.1994, s. 7. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 2004/111/ES (Ú. v. EÚ L 365, 10.12.2004, s. 25).


title: Smernica č. 2002/74/ES Europskeho parlamentu a Rady z 23. septembra 2002, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 80/987/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzťahujúcich sa na ochranu zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľaText s významom pre EHP.

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32002L0074

Úradný vestník L 270 , 08/10/2002 S. 0010 - 0013

		Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/74/ESz 23. septembra 2002,ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 80/987/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzťahujúcich sa na ochranu zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa(Text s významom pre EHP)EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 137 ods. 2,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],po porade s Výborom regiónov,konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 Zmluvy [3],keďže:(1) Charta základných sociálnych práv pracovníkov spoločenstva prijatá 9. decembra 1989 ustanovuje v bode 7, že toto zlepšenie musí byť uskutočňované všade tam, kde je to nutné, vývojom istých aspektov právnej úpravy zamestnania, ako sú ustanovenia o hromadnom prepúšťaní, alebo ustanovenia týkajúce sa konkurzov a vyrovnaní.(2) Smernica 80/987/EHS [4] si kladie za cieľ zabezpečiť minimálny stupeň ochrany zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa. Za týmto účelom zaväzuje členské štáty, aby zriadili orgán, ktorý zaručuje výplatu neuspokojených nárokov dotknutých zamestnancov.(3) Zmeny v právnych predpisoch o platobnej neschopnosti v členských štátoch a rozvoj vnútorného trhu znamenajú, že sa musia upraviť určité ustanovenia tejto smernice.(4) Právna istota a transparentnosť si tiež vyžadujú klasifikáciu so zreteľom na rozsah a určité definície smernice 80/987/EHS. Vo výrokových ustanoveniach tejto smernice by sa mali uviesť najmä možné vylúčenia poskytnuté členským štátom a v dôsledku toho by sa k nej priložená príloha mala vypustiť.(5) Aby sa zabezpečila spravodlivá ochrana dotknutých zamestnancov, mala by sa upraviť definícia stavu platobnej neschopnosti podľa nových legislatívnych trendov v členských štátoch a v rámci tejto koncepcie by mala obsahovať aj iné konanie v prípade platobnej neschopnosti ako likvidáciu. V tejto súvislosti by mali členské štáty pri určení, či záručná inštitúcia má záväzok, vedieť stanoviť, že ak situácia platobnej neschopnosti vedie k niekoľkým konaniam v prípade platobnej neschopnosti, situáciu treba považovať akoby išlo o jediný postup platobnej neschopnosti.(6) Malo by sa zabezpečiť, aby zamestnanci uvedení v smernici 97/81/ES z 15. decembra 1997 týkajúcej sa rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorú uzavreli UNICE, CEEP a ETUC [5], v smernici Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 týkajúcej sa rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP [6] a v smernici Rady 91/383/EHS z 25. júna 1991 doplňujúca opatrenia na podporu zlepšení v ochrane bezpečnosti a zdravia pri práci pracovníkov s pracovným pomerom na dobu určitú alebo s dočasným pracovným pomerom [7], neboli vylúčení z pôsobnosti tejto smernice.(7) Aby sa zabezpečila právna istota pre zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti podnikov vykonávajúcich svoje činnosti v niekoľkých členských štátoch a aby sa posilnili práva pracovníkov v súlade so zavedenou jurisdikciou Súdneho dvora, mali by sa zaviesť ustanovenia, ktoré výslovne stanovujú, ktorá inštitúcia je zodpovedná za riešenie nárokov na platby v týchto prípadoch a stanovuje si ako cieľ spolupráce medzi príslušnými správnymi orgánmi členského štátu skoré vyrovnanie neuspokojených nárokov zamestnancov. Je potrebné ďalej zabezpečiť, aby sa správne zaviedli relevantné mechanizmy tým, že sa pripravia ustanovenia na dosiahnutie súčinnosti medzi príslušnými správnymi orgánmi v členských štátoch.(8) Členské štáty môžu ustanoviť obmedzenia zodpovednosti záručných inštitúcií, ktoré by mali byť zhodné so sociálnym cieľom smernice a môžu brať do úvahy rôzne úrovne nárokov.(9) Aby sa ľahšie určovalo konanie v prípadoch platobnej neschopnosti, najmä v cezhraničných prípadoch, malo by sa ustanoviť, aby členské štáty oznámili Komisii a ostatným členským štátom, ktoré typy konaní v prípadoch platobnej neschopnosti si vyžadujú zásah záručnej inštitúcie.(10) Smernica 80/987/EHS by sa preto mala zmeniť a doplniť podľa toho.(11) Cieľ navrhovaných opatrení, najmä zmena a doplnenie určitých ustanovení smernice 80/987/EHS, ktoré majú brať do úvahy zmeny činností podnikov v spoločenstve, sa nemôže dostatočne dosiahnuť na úrovni členských štátov a preto sa môže lepšie dosiahnuť na úrovni spoločenstva, spoločenstvo môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity, ako je ustanovené v článku 5 Zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality ustanovenou v tomto článku, táto smernica nejde nad rámec toho čo je potrebné, aby sa dosiahol tento cieľ.(12) Komisia by mala predložiť Európskemu parlamentu a Rade správu o implementácii a uplatňovaní tejto smernice, najmä v súvislosti s novými formami zamestnania vznikajúcimi v členských štátoch,PRIJALI TÚTO SMERNICU:Článok 1Smernica 80/987/EHS sa mení a dopĺňa takto:1. názov sa nahrádza takto:"Smernica Rady 80/987/EHS z 20. októbra 1980 o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa";2. Oddiel I sa nahrádza takto:"ODDIEL IRozsah a definícieČlánok 11. Táto smernica sa uplatňuje na nároky zamestnancov vyplývajúce z pracovnoprávnych zmlúv alebo pracovnoprávnych vzťahov voči zamestnávateľom, ktorí sa nachádzajú v platobnej neschopnosti v zmysle článku 2 ods. 1.2. Členské štáty môžu výnimočne vylúčiť nároky niektorých kategórií zamestnancov z pôsobnosti tejto smernice vzhľadom na existenciu iných foriem záruk, ak je ustanovené, že tieto ponúkajú daným osobám rovnaký stupeň ochrany, aký vyplýva z tejto smernice.3. Ak sa toto ustanovenie už uplatňuje vo vnútroštátnych právnych predpisoch, členské štáty môžu aj naďalej vylúčiť z pôsobnosti tejto smernice:a) pomocníkov v domácnostiach zamestnaných fyzickými osobami;b) rybárov podielnikov.Článok 21. Na účely tejto smernice sa zamestnávateľ považuje za platobne neschopného, ak bola podaná žiadosť o začatie kolektívneho konania na základe platobnej neschopnosti zamestnávateľa, ako je ustanovené podľa zákonov, iných predpisov a správnych opatrení členského štátu týkajúceho sa čiastočného alebo úplného predaja majetku zamestnávateľa a menovania likvidátora alebo osoby vykonávajúcej podobnú úlohu a orgánu, ktorý je príslušný podľa uvedených ustanovení:a) rozhodol o začatí konania, alebob) potvrdil, že podnik zamestnávateľa bol definitívne zatvorený alebo podnikateľská činnosť sa definitívnou platnosťou skončila a, že majetok, ktorý je k dispozícii, nie je dostatočný pre oprávnenie na začatie konania.2. Táto smernica sa nedotýka vnútroštátnych predpisov v súvislosti s definíciou pojmov "zamestnanec", "zamestnávateľ", "odmena", "právo zakladajúce okamžitý nárok" a "právo zakladajúce budúci nárok".Členské štáty však nesmú vylúčiť z pôsobnosti tejto smernice:a) zamestnancov na čiastočný pracovný úväzok v zmysle smernice 97/81/ES;b) zamestnancov s pracovnoprávnym vzťahom na dobu určitú v zmysle smernice 1999/70/ES;c) pracovníkov v dočasnom pracovnoprávnom vzťahu v zmysle článku 1 ods. 2 smernice 91/383/EHS.3. Členské štáty nesmú ustanoviť minimálnu dĺžku trvania pracovnoprávnej zmluvy, alebo pracovnoprávneho vzťahu na oprávnenie pracovníkov na nároky podľa tejto smernice.4. Táto smernica nebráni členským štátom rozšíriť už existujúcu ochranu pracujúcich na ostatné situácie platobnej neschopnosti, napríklad, ak sa platby de facto trvalo zastavili, ustanovené podľa konania iného než sú konania uvedené v odseku 1, ako je ustanovené vo vnútroštátnych predpisoch.Takéto postupy však nevytvárajú povinnosť ručenia pre inštitúcie ostatných členských štátov v prípadoch uvedených v oddiele III a.";3. Články 3 a 4 sa nahrádzajú týmto textom:"Článok 3Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými zabezpečia, že záručné inštitúcie zaručia, podľa článku 4, výplatu neuspokojených nárokov zamestnancov vyplývajúcich z pracovnoprávnych zmlúv alebo pracovnoprávnych vzťahov vrátane, ak to ustanovujú vnútroštátne predpisy, výplatu odstupného pri skončení pracovnoprávnych vzťahov.Nároky, ktoré preberie záručná inštitúcia, sú neuspokojenými nárokmi na platby súvisiacimi s obdobím pred, a/alebo ako je to vhodné, po danom dátume, ktorý určia členské štáty.Článok 41. Členské štáty majú možnosť obmedziť zodpovednosť záručných inštitúcií uvedených v článku 3.2. Ak členské štáty využijú možnosť uvedenú v odseku 1, určia dĺžku obdobia, za ktoré má záručná inštitúcia splniť neuspokojené nároky. Toto obdobie však nesmie byť kratšie než obdobie zahrňujúce odmenu za posledné tri mesiace pracovnoprávneho vzťahu pred a/alebo po dátume uvedenom v článku 3. Členské štáty môžu zahrnúť toto minimálne obdobie troch mesiacov do referenčného obdobia s obdobím trvania najmenej šesť mesiacov.Členské štáty s referenčným obdobím najmenej 18 mesiacov môžu obmedziť obdobie, za ktoré má záručná inštitúcia splatiť neuspokojené nároky, na osem týždňov. V tomto prípade sa na výpočet minimálneho obdobia použijú tie obdobia, ktoré sú najpriaznivejšie pre zamestnancov.3. Členské štáty môžu okrem toho ustanoviť horné hranice platieb, ktoré vykoná záručná inštitúcia. Tieto horné hranice nesmú byť nižšie než je úroveň, ktorá je sociálne zhodná so sociálnym cieľom tejto smernice.Ak si členské štáty zvolia túto možnosť, informujú Komisiu o metódach použitých pri ustanovení hornej hranice.";4. vkladá sa tento oddiel:"ODDIEL III aUstanovenia týkajúce sa nadnárodných situáciíČlánok 8a1. Ak podnik s činnosťami na území najmenej dvoch členských štátov je platobne neschopný v zmysle článku 2 ods. 1, inštitúciou zodpovednou za plnenie neuspokojených nárokov zamestnancov je inštitúcia v tom členskom štáte, na území ktorého pracujú alebo zvyčajne pracujú.2. Rozsah práv zamestnancov sa určí právnym predpisom regulujúcim príslušnú záručnú inštitúciu.3. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby sa v prípadoch uvádzaných v odseku 1, brali rozhodnutia prijaté v súvislosti s konaním pri platobnej neschopnosti uvedeným v článku 2 ods. 1, o ktoré sa požiadalo v inom členskom štáte, do úvahy pri ustanovovaní platobnej neschopnosti zamestnávateľa v zmysle tejto smernice.Článok 8b1. Členské štáty prijmú na účely vykonávania článku 8a ustanovenia pre poskytovanie relevantných informácií medzi svojimi príslušnými správnymi orgánmi a/alebo záručnými inštitúciami uvedenými v článku 3, aby umožnili najmä informovanie záručnej inštitúcie zodpovednej za splnenie neuspokojených nárokov zamestnancov.2. Členské štáty oznámia Komisii a ostatným členským štátom podrobné kontakty na svoje príslušné správne orgány a/alebo záručné inštitúcie. Komisia verejne sprístupní tieto oznámenia.";5. v článku 9 sa pridáva tento odsek:"Vykonávanie tejto smernice nepredstavuje za žiadnych okolností dostatočné dôvody pre regresiu v súvislosti so súčasnou situáciou v členských štátoch a v súvislosti so všeobecnou úrovňou ochrany pracovníkov v oblasti, na ktorú sa vzťahuje.";6. v článku 10 sa pridáva tento bod:"c) odmietnuť alebo znížiť zodpovednosť uvedenú v článku 3 alebo povinnosť ručenia uvedenú v článku 7 v prípadoch, keď zamestnanec sám alebo spolu so svojimi blízkymi príbuznými bol vlastníkom podstatnej časti podniku alebo podnikateľskej činnosti zamestnávateľa a mal výrazný vplyv na jeho činnosti.;"7. vkladá sa tento článok:"Článok 10aČlenské štáty oznámia Komisii a ostatným členským štátom typy vnútroštátnych konaní pri platobnej neschopnosti spadajúce do pôsobnosti tejto smernice a všetky s tým súvisiace zmeny a doplnenia. Komisia uverejní tieto oznámenia v Úradnom vestníku Európskychspoločenstiev.";8. príloha sa vypúšťa.Článok 21. Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 8. októbra 2005. Ihneď o tom budú informovať Komisiu.Uplatnia ustanovenia uvedené v prvom pododseku na každú platobnú neschopnosť zamestnávateľa, ktorá nastane po dátume nadobudnutia účinnosti týchto ustanovení.Keď členské štáty prijmú tieto opatrenia, tieto budú obsahovať odkaz na túto smernicu alebo ich bude sprevádzať takýto odkaz pri príležitosti ich úradného uverejnenia. Metodiku týchto odkazov ustanovia členské štáty.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré príjmu v oblasti upravenej touto smernicou.Článok 3Táto smernica nadobúda účinnosť v deň jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 4Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade najneskôr do 8. októbra 2010 správu o vykonávaní a uplatňovaní tejto smernice v členských štátoch.Článok 5Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 23. septembra 2002Za Európsky parlamentpredsedaP. CoxZa RadupredsedaM. Fischer Boel[1] Ú. v. ES C 154 E, 29.5.2001, s. 109.[2] Ú. v. ES C 221, 7.8.2001, s. 110.[3] Stanovisko Európskeho parlamentu z 29. novembra 2001 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku), spoločná pozícia Rady z 18. februára 2002 (Ú. v. ES C 119 E, 22.5.2002, s. 1) (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku) a rozhodnutie Európskeho parlamentu zo 14. mája 2002 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku). Rozhodnutie Rady z 27. júna 2002.[4] Ú. v. ES L 283, 28.10.1980, s. 23. Smernica naposledy zmenená a doplnená aktom o pristúpení z roku 1994.[5] Ú. v. ES L 14, 20.1.1998, s. 9. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 98/23/ES (Ú. v. ES L 131, 5.5.1998, s. 10).[6] Ú. v. ES L 175, 10.7.1999, s. 43.[7] Ú. v. ES L 206, 29.7.1991, s. 19.--------------------------------------------------


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/28/ES z 24. októbra 1995 o horľavosti materiálov používaných v konštrukcii interiéru určitých kategórií motorových vozidiel

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31995L0028

Úradný vestník L 281 , 23/11/1995 S. 0001 - 0030

		Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/28/ESz 24. októbra 1995o horľavosti materiálov používaných v konštrukcii interiéru určitých kategórií motorových vozidielEURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 100a,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],konajúc v súlade s postupom uvedeným v článku 189b zmluvy [3],keďže vnútorný trh zahŕňa oblasť bez vnútorných hraníc, v ktorej je zaručený voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a kapitálu; keďže je nevyhnutné prijať opatrenia na tento účel;keďže technické požiadavky, ktoré musia niektoré kategórie vozidiel spĺňať podľa vnútroštátnych právnych predpisov, sa, medzi iným, týkajú horľavosti materiálov používaných v konštrukcii interiéru určitých kategórií motorových vozidiel;keďže sa tieto požiadavky navzájom medzi členskými štátmi líšia;keďže je z toho dôvodu potrebné prijať rovnaké požiadavky, buď ako dodatok k existujúcim predpisom, alebo namiesto nich, aby bolo najmä možné naďalej uplatňovať postup EHS typového schválenia, ktorý je predmetom smernicou Rady 70/156/EHS zo 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel [4];keďže táto smernica bude jednou zo samostatných smerníc postupu EHS typového schvaľovania, ktorý bol ustanovený smernicou 70/156/EHS; keďže, následne, ustanovenia smernice 70/156/EHS týkajúce sa vozidlových systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek, sa uplatňujú pre účely tejto smernice;keďže je vhodné sa odvolať na smernicu Rady 77/649/EHS [5] ktorá obsahuje postup pre stanovenie polohy referenčného bodu sedenia ("bod-R");keďže z hľadiska zaručenia bezpečnosti cestujúcich a cestnej premávky je dôležité, aby materiály používané v konštrukcii vnútornej časti karosérie autobusov pre miestnu dopravu a diaľkových autobusov, spĺňali minimálne požiadavky, čím by sa zabránilo alebo spomalilo šírenie ohňa tak, aby cestujúci mohli v prípade požiaru opustiť vozidlo;keďže je žiadúce zaviesť alternatívne spôsoby typového schvaľovania vozidiel ako systémov podľa tejto smernice, t. j. na základe testov horľavosti materiálov interiéru používaných v motorových vozidlách, alebo na základe EHS typového schválenia komponentu pre každý materiál a/alebo vybavenie ako sedadlá, závesy atď., ktoré sa majú zabudovať do konštrukcie interiéru týchto vozidiel, pričom sa musí kontrolovať správna montáž takýchto schválených materiálov a/alebo vybavenia,PRIJALI TÚTO SMERNICU:Článok 1Pre účely tejto smernice:- "vozidlo": znamená akékoľvek vozidlo definované v článku 2 smernice 70/156/EHS,- "komponent": znamená zariadenie definované v článku 2 smernice 70/156/EHS.Článok 2Členské štáty nesmú odmietnuť:- EHS typové schválenie alebo národné typové schválenie typu vozidla, alebo zamietnuť alebo zakázať predaj, registráciu, uvedenie do prevádzky alebo používanie vozidla z dôvodov týkajúcich sa horľavosti materiálov používaných v konštrukcii interiéru jeho karosérii,- EHS typové schválenie alebo národné typové schválenie komponentu používaného v konštrukcii interiéru karosérie vozidla, alebo zakázať jeho predaj alebo používanie z dôvodov týkajúcich sa horľavosti materiálov používaných v konštrukcii interiéru karosérie,ak sú splnené príslušné požiadavky uvedené v prílohách I, IV, V a VI k tejto smernici.Článok 31. Členské štáty do 18 mesiacov od dátumu prijatia tejto smernice, prijmú a uverejnia zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Od vyššie uvedeného dátumu, nesmú členské štáty naďalej zakázať uviesť do prevádzky vozidlá, alebo zakázať predaj alebo používanie komponentov, ktoré spĺňajú požiadavky tejto smernice.Tieto ustanovenia uplatnia do 48 mesiacov po prijatí tejto smernice.2. Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.Článok 4Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 24. októbra 1995Za Európsky parlamentpredsedaE. HänschZa RadupredsedaL. Atienza Serna[1] Ú. v. ES C 154, 19.6.1992, s. 4.[2] Ú. v. ES C 332, 16.12.1992, s. 12.[3] Stanovisko Európskeho parlamentu z 29. októbra 1992 (Ú. v. ES C 305, 23.11.1992, s. 109), spoločná pozícia Rady z 8. decembra 1994 (Ú. v. ES C 384, 31.12.1994, s. 1) a rozhodnutie Európskeho parlamentu z 15. júna 1995 (Ú. v. ES C 166, 3.7.1995).[4] Ú. v. ES L 42, 6.2.1970, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 93/81/EHS (Ú. v. ES L 264, 23.10.1993, s. 49).[5] Ú. v. ES L 267, 19.10.1977, s. 12. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 90/630/EHS (Ú. v. ES L 341, 6.12.1990, s. 20).--------------------------------------------------ZOZNAM PRÍLOHPríloha I: | Rozsah pôsobnosti, žiadosť o EHS typové schválenie, udelenie EHS typového schválenia, špecifikácie, modifikácie typu, zhoda výroby, požiadavky týkajúce sa montáže vo vozidle … | 292 |Doplnok: | Vzor pre EHS typového schválenia značky komponentu … | 297 |Príloha II: | Informačný dokument … | 298 |Doplnok 1: | Informačný dokument (vozidlo) … | 298 |Doplnok 2: | Informačný dokument (komponent) … | 301 |Príloha III: | Osvedčenie o EHS typovom schválení … | 303 |Doplnok 1: | Osvedčenie o typovom schválení (vozidlo) … | 303 |Doplnok 2: | Osvedčenie o typovom schválení (komponent) … | 305 |Príloha IV: | Test na stanovenie horizontálnej rýchlosti horenia materiálov … | 307 |Príloha V: | Test na stanovenie taviteľnosti materiálov … | 312 |Príloha VI: | Test na stanovenie vertikálnej rýchlosti horenia materiálov … | 315 |--------------------------------------------------


title: Smernica Rady 2006/18/ES zo  14. februára 2006 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/388/EHS, pokiaľ ide o znížené sadzby dane z pridanej hodnoty

text:
               22.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 51/12

      SMERNICA RADY 2006/18/ES
   zo 14. februára 2006,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/388/EHS, pokiaľ ide o znížené sadzby dane z pridanej hodnoty
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 93,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
   keďže:

               (1)

               Možnosť uplatňovania zníženej sadzby dane z pridanej hodnoty by sa mala vzťahovať na dodania tepla prostredníctvom ústredného kúrenia, tak ako na dodania zemného plynu a elektriny, pre ktoré možnosť uplatňovania zníženej sadzby už ustanovila šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný vymeriavací základ (3).

               (2)

               Na lepšie hodnotenie vplyvu znížených sadzieb je potrebné, aby Komisia vypracovala hodnotiacu správu o vplyve znížených sadzieb uplatňovaných na služby, ktoré sa poskytujú na miestnej úrovni, najmä so zreteľom na tvorbu pracovných príležitostí, hospodársky rast a dobré fungovanie vnútorného trhu.

               (3)

               Skúšobné uplatňovanie znížených sadzieb pre služby s vysokým podielom ľudskej práce by sa preto malo predĺžiť do 31. decembra 2010 a všetkým členským štátom by sa taktiež malo umožniť zúčastniť sa ho za rovnakých podmienok.

               (4)

               Je preto potrebné, aby členské štáty, ktoré si želajú využiť možnosť ustanovenú v článku 28 ods. 6 smernice 77/388/EHS po prvýkrát, ako aj členské štáty, ktoré si želajú zmeniť a doplniť zoznam služieb, na ktoré toto ustanovenie uplatňovali v minulosti, predložili Komisii žiadosť spolu s relevantnými údajmi potrebnými na účely hodnotenia. Uvedené predbežné hodnotenie Komisiou sa nezdá byť potrebné v prípadoch, keď členské štáty získali povolenie v minulosti a predložili Komisii o tom správu.

               (5)

               Na účely zabezpečenia právnej kontinuity by sa táto smernica mala uplatňovať od 1. januára 2006.

               (6)

               Vykonávanie tejto smernice si nevyžaduje žiadnu zmenu a doplnenie právnych predpisov členských štátov,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Smernica 77/388/EHS sa mení a dopĺňa takto:

               1.

               Článok 12 sa mení a dopĺňa takto:

                           a)

                           v odseku 3 sa písmeno b) nahrádza takto:

                                       „b)

                                       Členské štáty môžu uplatniť zníženú sadzbu na dodania zemného plynu, elektriny a tepla prostredníctvom ústredného kúrenia za predpokladu, že nehrozí narušenie hospodárskej súťaže. Členský štát, ktorý má v úmysle uplatňovať takúto sadzbu, to oznámi vopred Komisii. Komisia rozhodne o tom, či hrozí narušenie hospodárskej súťaže. Ak Komisia takéto rozhodnutie neprijme do troch mesiacov po obdržaní oznámenia, má sa za to, že nehrozí žiadne nebezpečenstvo narušenia hospodárskej súťaže.“;

                           b)

                           v odseku 4 sa dopĺňa nasledujúci pododsek:
                           „Komisia najneskôr 30. júna 2007 predloží Európskemu parlamentu a Rade na základe štúdie vykonanej skupinou nezávislých ekonomických odborníkov súhrnnú hodnotiacu správu o vplyve znížených sadzieb uplatňovaných na služby, ktoré sa poskytujú na miestnej úrovni, vrátane reštauračných služieb, najmä so zreteľom na tvorbu pracovných príležitostí, hospodársky rast a dobré fungovanie vnútorného trhu.“

               2.

               Článok 28 ods. 6 sa mení a dopĺňa takto:

                           a)

                           prvý pododsek sa nahrádza takto:
                           „Rada môže jednomyseľne na základe návrhu Komisie povoliť členskému štátu, aby uplatňoval najdlhšie do 31. decembra 2010 znížené sadzby stanovené v treťom pododseku článku 12 ods. 3 písm. a) na služby uvedené v najviac dvoch kategóriách uvedených v prílohe K. Vo výnimočných prípadoch môže byť členský štát oprávnený uplatňovať znížené sadzby na služby z troch vyššie uvedených kategórií.“;

                           b)

                           štvrtý pododsek sa nahrádza takto:
                           „Každý členský štát, ktorý si želá uplatňovať zníženú sadzbu na jednu alebo viaceré služby uvedené v prvom pododseku v zmysle tohto ustanovenia po prvýkrát po 31. decembri 2005, to oznámi Komisii do 31. marca 2006. Do tohto dátumu poskytne Komisii všetky relevantné údaje týkajúce sa nových opatrení, ktoré má v úmysle zaviesť, najmä:

                                       a)

                                       rozsah pôsobnosti opatrenia a podrobný popis dotknutých služieb;

                                       b)

                                       údaje preukazujúce, že sú splnené podmienky stanovené v druhom a treťom pododseku;

                                       c)

                                       údaje o rozpočtových nákladoch plánovaného opatrenia.“

         Článok 2
   Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Uplatňuje sa od 1. januára 2006.
   Článok 3
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 14. februára 2006

            Za Radu

            predseda

         K.-H. GRASSER

      (1)  Ú. v. EÚ C 89 E, 14.4.2004, s. 138.

      (2)  Ú. v. EÚ C 32, 5.2.2004, s. 113.

      (3)  Ú. v. ES L 145, 13.6.1977, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2005/92/ES (Ú. v. EÚ L 345, 28.12.2005, s. 19).


Dôležité právne oznámenie

|

31974L0060

Smernica Rady zo 17. decembra 1973 o aproximácii zákonov členských štátov, týkajúcich sa vnútorného zariadenia motorových vozidiel (vnútorné časti priestoru pre cestujúcich iné ako vnútorné spätné zrkadlá, usporiadanie ovládačov, strecha alebo otváracia strecha, operadlá a zadná časť sedadiel)

Úradný vestník L 038 , 11/02/1974 S. 0002 - 0021 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 3 S. 0187  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 2 S. 0168  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 3 S. 0187  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 3 S. 0142  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 3 S. 0142  CS.ES Kapitola 13 Zväzok 002 S. 29  - 48 ET.ES Kapitola 13 Zväzok 002 S. 29  - 48 HU.ES Kapitola 13 Zväzok 002 S. 29  - 48 LT.ES Kapitola 13 Zväzok 002 S. 29  - 48 LV.ES Kapitola 13 Zväzok 002 S. 29  - 48 MT.ES Kapitola 13 Zväzok 002 S. 29  - 48 PL.ES Kapitola 13 Zväzok 002 S. 29  - 48 SK.ES Kapitola 13 Zväzok 002 S. 29  - 48 SL.ES Kapitola 13 Zväzok 002 S. 29  - 48

		Smernica Radyzo 17. decembra 1973o aproximácii zákonov členských štátov, týkajúcich sa vnútorného zariadenia motorových vozidiel (vnútorné časti priestoru pre cestujúcich iné ako vnútorné spätné zrkadlá, usporiadanie ovládačov, strecha alebo otváracia strecha, operadlá a zadná časť sedadiel)(74/60/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä na jej článok 100,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],keďže technické požiadavky, ktoré musia automobily spĺňať podľa vnútroštátneho práva, sa okrem iného týkajú vnútorného zariadenia pre ochranu cestujúcich;keďže sa tieto požiadavky navzájom medzi jednotlivými členskými štátmi líšia; keďže je preto potrebné, aby všetky členské štáty prijali tie isté požiadavky, buď naviac k ich už existujúcim predpisom alebo namiesto nich, a to najmä za účelom uplatnenia pre každý typ vozidla postupu EHS typového schválenia, ktorý bol predmetom smernice Rady 70/156/EHS [3] zo 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel;keďže spoločné požiadavky na vnútorné spätné zrkadlá boli stanovené smernicou Rady z 1. marca 1971 [4] a mali by tiež byť zostavené požiadavky pre vnútorné zariadenie priestoru pre cestujúcich, usporiadanie ovládačov, strechu a operadlá a zadnú časť sedadiel; keďže iné požiadavky budú prijaté neskôr pre vnútorné zariadenie a týkajúce sa ukotvenia bezpečnostných pásov a sedadiel, opierok hlavy, ochrany vodiča proti systému riadenia a usporiadania ovládačov;keďže harmonizované požiadavky musia znižovať riziko alebo vážnosť zranenia, ktorého obeťami môžu byť vodiči automobilov, a tým zabezpečovať bezpečnosť na ceste v celom spoločenstve;keďže vzhľadom na technické požiadavky je vhodné využiť ako základ požiadavky, ktoré boli prijaté Európskou hospodárskou komisiou v jej nariadení č. 21 ("Jednotné ustanovenia pre homologizáciu vozidiel z hľadiska ich vnútorného vybavenia"), pripojenom k Dohode o prijatí jednotných podmienok pre homologizáciu a o vzájomnom uznávaní homologizácie výstroja a súčastí motorových vozidiel z 20. marca 1958,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Pre účely smernice "vozidlo" znamená akékoľvek motorové vozidlo kategórie M1 (definované v prílohe I smernice zo 6. februára 1970), určené na prevádzku na ceste, s najmenej štyrmi kolesami a s maximálnou konštrukčnou rýchlosťou presahujúcou 25 km/h.Článok 2Žiadny členský štát nemôže odmietnuť udeliť EHS typové schválenie alebo národné typové schválenie vozidla z dôvodov, týkajúcich sa takého vnútorného zariadenia vozidla ako sú:- časti vnútorného priestoru pre cestujúcich iné ako vnútorné spätné zrkadlo alebo zrkadlá,- usporiadania ovládačov,- strecha alebo posuvná strecha,- operadlo a zadná časť sedadiel,ak spĺňajú požiadavky uvedené v prílohách.Článok 3Žiadny členský štát nemôže odmietnuť registráciu alebo zakázať predaj, uvedenie do prevádzky alebo používanie akéhokoľvek vozidla z dôvodov, týkajúcich sa:- vnútorných častí priestoru pre cestujúcich, iných ako vnútorné spätné zrkadlo alebo zrkadlá,- usporiadanie ovládačov,- strechy alebo posuvnej strechy,- operadiel a zadnej časti sedadiel,ak tieto predmety spĺňajú požiadavky uvedené v prílohách.Článok 4Členský štát, ktorý udelil typové schválenie, musí prijať nevyhnutné opatrenia k zabezpečeniu jeho informovanosti o akejkoľvek modifikácii časti alebo charakteristiky, ktoré sú uvedené v bode 2.2 prílohy I. Príslušné orgány tohto štátu určia, či je potrebné vykonať nové testy u modifikovaného vozidla a vystaviť nový protokol. Kde také testy odhalia neplnenie požiadaviek tejto smernice, modifikácia sa neschváli.Článok 5Modifikácie, ktoré sú potrebné k prispôsobeniu ustanovení príloh technickému pokroku, sa prijmú podľa postupu, ktorý je stanovený v článku 13 smernice Rady zo 6. februára o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel.Článok 61. Členské štáty prijmú opatrenia, nevyhnutné pre splnenie tejto smernice, v priebehu osemnástich mesiacov od jej oznámenia a ihneď o tom informujú Komisiu.2. Členské štáty zabezpečia, aby texty hlavných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica, boli oznámené Komisii.Článok 7Táto smernica je adresovaná členských štátom.V Bruseli 17. decembra 1973Za RadupredsedaJ. Noergaard[1] Ú. v. ES C 112, 27.10.1972, s. 14.[2] Ú. v. ES C 123, 27.11.1972, s. 32.[3] Ú. v. ES L 42, 23.2.1970, s. 1.[4] Ú. v. ES L 68, 22.3.1971, s. 1.--------------------------------------------------PRÍLOHA I [1]DEFINÍCIE, ŽIADOSTI O EHS SCHVÁLENIE A ŠPECIFIKÁCIE(1.) 2. DEFINÍCIEPre účely tejto smernice(2.1.) 2.2 "Typ vozidla", vzhľadom k vnútornému zariadeniu priestoru pre cestujúcich (inému než spätné zrkadlo/á: usporiadanie ovládačov, strecha alebo posuvná strecha, operadlo a zadná časť sedadiel), znamená motorové vozidlá, ktoré sa nelíšia v takých podstatných hľadiskách ako sú:2.2.1 tvary a základné materiály karosérie priestoru pre cestujúcich;2.2.2 usporiadanie ovládačov;2.3 "referenčná zóna" znamená zónu nárazu hlavy, ako je to definované v prílohe II, okrem:2.3.1 oblasti, ohraničenej dopredným horizontálnym priemetom kružnice, opísanej vonkajším obrysom ovládacieho nástroja riadenia, zväčšeného o obvodový pás v šírke 127 mm; táto oblasť je smerom dole ohraničená vodorovnou tangenciálnou rovinou k spodnému okraju ovládacieho orgánu riadenia, ak je tento v polohe pre jazdu v priamom smere;2.3.2 časti povrchu prístrojovej dosky, ktorá je medzi okrajom oblasti vymedzená v bode 2.3.1 vyššie a najbližšou vnútornou bočnou stenou vozidla; tento povrch je smerom dole obmedzený horizontálnou tangenciálnou rovinou k spodnému okraju ovládacieho orgánu riadenia a2.3.3 bočných stĺpikov predného okna;2.4 "úroveň prístrojovej dosky" bude znamenať čiaru definovanú bodmi dotyku vertikálnych dotyčníc k prístrojovej doske;2.5 "strecha" znamená hornú časť vozidla, siahajúcu od horného okraja predného okna k hornému okraju zadného okna, na oboch stranách ohraničenú horným rámom bočných stien;2.6 "čiara obvodu" je čiara tvorená viditeľným dolným obrysom bočných okien vozidla;2.7 "kabriolet" znamená vozidlo, ktoré v určitých prípadoch nemá mať tuhý štrukturálny prvok nad čiarou obvodu iný než stĺpiky predného okna alebo ochranný/é oblúk/y;2.8 "vozidlo s posuvnou strechou" znamená vozidlo, u ktorého iba strecha alebo jej časť môže byť sklopená dozadu alebo odstránená, pričom štrukturálne prvky vozidla nad čiarou obvodu zostávajú.3. ŽIADOSŤ O EHS TYPOVÉ SCHVÁLENIE3.1 Žiadosť o typové schválenie vozidla predkladá výrobca vozidla alebo jeho zástupca.3.2 K žiadosti sa priložia nižšie uvedené dokumenty vyhotovené trojmo a s týmito podrobnosťami:- detailným popisom typu vozidla z hľadiska položiek uvedených v bode 2.2 vyššie,- fotografiou alebo rozloženým pohľadom priestoru pre cestujúcich a- musia byť špecifikované čísla a/alebo symboly, identifikujúce typ vozidla.3.3 Technickej službe, zodpovednej za vykonanie testov, musia byť predložené:3.3.1 podľa výberu výrobcu buď vozidlo zastupujúci typ vozidla, ktorý má byť schválený, alebo časť/i vozidla, považované za podstatné pre kontroly a testy predpísané touto smernicou a3.3.2 na žiadosť hore uvedenej technickej služby určité komponenty a určité vzorky použitých materiálov.(4.) 5. ŠPECIFIKÁCIE5.1 Predné vnútorné časti priestoru pre cestujúcich nad úrovňou prístrojovej dosky pred bodmi H predných sedadiel, s výnimkou bočných dverí5.1.1 Referenčná zóna, definovaná v bode 2.3, nesmie obsahovať akékoľvek nebezpečné nerovnosti alebo ostré hrany, ktoré by mohli zvýšiť riziko vážneho zranenia cestujúcich. Časti uvedené v bodoch 5.1.2 až 5.1.6 sa považujú za vyhovujúce, ak spĺňajú požiadavky týchto bodov.5.1.2 Časti vozidla vo vnútri referenčnej zóny, s výnimkou tých, ktoré nie sú časťami prístrojovej dosky a ktoré sú umiestnené menej než 10 cm od zasklených plôch, majú byť schopné rozptyľovať energiu, ako je to predpísané v prílohe III. Tiež sa neberú do úvahy tie časti v referenčnej zóne, ktoré spĺňajú obidve nasledovné podmienky:- ak sa pri teste podľa požiadaviek prílohy III kyvadlo dotkne časti zvonku referenčnej oblasti a- ak časti, ktoré sa majú testovať, sú umiestnené menej než 10 cm od častí, ktoré sa dotýkajú zvonku referenčnej zóny, pričom sa táto vzdialenosť meria na povrchu referenčnej oblasti,akékoľvek kovové oporné zariadenia nesmú mať žiadne vyčnievajúce okraje.5.1.3 Dolný okraj prístrojovej dosky, pokiaľ nespĺňa požiadavky bodu 5.1.2 vyššie, má byť zaokrúhlený s polomerom zakrivenia minimálne 19 mm.5.1.4 Spínače, gombíky ťahadiel atď. vyrobené z tuhého materiálu, ktoré vyčnievajú z dosky od 3,2 mm až do 9,5 mm, merané podľa metódy popísanej v prílohe V, majú mať plochu priečneho prierezu minimálne 2 cm2, meranú 2,5 mm od najviac vyčnievajúceho bodu a majú mať zaokrúhlené hrany s polomerom zakrivenia minimálne 2,5 mm.5.1.5 Ak tieto komponenty vyčnievajú o viac než 9,5 mm od povrchu prístrojovej dosky, majú byť konštruované a vyrábané tak, aby sa dali pod účinkom pozdĺžnej vodorovnej sily 37,8 daN, ktorá je vyvodzovaná piestom s plochým dnom o priemere maximálne 50 mm, buď zatlačiť do povrchu prístrojovej dosky natoľko, že nevyčnievajú viac ako 9,5 mm, alebo sa oddelia; v tomto poslednom prípade nesmú zostať žiadne nebezpečné výčnelky väčšie než 9,5 mm; priečny prierez maximálne 6,5 mm od najviac vyčnievajúceho bodu nesmie mať plochu menšiu než 6,5 cm2.5.1.6 V prípade výčnelku, ktorý sa skladá z komponentu vyrobeného z netuhého materiálu s pevnosťou menšou než 50 Shore A, upevneného na tuhom podklade, vzťahujú sa požiadavky bodov 5.1.4 a 5.1.5 len na tuhý podklad.5.2 Predné vnútorné časti priestoru pre cestujúcich pod úrovňou prístrojovej dosky a pred bodmi H predných sedadiel, okrem bočných dverí a pedálov5.2.1 S výnimkou pedálov a ich držiakov a tých komponentov, ktoré nemôžu prísť do styku so zariadením popísaným v prílohe VI a použitým podľa postupu uvedeného v tejto prílohe, komponenty podľa bodu 5.2 majú spĺňať požiadavky bodov 5.1.4 až 5.1.6 vyššie.5.2.2 Ovládací nástroj ručnej brzdy, ak je montovaný na prístrojovej doske alebo pod ňou, má byť umiestnený tak, aby, ak je uvoľnený, nebolo možné, aby cestujúci vozidla naň narazili, ak ide o čelný náraz. Ak nie je táto podmienka splnená, má plocha povrchu ovládača spĺňať požiadavky bodu 5.3.2.3 nižšie.5.2.3 Odkladacie poličky a iné podobné predmety majú byť konštruované a vyrábané tak, aby ich nosné časti v žiadnom prípade nemali vyčnievajúce hrany a aby spĺňali niektorú z nasledovných podmienok:5.2.3.1 časť obrátená dovnútra vozidla musí predstavovať povrch s výškou minimálne 25 mm, s hranami zaokrúhlenými na polomer minimálne 3,2 mm. Tento povrch musí byť pokrytý materiálom rozptyľujúcim energiu, ako je to definované v prílohe III, a má byť testovaný podľa tejto prílohy, pričom náraz sa uplatní v horizontálnom pozdĺžnom smere;5.2.3.2 odkladacie poličky a iné podobné predmety sa majú účinkom dopredu pôsobiacej horizontálnej pozdĺžnej sily 37,8 daN, vyvodenej valcom s priemerom 110 mm a s jeho vertikálnou osou, dať oddeliť, rozlomiť, podstatne zdeformovať alebo zatlačiť, bez toho, že by sa na okraji odkladacej poličky vytvorili nebezpečné tvary. Sila musí smerovať na najsilnejšiu časť odkladacích poličiek alebo na iné podobné predmety.5.2.4 Ak už spomínané predmety obsahujú časť vyhotovenú z materiálu, ktorý je mäkší než 50 Shore A tvrdosti, ak sú upevnené na tuhom podklade, platia vyššie uvedené požiadavky, s výnimkou požiadaviek uvedených v prílohe III, ktoré sa týkajú absorpcie energie, len pre tuhý podklad.5.3 Iné vnútorné zariadenia v priestore pre cestujúcich pred priečnou rovinou prechádzajúcou referenčnou čiarou trupu figuríny, ktorá je umiestnená na zadných sedadlách5.3.1 Rozsah platnostiPožiadavky bodu 5.3.2 platia pre ovládacie rukoväte, páčky a gombíky a akékoľvek iné vyčnievajúce predmety, neuvedené v bodoch 5.1 a 5.2 vyššie.5.3.2 PožiadavkyAk sú predmety uvedené v bode 5.3.1 umiestnené tak, že cestujúci vozidla môžu prísť s nimi do styku, majú spĺňať požiadavky bodov 5.3.2.1 až 5.3.4. U predmetov, ktorých sa môže dotknúť guľa o priemere 165 mm a ktoré sú nad bodom H predných sedadiel a pred priečnou rovinou, ktorá prechádza referenčnou čiarou figuríny na zadnom sedadle a mimo zón, definovaných v bodoch 2.3.1 a 2.3.2, sa tieto požiadavky považujú za splnené, ak…5.3.2.1 je ich povrch zakončený zaokrúhlenými hranami, pričom polomer zakrivenia je minimálne 3,2 mm;5.3.2.2 ovládacie páky a gombíky sú konštruované a vyrobené tak, aby účinkom dopredu pôsobiacej pozdĺžnej horizontálnej sily 37,8 daN výčnelok vo svojej najnepriaznivejšej polohe nevyčnieval viac než 25 mm od povrchu dosky alebo aby sa uvedené zariadenia oddelili alebo ohli; v oboch posledne uvedených prípadoch nesmú zostať žiadne nebezpečné výčnelky.Spúšťače okien môžu však vyčnievať 35 mm od povrchu dosky;5.3.2.3 ovládač ručnej brzdy, ak je v uvoľnenej polohe a ak je radiaca páka v polohe ktorejkoľvek doprednej rýchlosti, okrem prípadov ich umiestnenia v zónach definovaných v bodoch 2.3.1 a 2.3.2 a zónach pod horizontálnou rovinou prechádzajúcou bodom H predných sedadiel, má plochu povrchu najmenej 6,5 cm2, meranú na priereze kolmom k pozdĺžnemu horizontálnemu smeru do vzdialenosti 6,5 mm od najviac vyčnievajúcej časti, pričom polomer zaokrúhlenia je minimálne 3,2 mm.5.3.3 Požiadavky bodu 5.3.2.3 neplatia pre ovládače ručnej brzdy, montované k podlahe, ak výška rukoväte v uvoľnenej polohe je pod horizontálnou rovinou, prechádzajúcou bodom H (viď príloha IV).5.3.4 Iné predmety vybavenia vozidla, nezahrnuté v predchádzajúcich bodoch, ako sú vodiace lišty k posúvaniu sedadiel, vybavenie pre reguláciu horizontálnej alebo vertikálnej časti sedadla, zariadenia na navíjanie bezpečnostných pásov atď., nie sú predmetom ktoréhokoľvek z týchto ustanovení, ak sú situované pod horizontálnou rovinou, prechádzajúcou bodom H každého sedadla, i keď cestujúci príde pravdepodobne do styku s týmito predmetmi.5.3.5 Ak príslušné predmety zahŕňajú nejakú časť, vyrobenú z materiálu mäkšieho než 50 Shore A tvrdosti, namontovanú na tuhý podklad, vyššie uvedené požiadavky platia len pre tuhý podklad.5.4 Strecha5.4.1 Rozsah platnosti5.4.1.1 Požiadavky bodu 5.4.2 nižšie platia pre vnútornú stranu strechy.5.4.1.2 Neplatia však pre také časti strechy, ktoré nemôžu prísť do styku s guľou o priemere 165 mm.5.4.2 Požiadavky5.4.2.1 Tá časť vnútornej strany strechy, ktorá je situovaná nad alebo pred cestujúcimi, nemá vykazovať žiadne nebezpečné nerovnosti alebo ostré hrany, smerujúce dozadu alebo dole. Šírka vyčnievajúcich častí nemá byť menšia než veľkosť ich vyčnievania smerom dole a hrany majú mať polomer zakrivenia minimálne 5 mm. Najmä tuhé strešné výstuže alebo rebrá nesmú vyčnievať dole o viac ako 19 mm a musia byť prúdnicové, ako je to popísané v prílohe V.5.4.2.2 Ak strešné výstuže alebo rebrá nespĺňajú požiadavky bodu 5.4.2.1, musia byť pokryté materiálom rozptyľujúcim energiu, ako je to predpísané v prílohe III.5.5 Posuvná strecha5.5.1 Požiadavky5.5.1.1 Nasledovné požiadavky a požiadavky bodu 5.4 vyššie, ktoré sa týkajú strechy, platia pre posuvnú strechu, ak je v uzavretej polohe.5.5.1.2 Okrem toho otváracie a obsluhovacie zariadenia majú:5.5.1.2.1 byť konštruované a vyrobené tak, aby sa čo možno najviac vylúčila ich náhodná činnosť;5.5.1.2.2 tam, kde je možné, byť prúdnicové, ako je to popísané v prílohe V: ich povrchy musia byť zakončené zaokrúhlenými hranami s polomerom zaokrúhlenia minimálne 5 mm;5.5.1.2.3 byť umiestnené, ak sú v kľudovej polohe, v oblastiach, v ktorých nie je možné sa dotknúť guľou o priemere 165 mm. Ak nemôže byť táto podmienka splnená, otváracie a obsluhovacie zariadenia majú v kľudovej polohe buď zostať zapustené alebo byť konštruované a vyrobené tak, že pod účinkom sily 37,8 daN uplatenej v smere nárazu, definovanom v prílohe III ako dotyčnica k dráhe makety hlavy, sa vyčnievanie ako je popísané v prílohe V, zmenší na maximálne 25 mm nad povrch, na ktorom sú zariadenia montované, alebo sa zariadenia majú dať odstrániť; v poslednom prípade nesmú zostať žiadne nebezpečné výčnelky.5.6 Kabriolety a vozidlá s posuvnou strechou5.6.1 Len v prípade kabrioletov má spodná časť hornej časti ochranného oblúku a horná časť rámu predného okna spĺňať požiadavky bodu 5.4.5.6.2 Vozidlá s posuvnou strechou majú spĺňať požiadavky bodu 5.5, uplatniteľné pre vozidlá s posuvnou strechou.5.7 Zadné časti sedadiel5.7.1 Požiadavky5.7.1.1 Povrch zadných časti sedadiel nemá vykazovať žiadne nebezpečné nerovnosti alebo ostré hrany, ktoré by mohli zvýšiť riziko alebo vážnosť zranenia cestujúcich.5.7.1.2 S výnimkou ustanovení bodov 5.7.1.2.1, 5.7.1.2.2 a 5.7.1.2.3 má časť operadla predného sedadla, ktorá je v zóne nárazu hlavy definovanej v prílohe II, byť schopná rozptýliť energiu, ako je to predpísané v prílohe III. Pre určovania zóny nárazu hlavy majú byť predné sedadlá, ak sú nastaviteľné, v najzadnejšej jazdnej polohe, s operadlami sklonenými čo možno najbližšie k 25°, ak to inak nestanoví výrobca.5.7.1.2.1 V prípade oddelených predných sedadiel má zóna nárazu hlavy cestujúceho sediaceho vzadu v hornej časti zadnej časti operadla sedadla siahať do vzdialenosti 10 cm na obidve strany od strednej čiary sedadla.5.7.1.2.1 Bis [2] V prípade sedadiel vybavených opierkami hlavy sa každý test vykoná s hlavovou opierkou v najnižšej polohe a v bode, ktorý je situovaný na vertikále prechádzajúcej stredom hlavovej opierky.5.7.1.2.1 Ter [3] V prípade sedadla, ktoré je určené na montáž do viacerých typov vozidla, určí sa zóna nárazu hlavy u vozidla, u ktorého najzadnejšia jazdná poloha je zo všetkých uvažovaných typov najnepriaznivejšia; výsledná zóna nárazu sa považuje za adekvátnu pre ostatné typy.5.7.1.2.2 V prípade predných lavicových sedadiel sa má zóna nárazu rozkladať medzi pozdĺžnymi vertikálnymi rovinami vo vzdialenosti 10 cm smerom von od strednej čiary každého z konštrukčne určených krajných miest na sedenie. Strednú čiaru každého krajného miesta na sedenie lavicového sedadla špecifikuje výrobca.5.7.1.2.3 V zóne nárazu hlavy mimo limitov predpísaných v bodoch 5.7.1.2.1 a) až 5.7.1.2.2, má byť nosná konštrukcia sedadla čalúnená, aby sa vylúčil priamy styk hlavy s ňou; v týchto zónach majú mať časti konštrukcie polomer zakrivenia minimálne 5 mm. Tieto časti sa takisto pokladajú za vyhovujúce, ak môžu rozptyľovať energiu tak ako je špecifikované v prílohe III.5.7.2 Ak v zónach nárazu u sedadiel, opierok hlavy a ich nosných konštrukcií sú časti potiahnuté materiálom mäkším než 50 Shore A tvrdosti, hore uvedené požiadavky, s výnimkou ustanovení týkajúcich sa rozptyľovania energie uvedených v prílohe III, platia len pre tuhé časti. Tieto požiadavky neplatia pre najzadnejšie sedadlá, na sedadlá smerujúce do bokov alebo dozadu, sedadlá usporiadané operadlami k sebe, ani na sklopné sedadlá.5.8 Požiadavky bodu 5. platia tiež pre zariadenia neuvedené v predchádzajúcich bodoch, s ktorými môžu, vzhľadom k oblasti ich umiestnenia vo vozidle, cestujúci prísť do styku, a to v zmysle rôznych požiadaviek predpísaných v bodoch 5.1 až 5.7. Ak sú také časti zhotovené z materiálu mäkšieho než 50 Shore A tvrdosti, ktorý je namontovaný na tuhom podklade, platia uvedené požiadavky len na ich tuhé podklady.[1] Znenie príloh je v podstate podobné ako znenie príloh predpisu č. 21 Európskej hospodárskej komisie Spojených národov a najmä rozdelenie do bodov je také isté; z toho dôvodu, ak bod predpisu č. 21 nemá v tejto smernici zodpovedajúci bod, je jeho číslo pre orientáciu uvedené v zátvorke.[2] Tieto body nie sú zahrnuté v predpise č. 21[3] Tieto body nie sú zahrnuté v predpise č. 21--------------------------------------------------PRÍLOHA IISTANOVENIE ZÓNY NÁRAZU HLAVY1. Zóna nárazu hlavy zahŕňa všetky nezasklené plochy vnútra vozidla, ktoré sú schopné vstúpiť do statického styku so sférickou hlavou priemeru 165 mm, ktorá je integrálnou časťou meracieho prístroja, ktorého rozmery od otočného bodu bedrového kĺbu k vrcholu hlavy sú plynulo nastaviteľné medzi 736 mm a 840 mm.2. Predtým spomínaná zóna musí byť stanovená nasledovným postupom alebo jeho grafickým ekvivalentom:2.1 Otočný bod meracieho prístroja sa umiestni nasledovne pre každé miesto na sedenie stanovené výrobcom:2.1.1 v prípade posuvných sedadiel2.1.1.1 v bode H (viď príloha IV) a2.1.1.2 v bode, situovanom horizontálne 127 mm pred bodom H a vo výške buď vyplývajúcej zo zmeny výšky bodu H spôsobenej posunom dopredu o 127 mm alebo vo výške 19 mm,2.1.2 v prípade neposuvných sedadiel, v bode H uvažovaného sedadla.2.2 Všetky body styku, situované pod dolným okrajom predného okna a pred bodom H, sa určia pre každý rozmer od otočného bodu k vrcholu hlavy, ktorý je možné merať testovacím prístrojom v rámci vnútorných rozmerov vozidla.2.3 Ak nie je žiaden bod styku pre nastavenie podľa vyššie uvedených limitov, s testovacím prístrojom vo vertikálnej polohe sa stanovia možné body styku otáčaním meracieho prístroja dopredu a dole pri opisovaní všetkých oblúkov vo vertikálnych rovinách až do 90° od vertikálnej roviny, kolmej na pozdĺžnu vertikálnu rovinu vozidla a prechádzajúcu bodom H.3. "Kontaktný bod" je bod, v ktorom sa hlava prístroja stretáva s časťou vnútri vozidla. Maximálny pohyb smerom dole je obmedzený polohou, pri ktorej je hlava tangenciálna k horizontálnej rovine situovanej 25,4 mm nad bodom H.--------------------------------------------------PRÍLOHA IIIPOSTUP TESTOVANIA MATERIÁLOV ROZPTYĽUJÚCICH ENERGIU1. USPORIADANIE, TESTOVACÍ PRÍSTROJ A POSTUP1.1 Usporiadanie1.1.1 Materiál rozptyľujúci energiu sa namontuje a testuje na konštrukčnom podkladovom člene, na ktorom sa má montovať vo vozidle. Test sa prednostne vykoná, kde je to možné, priamo na karosérii. Konštrukčný člen alebo karoséria sa upevní pevne k testovaciemu stavu tak, aby sa pri náraze neposunul.1.1.2 Na žiadosť výrobcu môže však byť príslušná časť montovaná na zariadenie, simulujúce jeho montáž na vozidle za podmienky, že súprava "komponent/zariadenie" má rovnaké geometrické usporiadanie a stupeň tuhosti nie nižší a schopnosť rozptyľovania energie nie vyššiu než hodnoty skutočnej súpravy "komponent/konštrukčný podkladový člen".1.2 Testovací prístroj1.2.1 Tento prístroj sa skladá z kyvadla, ktorého závesný čap je nesený guľôčkovými ložiskami a ktorého redukovaná hmotnosť [1] v jeho strede nárazu je 6,8 kg. Dolný koniec kyvadla tvorí tuhá maketa hlavy o priemere 165 mm, ktorej stred je identický so stredom nárazu kyvadla.1.2.2 Maketa hlavy sa vybaví dvoma decelerometrami a zariadením na meranie rýchlosti, spôsobilými merať hodnoty v smere nárazu.1.3 Záznamové prístrojePoužívané záznamové prístroje majú byť také, že meranie je možné vykonať s týmito stupňami presnosti:1.3.1 Zrýchlenie:- presnosť = ± 5 % skutočnej hodnoty- frekvenčná odozva = do 1000 Hz- citlivosť priečnej osi = < 5 % najnižšieho bodu stupnice1.3.2 Rýchlosť:- presnosť = ± 2,5 % skutočnej hodnoty- citlivosť = 0,5 km/h1.3.3 Vniknutie makety hlavy do testovaného predmetu:- presnosť = ± 5 % skutočnej hodnoty- citlivosť = 1 mm1.3.4 Záznam času- prístrojové vybavenie má umožniť, aby akcia bola zaznamenaná v priebehu celého jej trvania a odpočty vykonané s presnosťou jednej tisíciny sekundy,- začiatok nárazu v okamžiku prvého styku medzi maketou hlavy a testovaným komponentom sa zachytí na záznamoch, použitých pre vyhodnotenie testu.1.4 Postup testu1.4.1 V každom bode nárazu na testovaný povrch je smer nárazu určený dotyčnicou k dráhe makety hlavy meracieho prístroja, popísaného v prílohe II.1.4.2 Kde uhol medzi smerom nárazu a kolmicou k povrchu v bode nárazu je 5° alebo menej, vykoná sa test takým spôsobom, že dotyčnica k dráhe stredu nárazu kyvadla sa zhoduje so smerom definovaným v bode 1.4.1. Maketa hlavy musí naraziť na testovaný komponent rýchlosťou 24,1 km/h; táto rýchlosť sa dosiahne buď len samotnou energiou vychýlenia kyvadla alebo použitím prídavného hnacieho zariadenia.1.4.3 Kde uhol medzi smerom nárazu a kolmicou k povrchu v bode nárazu je viac než 5°, môže sa test vykonať tak, že dotyčnica k dráhe stredu nárazu kyvadla sa zhoduje s kolmicou k bodu nárazu. Testovacia rýchlosť sa potom zmenší na hodnotu normálnej zložky rýchlosti, predpísanej v bode 1.4.2.2. VÝSLEDKYPri testoch vykonaných podľa vyššie uvedených postupov, nemá spomalenie makety hlavy presiahnuť hodnotu 80 g priebežne po čas dlhší ako 3 milisekundy. Veľkosťou spomalenia je priemer zo záznamov dvoch decelerometrov.3. ROVNOCENNÉ POSTUPY3.1 Sú prípustné rovnocenné testovacie postupy za podmienky, že môžu byť dosiahnuté výsledky požadované v bode 2.3.2 Zodpovednosť za využívanie rovnocennosti postupov iných než tie, ktoré sú opísané v odseku 1, nesie osoba využívajúca tento iný postup.[1] Poznámka:vzťah redukovanej hmoty "mr" kyvadla k celkovej hmote "m" kyvadla vo vzdialenosti "a" od stredu nárazu k osi kývania a vo vzdialenosti "l" od ťažiska k osi kývania udáva vzorec mr = m la--------------------------------------------------PRÍLOHA IVPOSTUP PRE STANOVENIE BODU H A OVERENIE VZÁJOMNEJ POLOHY BODOV R A H1. DEFINÍCIE1.1 Bod H, ktorý udáva polohu sediaceho cestujúceho v priestore pre cestujúcich, je stopou v pozdĺžnej vertikálnej rovine teoretickej osi rotácie medzi nohou a trupom ľudského tela, reprezentovaného figurínou.1.2 Bod R, ktorý je "referenčným bodom sedenia", je výrobcov konštrukčný referenčný bod, ktorý:1.2.1 určuje najzadnejšiu normálnu polohu pre riadenie vozidla alebo jazdu každého sedadla inštalovaného výrobcom vo vozidle;1.2.2 má súradnice stanovené vo vzťahu k navrhnutej nosnej konštrukcii vozidla;1.2.3 simuluje polohu stredu otáčania ľudského trupu a stehna (bod H).2. STANOVENIE BODOV H2.1 Bod H sa stanoví pre každé sedadlo inštalované výrobcom vozidla. Ak sedadlá v tom istom rade možno posudzovať ako podobné (lavicové sedadlo, identické sedadlá atď.) stanoví sa len jeden bod H pre každý rad sedadiel, pričom figurína popísaná v bode 3 nižšie sa usadí na miesto, ktoré je považované za reprezentatívne pre rad. Týmto miestom je:2.1.1 v prípade predného radu sedadlo vodiča;2.1.2 v prípade zadného radu (alebo radov) krajné sedadlo.2.2 Keď sa určuje bod H, uvažované sedadlo sa umiestni do najzadnejšej normálnej polohy, určenej výrobcom pre riadenie alebo cestovanie, pričom operadlo, ak je nastaviteľné, je zabezpečené v polohe, zodpovedajúcej sklonu dozadu čo najbližšie uhlu 25°, ktorý zviera s vertikálou referenčná čiara figuríny, popísanej v bode 3 nižšie, ak to nie je špecifikované výrobcom inak.3. POPIS FIGURÍNY3.1 Použije sa trojrozmerná figurína, ktorej hmotnosť a obrys zodpovedajú dospelému mužovi s priemernou výškou. Takáto figurína je znázornená na obrázkoch 1 a 2 doplnku k tejto prílohe.3.2 Figurína zahŕňa:3.2.1 dva komponenty, jeden simulujúci chrbát a druhý sedaciu časť osoby, otáčajúce sa okolo osi reprezentujúcej os rotácie medzi trupom a stehnom. Stopa tejto osi na boku figuríny je bodom H figuríny;3.2.2 dva komponenty, simulujúce nohy, otočne pripojené ku komponentu simulujúcemu sedaciu časť;3.2.3 dva komponenty, simulujúce chodidlá a pripojené k holenným kostiam otočnými kĺbmi, simulujúcimi členky;3.2.4 navyše komponent simulujúci sedaciu časť je vybavený vodováhou, ktorá umožňuje overenie jej priečnej orientácie.3.3 Závažie, ktoré predstavuje hmotnosť časti tela, sa pripojí vo vhodných bodoch, ktoré zodpovedajú príslušným ťažiskám tak, aby celková hmotnosť figuríny dosiahla približne 76,6 kg. Podrobnosti o rôznych závažiach sú uvedené v tabuľke k obrázku 2 doplnku k tejto prílohe.4. USADENIE FIGURÍNYTrojrozmerná figurína sa usadí nasledovným spôsobom:4.1 Vozidlo sa umiestni na vodorovnej rovine a sedadlá sa nastavia tak, ako je to predpísané v bode 2.2 vyššie.4.2 Testované sedadlo sa pokryje kusom materiálu na uľahčenie správneho usadenia figuríny.4.3 Figurína sa usadí na príslušné sedadlo, pričom os otáčania je kolmá k pozdĺžnej rovine súmernosti vozidla.4.4 Chodidlá figuríny sa umiestnia nasledovne:4.4.1 v prípade predných sedadiel tak, aby sa vodováha, ktorá overuje priečnu orientáciu sedacej časti figuríny, ustálila v horizontálnej polohe;4.4.2 v prípade zadných sedadiel sa chodidlá nastavia pokiaľ možno tak, aby boli v styku s prednými sedadlami. Ak sú chodidlá na častiach podlahy, ktoré sú v rôznych úrovniach, chodidlo, ktoré príde ako prvé do styku s predným sedadlom, slúži ako referenčný bod a druhé chodidlo sa nastaví tak, aby sa vodováha overujúca priečnu orientáciu sedacej časti figuríny ustálila v horizontálnej polohe;4.4.3 ak sa určuje bod H u stredného sedadla, umiestnia sa chodidlá po jednom na každej strane tunela.4.5 Na stehná sa umiestni závažie, priečna vodováha sedacej časti figuríny sa uvedie do horizontálnej roviny a na sedaciu časť figuríny sa umiestni závažie.4.6 Figurína sa odsunie od operadla sedadla pomocou tyče, ktorá spája kolenné kĺby a chrbát sa skloní dopredu. Figurína sa znova usadí na sedadlo vozidla posúvaním jej sedacej časti naspäť, až sa stretne s odporom, potom sa chrbát figuríny opäť oprie o operadlo sedadla.4.7 Na figurínu sa pôsobí dvakrát horizontálnou silou 10 ± 1 daN. Smer a miesto pôsobenia sily sú vyznačené čiernou šípkou na obrázku 2 doplnku.4.8 Na pravú a ľavú stranu a následne na trup sa namontujú závažia. Priečna vodováha figuríny sa udržiava horizontálne.4.9 Pri udržiavaní figuríny v horizontálnej priečnej polohe sa chrbát figuríny sklopí dopredu, až sú závažia trupu nad bodom H tak, že je vylúčené akékoľvek trenie o operadlo sedadla.4.10 Chrbát figuríny sa mierne pohne dozadu tak, aby sa dokončilo usadenie; priečna vodováha figuríny musí byť horizontálna. Ak nie je, opakuje sa vyššie popísaný postup.5. VÝSLEDKY5.1 Keď bola figurína usadená tak, ako je popísané v bode 4. vyššie, bodom H príslušného sedadla vozidla je bod H na figuríne.5.2 Čo možno najpresnejšie sa zmeria každá súradnica bodu H. To isté platí u súradníc, ktoré reprezentujú špecifické body priestoru pre cestujúcich. Priemety týchto bodov na vertikálnu pozdĺžnu rovinu sa potom vynesú na graf.6. OVERENIE VZŤAHU MEDZI BODMI R A H6.1 Výsledky získané podľa bodu 5.2, ktoré sa týkajú bodu H, musia byť porovnané so súradnicami bodu R, ktoré poskytne výrobca vozidla.6.2 Overovanie vzťahu medzi oboma bodmi sa považuje pre uvažovanú polohu sedenia za vyhovujúce za predpokladu, že súradnice bodu H ležia vo vnútri pozdĺžneho obdĺžnika, ktorého horizontálne a vertikálne strany merajú 30 mm a 20 mm a jeho uhlopriečky sa pretínajú v bode R. Ak je to tak, použije sa pre test bod R a ak je to potrebné, figurína sa nastaví tak, že bod H sa zhoduje s bodom R.6.3 Ak bod H neleží vo vnútri obdĺžnika popísaného v bode 6.2 vyššie, vykonajú sa ďalšie dve stanovenia bodu H (celkom tri). Ak dva z troch bodov takto stanovených ležia vo vnútri obdĺžnika, považuje sa výsledok testu za vyhovujúci.6.4 Ak aspoň dva z troch stanovených bodov ležia mimo obdĺžnika, považuje sa výsledok testu za nevyhovujúci.6.5 V prípade situácie popísanej v bode 6.4 vyššie, alebo ak overenie nemôže byť vykonané, pretože výrobca vozidla neposkytol údaje o polohe bodu R, môže sa použiť priemer výsledkov z troch stanovení bodu H a považovať za uplatniteľný vo všetkých prípadoch, kde je bod R uvádzaný v tejto smernici.6.6 Ak sa overuje vzťah bodov R a H vo vozidle z bežnej výroby, nahradí sa obdĺžnik, uvedený v bode 6.2 vyššie, štvorcom, ktorého strana meria 50 mm.--------------------------------------------------PRÍLOHA VMETÓDA MERANIA VÝČNELKOV1. V záujme stanovenia veľkosti vyčnievania prvku vo vzťahu k panelu, na ktorý je namontovaný, pohybuje sa guľa o priemere 165 mm tangenciálne k panelu a príslušnému komponentu.Gradient je daný vzťahom medzi zmenou "y", meranou od stredu gule kolmo k panelu, a zmenou "x" meranou z toho istého stredu rovnobežne s panelom.Tvar sa považuje za prúdnicový, ak výsledný horizontálny pozdĺžny gradient je menší než 1. Ak je gradient väčší alebo rovný 1, má tu byť výčnelok, ktorého hodnota je meraná veličinou "y".Ak panely a komponenty atď. sú potiahnuté materiálmi mäkšími než 50 Shore A tvrdosti, vyššie popísaný postup merania tvarov a výčnelkov sa vykoná až po odstránení takýchto materiálov.2. Vyčnievanie spínačov, gombíkov ťahadiel atď., situovaných v referenčnej oblasti, sa meria s použitím testovacieho prístroja a postupu, popísaných nižšie:2.1 Prístroj2.1.1 Merací prístroj pre výčnelky pozostáva z hemisférickej makety hlavy priemeru 165 mm, v ktorej je posuvný piest s priemerom 50 mm.2.1.2 Vzájomné polohy plochého konca piestu a okraja makety hlavy sú znázornené na meradle so stupnicou, na ktorej pohyblivá ručička uchováva záznam najväčšej zmeranej hodnoty i po odsunutí prístroja od testovaného prvku. Má byť merateľná minimálna vzdialenosť 30 mm; meracia stupnica má byť odstupňovaná po 0,5 mm, aby bolo možné stanoviť rozsah príslušných výčnelkov.2.1.3 Postup kalibrovania:2.1.3.1 Prístroj sa umiestni na rovnú plochu tak, že jeho os je kolmá k tejto ploche. Keď sa plochý koniec piestu dotkne plochy, stupnica sa nastaví na nulu.2.1.3.2 Rozpera s hrúbkou 10 mm sa vloží medzi plochý koniec piestu a podopierajúcu plochu; musí sa overiť, že pohyblivá ručička správne zaznamená toto meranie.2.1.4 Prístroj pre meranie výčnelkov je znázornený na obrázku 1.2.2 Postup testu2.2.1 V makete hlavy sa vytvorí dutina stiahnutím piestu a pohyblivá ručička sa umiestni oproti piestu.2.2.2 Prístroj sa priloží k výčnelku, ktorý sa má merať tak, že maketa hlavy sa dotýka maxima okolitej oblasti povrchu so silou nepresahujúcou 2 daN.2.2.3 Piest sa posúva dopredu, až sa uvedie do styku s výčnelkom, ktorý sa má merať, a na stupnici sa zistí veľkosť vyčnievania.2.2.4 Maketa hlavy sa nastaví tak, aby sa dosiahlo maximum vyčnievania. Zaznamená sa veľkosť tohto vyčnievania.2.2.5 Ak sú dva alebo viac ovládačov dostatočne blízko seba tak, aby sa ich piest alebo maketa hlavy mohli dotknúť súčasne, postupuje sa takto:2.2.5.1 niekoľko ovládačov, ktoré sa všetky môžu nachádzať v dutine makety hlavy, sa posudzuje ako jediný výčnelok;2.2.5.2 ak iné ovládače bránia normálnemu testovaniu dotykom s maketou hlavy, odstránia sa a test sa vykoná bez nich. Môžu sa potom opäť namontovať a testovať, pričom sa odstránia opäť iné ovládače, v záujme uľahčenia postupu.--------------------------------------------------PRÍLOHA VIPRÍSTROJ A POSTUP PRE UPLATŇOVANIE BODU 5.2.1 PRÍLOHY ITie časti (spínače, gombíky ťahadiel atď.), ktorých je možné sa dotknúť prístrojom, a postup popísaný nižšie, sa považujú za časti, ktoré pravdepodobne prídu do styku s kolenami cestujúceho:1. PrístrojSchéma prístroja+++++ TIFF +++++2. PostupPrístroj môže byť umiestnený v akejkoľvek polohe pod prístrojovou doskou tak, že:- rovina XX“ zostáva rovnobežná so strednou pozdĺžnou rovinou vozidla,- os X sa môže vychyľovať nad a pod horizontálu v uhloch do 30°.3. Pri tomto teste sa majú odstrániť všetky materiály s tvrdosťou menšou než 50 Shore A.--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie 2001/50/ES z 3. júla 2001, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 95/45/ES, ktorou sa ustanovujú osobitné kritériá čistoty týkajúce sa farbív určených pre používanie v potravináchText s významom pre EHP.

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32001L0050

Úradný vestník L 190 , 12/07/2001 S. 0014 - 0017

		Smernica Komisie 2001/50/ESz 3. júla 2001,ktorou sa mení a dopĺňa smernica 95/45/ES, ktorou sa ustanovujú osobitné kritériá čistoty týkajúce sa farbív určených pre používanie v potravinách(Text s významom pre EHP)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 89/107/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa potravinárskych prídavných látok povolených na použitie v potravinách určených na ľudskú spotrebu [1], v znení smernice 94/34/ES Európskeho parlamentu a Rady [2], a najmä na jej článok 3 ods. 3 písm. a),po porade s Vedeckým výborom pre potraviny,keďže:(1) Smernica Rady 94/36/ES Európskeho parlamentu a Rady z 30. júna 1994 o farbivách pre použitie v potravinách [3] uvádza tie látky, ktoré sa môžu použiť ako farbivá v potravinách.(2) Smernica Komisie 94/45 z 26. júla 1995, ktorou sa ustanovujú osobitné kritériá čistoty týkajúce sa farbív určených pre používanie v potravinách [4], v znení smernice 1999/75/ES [5], stanovuje kritériá čistoty pre farbivá uvedené v smernici 94/36/ES.(3) Je nevyhnutné, aby sa v zmysle technického pokroku zmenili a doplnili kritériá čistoty stanovené v smernici 95/45/ES pre zmiešané karotény (E 160a(i)) a beta-karotény (E 160a(ii)).(4) Je nevyhnutné zohľadniť špecifikácie a analytické metódy pre prídavné látky uvedené v Codex alimentarius, ako ich navrhol Spoločný výbor expertov FAO/WHO (Organizácie pre výživu a poľnohospodárstvo/Svetovej zdravotníckej organizácie) pre potravinárske prísady (JECFA ).(5) V dôsledku toho je nevyhnutné upraviť smernicu 95/45/ES.(6) Opatrenia upravené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre potraviny,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1V časti B prílohy smernice 95/45/ES sa text týkajúci sa zmiešaných karoténov (E 160a(i)) a beta-karoténu (E 160a(ii)) nahrádza textom v prílohe tejto smernice.Článok 2Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou pred 30. júnom 2002. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.Článok 3Táto smernica nadobúda účinnosť v dvadsiaty deň po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 4Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 3. júla 2001Za KomisiuDavid Byrnečlen Komisie[1] Ú. v. ES L 40, 11.2.1989, s. 27.[2] Ú. v. ES L 237, 10.9.1994, s. 1.[3] Ú. v. ES L 237, 10.9.1994, s. 13.[4] Ú. v. ES L 226, 22.9.1995, s. 1.[5] Ú. v. ES L 206, 5.8.1999, s. 19.--------------------------------------------------PRÍLOHA"E 160 a (i) ZMIEŠANÉ KAROTÉNY1.Rastlinné karoténySynonymá | CI potravinová oranž 5 |Definícia | Zmiešané karotény sa získavajú extrakciou rozpúšťadlom z prírodných druhov jedlých rastlín, mrkvy, rastlinných olejov, travín, alfalfa (lucerny) a žihľavy. Hlavné farbivo pozostáva z karotenoidov, z ktorých hlavnú súčasť tvorí β-karotén. Prítomné môžu byť α, γ-karotén a iné pigmenty. Okrem pigmentov môže táto látka obsahovať oleje, tuky a vosky, ktoré sa prirodzene vyskytujú v zdrojovom materiále. Pri extrakcii sa môžu použiť iba tieto rozpúšťadlá: acetón, metyletylketón, etanol, 2-propanol, hexán, dichlórmetán a oxid uhličitý |Trieda | Karotenoid |Index farby č. | 75130 |Einecs | 230–636–6 |Chemický vzorec | β-karotén: C40H56 |Molekulárna hmotnosť | β-karotén: 536,88 |Vzorka | Obsah karoténov (vypočítaný ako β-karotén) je najmenej 5 %. Pri výrobkoch získaných extrakciou rastlinných olejov: najmenej 0,2 % v jedlých tukoch. E1cm1%2500 približne od 440 nm do 457 nm v cyklohexáne |IdentifikáciaA. Spektrometria | V cyklohexáne najviac od 440 nm do 457 nm a od 470 nm do 486 nm |ČistotaRezíduá rozpúšťadla | Acetón | Najviac 50 mg/kg, samostatne alebo v kombinácii |Metyletylketón |Metanol |Propan-2-ol |Hexán |Etanol |Dichlórmetán | Najviac 10 mg/kg |Arzén | Najviac 3 mg/kg |Olovo | Najviac 5 mg/kg |Ortuť | Najviac 1 mg/kg |Kadmium | Najviac 1 mg/kg |2.Algolové karoténySynonymá | CI Potravinová oranž 5 |Definícia | Zmiešané karotény je možné vyrobiť aj z prírodných druhov rias Dunaliella salina, ktoré sa pestujú vo veľkých soľných jazerách nachádzajúcich sa vo Whyalla v južnej Austrálii. β-karotén sa extrahuje za použitia éterického oleja. Prípravok je 20 až 30 % suspenzia v jedlom oleji. Podiel trans-cis izomérov je v rozpätí 50/50 až 71/29. Hlavné farbivo pozostáva z karotenoidov, z ktorých hlavnú súčasť tvorí β-karotén. Prítomné môžu byť α- karotén, luteín, zeaxantín a β-kryptoxantín. Okrem pigmentov môže táto látka obsahovať oleje, tuky a vosky, ktoré sa prirodzene vyskytujú v zdrojovom materiále. |Trieda | Karotenoid |Index farby č. | 75130 |Chemický vzorec | β-karotén: C40H56 |Molekulárna hmotnosť | β-karotén: 536,88 |Vzorka | Obsah karoténov (vypočítaný ako β-karotén) je najmenej 20 %. E1cm1%2500 približne od 440 nm do 457 nm v cyklohexáne |IdentifikáciaA. Spektrometria | V cyklohexáne najviac od 448 nm do 457 nm a od 474 do 486 nm |ČistotaPrírodný tokoferol v jedlom oleji | Najviac 0,3 % |Arzén | Najviac 3 mg/kg |Olovo | Najviac 5 mg/kg |Ortuť | Najviac 1 mg/kg |Kadmium | Najviac 1 mg/kg |E 160 a (ii) BETA-KAROTÉN1.Beta-karoténSynonymá | CI Potravinová oranž 5 |Definícia | Tieto špecifikácie sa vzťahujú predovšetkým na všetky trans izoméry β-karoténu spolu s menšími množstvami ostatných karotenoidov. Rozpustené a stabilizované prípravky môžu mať odlišné podiely trans-cis izomérov |Trieda | Karotenoid |Index farby č. | 40800 |Einecs | 230–636–6 |Chemické názvy | β-karotén, β, β-karotén |Chemický vzorec | β-karotén: C40H56 |Molekulárna hmotnosť | β-karotén: 536,88 |Vzorka | Najmenej 96 % farbiacich látok celkom (vyjadrených ako β-karotén) E1cm1%2500 približne od 440 nm do 457 nm v cyklohexáne |Opis | Červené až červenohnedé kryštály alebo kryštalický prášok |IdentifikáciaA. Spektrometria | V cyklohexáne najviac od 453 nm do 456 nm |ČistotaSíranový popol | Najviac 0,2 % |Vedľajšie farbiace látky | Karotenoidy okrem β-karoténu: najviac 3,0 % farbiacich látok celkom |Arzén | Najviac 3 mg/kg |Olovo | Najviac 5 mg/kg |Ortuť | Najviac 1 mg/kg |Kadmium | Najviac 1 mg/kg |2.Beta-karotén z Blakeslea trisporaSynonymá | CI Potravinová oranž 5 |Definícia | Získava sa kvasením za použitia zmiešanej kultúry dvoch spárených typov (+) a (-) prírodných druhov pliesne Blakeslea trispora. β-karotén sa extrahuje z biomasy etylacetátom a kryštalizuje. Kryštalický produkt pozostáva najmä z trans β-karoténu. Vďaka prírodnému procesu približne 3 % produktu tvoria zmiešané karotenoidy, čo je špecifické pre tento produkt. |Trieda | Karotenoid |Index farby č. | 40800 |Einecs | 230–636–6 |Chemické názvy | β-karotén, β, β-karotén |Chemický vzorec | C40H56 |Molekulárna hmotnosť | 536,88 |Vzorka | Najmenej 96 % farbiacich látok celkom (vyjadrených ako β-karotén) E1cm1%2500 približne od 440 nm do 457 nm v cyklohexáne |Opis | Červené až červenohnedé kryštály alebo kryštalický prášok |IdentifikáciaA. Spektrometria | V cyklohexáne najviac od 453 nm do 456 nm |ČistotaRezíduá rozpúšťadla | Etylacetát | Najviac 0,8 % samostatne alebo v kombinácii |Etanol |Síranový popol | Najviac 0,2 % |Vedľajšie farbiace látky | Karotenoidy okrem β-karoténu: najviac 3,0 % farbiacich látok celkom |Arzén | Najviac 3 mg/kg |Olovo | Najviac 5 mg/kg |Ortuť | Najviac 1 mg/kg |Kadmium | Najviac 1 mg/kg |Alfatoxín B1 | Neprítomný |Mykotoxíny:T2 | Neprítomné |Ochratoxín |Zearalenón |Mikrobiológia:Plesne | Najviac 100/g |Kvasinky | Najviac 100/g |Salmonella | Neprítomná v 25 g |Escherichia coli | Neprítomná v 5 g |--------------------------------------------------


title: Smernica Rady z 27. júla 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o zvukových výstražných zariadeniach motorových vozidiel

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31970L0388

Úradný vestník L 176 , 10/08/1970 S. 0012 - 0017 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0159  Dánske špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1970(II) S. 0503  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0159  Anglické špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1970(II) S. 0571  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0104  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0241  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0241

		Smernica Radyz 27. júla 1970o aproximácii právnych predpisov členských štátov o zvukových výstražných zariadeniach motorových vozidiel(70/388/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 100;so zreteľom na návrh Komisie;so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia;so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru;keďže technické požiadavky, ktoré musia motorové vozidlá spĺňať podľa vnútroštátnych právnych predpisov sa okrem iného týkajú ich zvukových výstražných zariadení;keďže tieto požiadavky sa líšia medzi jednotlivými členskými štátmi; keďže vzhľadom na to je nevyhnutné, aby všetky členské štáty prijali tie isté požiadavky, buď ako dodatok k ich existujúcim pravidlám alebo namiesto nich, aby bolo najmä možné používať postup typového schválenia EHS pre každý typ vozidla, ktoré bolo predmetom smernice Rady [1] zo 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel;keďže pravidlá pre zvukové výstražné zariadenia by mali zahŕňať požiadavky, ktoré sa týkajú nielen montáže takýchto zariadení na vozidlo, ale aj konštrukcie takýchto zariadení;keďže harmonizovaný postup typového schválenia zvukových výstražných zariadení umožňuje každému členskému štátu kontrolovať zhodu so spoločnými požiadavkami na konštrukciu a skúšky a informovať o svojich zisteniach ostatné členské štáty zaslaním kópie osvedčenia o typovom schválení vystaveného pre každý typ zvukového výstražného zariadenia; keďže umiestnenie značky typového schválenia EHS na všetky zariadenia vyrobené v zhode so schváleným typom, odstraňuje potrebu technického overovania takýchto zariadení v ostatných členských štátoch,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Každý členský štát schváli každý typ zvukového výstražného zariadenia, ktoré vyhovuje požiadavkám na konštrukciu a skúšky ustanoveným v bode 1 prílohy I.2. Členský štát, ktorý udelil typové schválenie, podnikne, v prípade potreby aj v spolupráci s príslušnými orgánmi ostatných členských štátov, nevyhnutné opatrenia na overenie zhody vyrábaných modelov so schváleným typom. Takéto overenie sa obmedzí na náhodné kontroly.Článok 2Pre každý typ zvukového výstražného zariadenia, ktorý bol schválený podľa článku 1, vydajú členské štáty výrobcovi alebo jeho splnomocnenému zástupcovi značku typového schválenia EHS, ktorá je zhodná so vzorom v bode 1.4 prílohy I.Členské štáty prijmú všetky vhodné opatrenia, aby sa zabránilo používanie značiek, ktoré by mohli vyvolať zámenu medzi zvukovým výstražným zariadením, typovo schváleným podľa článku 1, a inými zariadeniami.Článok 31. Žiadny členský štát nesmie zakázať predaj zvukových výstražných zariadení z dôvodov, ktoré sa týkajú ich konštrukcie alebo funkcie, ak je na takýchto zariadeniach uvedená značka typového schválenia EHS.2. Toto ustanovenie však nebráni členskému štátu, aby prijal opatrenie proti takým zvukovým výstražným zariadeniam, vybaveným značkou typového schválenia EHS, ktoré sa z hľadiska svojej konštrukcie nezhodujú so schváleným prototypom.Príslušný členský štát o takýchto opatreniach ihneď informuje ostatné členské štáty a Komisiu, s uvedením dôvodov svojho rozhodnutia. Súčasne sa uplatnia ustanovenia článku 5.V zmysle prvého pododseku o nesúlad so schváleným prototypom ide vtedy, ak nie je dodržaná horná alebo dolná limitná hodnota uvedená v bode 1.2.1.6 prílohy I.Článok 4Príslušné orgány každého členského štátu zašlú do jedného mesiaca príslušným orgánom ostatných členských štátov kópiu osvedčenia o typovom schválení pre každý typ zvukového výstražného zariadenia, ktorý schválili alebo ktorému odmietli udeliť schválenie.Článok 51. Ak členský štát, ktorý udelil typové schválenie EHS, zistí, že väčší počet zvukových výstražných zariadení, označených tou istou značkou typového schválenia EHS, nezodpovedá schválenému typu, tento štát prijme nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie zhody výrobných modelov so schváleným typom. Príslušné orgány takéhoto štátu upozornia príslušné orgány ostatných členských štátov na prijaté opatrenia, ktoré by mohli, ak je to potrebné, viesť až k odňatiu typového schválenia EHS. Ak sú o takomto nesúlade informované príslušné orgány iného členského štátu, prijmú tieto orgány rovnaké opatrenia.2. Príslušné orgány členských štátov sa navzájom jedného mesiaca informujú o každom odňatí EHS typového schválenia a o dôvodoch takéhoto opatrenia.3. Ak členský štát, ktorý udelil typové schválenie EHS, namieta nesúlad, ktorý mu bol oznámený, dotknutý členský štát sa snaží spor vyriešiť. Komisia je priebežne informovaná a v prípade potreby v záujme dosiahnutia urovnania uskutoční potrebné konzultácie.Článok 6Všetky rozhodnutia prijaté v súvislosti s vykonávaním tejto smernice, ktorými sa zamieta alebo odníme typové schválenie zvukového výstražnému zariadenia alebo zakáže sa jeho umiestnenie na trh, alebo sa zakáže jeho používanie, musia byž podrobne odôvodnené. Takéto rozhodnutie sa oznámi príslušnej strane, ktorá je súčasne informovaná o dostupných opravných prostriedkoch podľa platných vnútroštátnych právnych predpisov platných v členských štátoch a o lehotách na uplatnenie týchto opravných prostriedkov.Článok 7Žiadny členský štát nesmie odmietnuť udeliť typové schválenie EHS vozidlu z dôvodov týkajúcich sa jeho výstražného zariadenia, ak je toto zariadenie vybavené značkou typového schválenia EHS a ak je montované podľa požiadaviek stanovených v bode 2 prílohy I.Článok 8Na účely tejto smernice "vozidlo" znamená každé motorové vozidlo určené na prevádzku na ceste, s karosériou alebo bez karosérie, ktorý má najmenej štyri kolesá a maximálnu konštrukčnú rýchlosť presahujúcu 25 km/h, s výnimkou koľajových vozidiel, poľnohospodárskych traktorov a zariadení a pracovných strojov.Článok 9Zmeny a doplnenia potrebné na prispôsobenie požiadaviek príloh I a II technickému pokroku sa prijmú podľa postupu ustanoveného v článku 13 smernice Rady zo dňa 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel.Článok 101. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do osemnástich mesiacov od jej oznámenia. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti predmetu úpravy tejto smernice.Článok 11Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 27. júla 1970Za RadupredsedaW. Arendt[1] Ú. v. ES L 42, 23.2.1970 s. 1.--------------------------------------------------PRÍLOHA I1. TYPOVÉ SCHVÁLENIE EHS ZVUKOVÉHO VÝSTRAŽNÉHO ZARIADENIA1.1 Výstražné zariadenie má vysielať nepretržitý zvuk.1.2 Výstražné zariadenie má mať také akustické charakteristiky (frekvenčné spektrum zvuku, hladina zvukového tlaku) a mechanické charakteristiky, aby vyhovelo v danom poradí nasledovným skúškam.1.2.1 Meranie hladiny zvuku1.2.1.1 Výstražné zariadenia sa skúša v dostatočne tichom a otvorenom priestore [1] (hluk okolia a hluk vetra najmenej 10 dB(A) pod meraným hlukom), alebo v zvukovo izolovanej komore; mikrofón meracieho zariadenia sa umiestni v smere príslušnej najvyššej hladiny zvuku vo vzdialenosti maximálne 2 m od predného okraja zariadenia, mikrofón i zariadenie sa umiestnia vo výške 1,2 m nad povrchom základne.1.2.1.2 Meria sa na "A" váhovej stupnici normy IEC (Medzinárodná elektrotechnická Komisia) zvukomerom vyhovujúcim typu, ktorý je opísaný v publikácii 179, 1. vydanie (1965) Medzinárodnej elektrotechnickej komisie.1.2.1.3 Zariadenie sa napája napätím 6,5, 13 alebo 26 V, meraným na svorkách zdroja elektrického napájania, čo zodpovedá menovitým napätiam 6, 12 alebo 24 V.1.2.1.4 Odpor napájacieho vedenia vrátane prechodového odporu svoriek a kontaktov musí byť:0,05 ohm pre obvod 6 V0,10 ohm pre obvod 12 V0,20 ohm pre obvod 24 V1.2.1.5 Zariadenie sa pomocou časti alebo častí poskytovaných výrobcom namontuje na pevno na oporu, ktorej hmotnosť je najmenej desaťnásobkom hmotnosti zariadenia a nie je nižšia než 15 kg.1.2.1.6 Za vyššie uvedených podmienok nesmie byť príslušná hladina zvukového tlaku vyššia než 118 dB (A) a nižšia než 105 dB (A).1.2.1.7 Čas medzi momentom aktivácie zariadenia a dosiahnutím minimálnej hladiny stanovenej v bode 1.2.1.6 vyššie nesmie pri meraní pri teplote okolia 20 ± 5° presiahnuť 0,2 sToto ustanovenie platí najmä na pneumaticky alebo elektropneumaticky činné zariadenia.1.2.1.8 Zariadenia činné pneumaticky alebo elektropneumaticky musia mať pri pneumatickom okruhu usporiadanom podľa špecifikácie výrobcu, rovnaké akustické vlastnosti, ako sa požaduje pre elektricky činné zvukové výstražné zariadenia.1.2.2 Skúšky životnosti1.2.2.1 Výstražné zariadenia musia byť napájané jedným z menovitých napätí podľa bodu 1.2.1.3 vyššie, vedením s odporom podľa bodu 1.2.1.4 vyššie, a musia byť 50000-krát v činnosti vždy na jednu sekundu, po ktorej nasleduje štvorsekundová prestávka. Pri skúške musí byť zariadenie ovievané prúdom vzduchu s rýchlosťou približne 10 m/s.1.2.2.2 Ak sa skúška vykonáva v zvukovo izolovanej komore, táto komora musí mať dostatočný objem, aby bol možný normálny rozptyl tepla emitovaného zariadením v priebehu skúšky životnosti.1.2.2.3 Teplota okolia v skúšobnej komore má byť medzi +15 a +30 °C.1.2.2.4 Ak sa po 25000 operáciách hladina zvuku zariadenia voči hladine zvuku pred skúškou zmenila, je možné zariadenie nastaviť. Po 50000 operáciách a po prípadnom ďalšom nastavení musí zariadenie vyhovieť skúške opísanej v bode 1.2.1 vyššie.1.2.3 Akustické skúšky1.2.3.1 Spektrum zvuku vyžarovaného zariadením a meraného vo vzdialenosti 2 m, musí vykazovať vo frekvenčnom pásme 1800 až 3550 Hz hladinu zvukového tlaku vyššiu, ako je ktorákoľvek frekvenčná zložka nad 3550 Hz, a v žiadnom prípade nie nižšiu ako 105 dB (A).1.2.3.2 Požiadavky bodu 1.2.3.1 musia byť splnené výstražným zariadením, ktoré bolo dodané na skúšku podľa opisu v bode 1.2.2 vyššie a ktoré je napájané napätím medzi 115 % a 95 % menovitého napätia.1.2.3.3 Činné napätie musí zodpovedať bodu 1.2.1 uvedenému vyššie.1.2.3.4 Odpor napájacieho vedenia vrátane vnútorného odporu batérie a kontaktov má zodpovedať bodu 1.2.1 uvedenému vyššie.1.2.3.5 Skúšané zariadenie, ako aj mikrofón, sa umiestnia v tej istej výške; mikrofón musí byť smerovaný na predný povrch výstražného zariadenia v smere, v ktorom je príslušná hladina zvuku maximálna.1.2.3.6 Zariadenie sa pomocou časti alebo častí poskytnutých výrobcom namontuje na pevno na oporu, ktorej hmotnosť je najmenej desaťnásobkom hmotnosti zariadenia, vždy však minimálne 30 kg.1.2.3.7 Vyššie uvedená skúška sa vykoná v zvukovo izolovanej komore.1.3 Skúšky typového schválenia1.3.1 Skúšky typového schválenia sa vykonajú pre každý typ na dvoch vzorkách dodaných na schválenie výrobcom; obe vzorky sa podrobia všetkým skúškam a musia zodpovedať technickým ustanoveniam stanoveným v tejto prílohe.1.4 Značka typového schválenia1.4.1 Značku typového schválenia tvorí obdĺžnik, v ktorom je umiestnené písmeno "e", za ktorým je nasleduje rozlišovacie číslo štátu, ktorý udelil schválenie (1 pre Nemecko, 2 pre Francúzsko, 3 pre Taliansko, 4 pre Holandsko, 6 pre Belgicko a 12 pre Luxembursko). Kdekoľvek v bezprostrednej blízkosti obdĺžnika sa umiestni číslo typového schválenia zodpovedajúce číslu osvedčenia o typovom schválení, ktoré bolo pre prototyp vystavené.1.4.2 Schvaľovacia značka (symbol a číslo) uvedená vyššie sa umiestni na telese zvukového výstražného zariadenia tak, aby bola po montáži výstražného zariadenia na vozidlo zreteľne viditeľná z vonku.1.4.3 Jednotlivé značky musia byť zreteľne čitateľné a nezmazateľné.1.4.4 Rozmery nižšie znázornenej schvaľovacej značky sú vyjadrené v mm; sú to rozmery minimálne. Pomery rozmerov musia byť zachované.+++++ TIFF +++++2. VLASTNOSTI ZVUKOVÉHO VÝSTRAŽNÉHO ZARIADENIA PO JEHO MONTÁŽI NA VOZIDLO2.1. Akustické skúškyPo typovom schválení vozidla sa vlastnosti výstražného zariadenia, montovaného na vozidlo, skúšajú takto:2.1.1 Hladina zvukového tlaku zariadenia namontovaného na vozidle sa meria v bode 7 m pred vozidlom na mieste, ktoré je otvorené a pokiaľ možno rovné. Motor vozidla je zastavený. Činné napätie má zodpovedať napätiu stanovenému v bode 1.2.1 vyššie.2.1.2 Meria sa váhovou stupnicou "A" normy IEC (Medzinárodná elektrotechnická Komisia).2.1.3 Stanoví sa maximálna hladina zvukového tlaku vo výške medzi 0,5 a 1,5 m nad vozovkou.2.1.4 Maximum nesmie byť nižšie než 93 dB(A).[1] Vyššie uvedený priestor môže mať napr. tvar otvorenej plochy s polomerom 50 m, so strednou časťou s polomerom najmenej 20 m prakticky rovinnou, s povrchom z betónu, asfaltu alebo podobného materiálu, nepokrytou prachovým snehom, vysokou trávou, voľnou zeminou alebo škvárou. Meria sa pri dobrom počasí. Okrem osoby, ktorá odčítava z meracieho prístroja, nesmie byť nikto v blízkosti zvukového výstražného zariadenia alebo mikrofónu, pretože prítomnosť pozorovateľov v blízkosti zariadenia alebo mikrofónu môže podstatne ovplyvniť hodnoty odčítané zo zariadenia. Výkyvy ručičky, ktoré zrejme nesúvisia s charakterom celkovej hladiny zvuku, sa pri odčítaní neberú do úvahy.--------------------------------------------------PRÍLOHA IIOSVEDČENIE O TYPOVOM SCHVÁLENÍ+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Smernica Rady z 21. júla 1986, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 79/117/EHS zakazujúca uvedenie na trh a použitie prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich určité účinné látky

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31986L0355

Úradný vestník L 212 , 02/08/1986 S. 0033 - 0034 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 21 S. 0217  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 21 S. 0217

		Smernica Radyz 21. júla 1986,ktorou sa mení a dopĺňa smernica 79/117/EHS zakazujúca uvedenie na trh a použitie prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich určité účinné látky(86/355/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 79/117/EHS z 21. decembra 1978 zakazujúcu uvedenie na trh a použitie prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich určité účinné látky [1], naposledy zmenenú a doplnenú smernicou 86/214/EHS [2], najmä na jej článok 6,keďže uvedená smernica stanovuje, že obsah prílohy má byť pravidelne dopĺňaný a menený, aby sa prihliadlo na vývoj vedeckých a technických poznatkov;keďže sa zistilo, že použitie etylénoxidu ako prípravku na ochranu rastlín, najmä na fumigáciu rastlín alebo rastlinných produktov pri skladovaní, zanecháva reziduá v potravinách, ktoré môžu spôsobiť škodlivé účinky pre ľudské zdravie ľudí alebo zdravie zvierat;keďže s výnimkou určitých menej významných komodít sú dostupné alternatívne ošetrenia;keďže uvedenie na trh a použitie etylénoxidu ako prípravku na ochranu rastlín môže byť preto zakázané;keďže môžu byť dočasne povolené vnútroštátne výnimky z tohto zákazu pre určité menej významné komodity, ak je to potrebné, a nebudú dostupné iné metódy ošetrenia,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Do prílohy smernice 79/117/EHS sa týmto dopĺňa nasledovný zápis:"C.etylénoxid | a)Redukcia patogénov nasledovnej sušenej zeleniny, určenej na začlenenie do potravinových prípravkov, ktoré pred konzumáciou neprejdú úplným tepelným spracovanímŠpargľaCibuľaPórHubyb)Redukcia patogénov sušených byliniek a korenínc)Redukcia patogénov sušených byliniek určených výhradne na uvedenie na trh bez ďalšieho spracovania ako liečivé produktyd)Redukcia patogénov v kakaovom prášku a čokoládee)Fumigácia tabakových listov Týmto výnimkám sa skončí platnosť najneskôr 31. decembra 1989. |Článok 2Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné predpisy a administratívne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 1. júla 1987. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 21. júla 1986Za RadupredsedaG. Howe[1] Ú. v. ES L 33, 8. 2. 1979, s. 36.[2] Ú. v. ES L 152, 26. 5. 1986, s. 45.--------------------------------------------------