title: Smernica Komisie z 13. apríla 1981, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 79/490/EHS, ktorá prispôsobuje technickému pokroku smernicu Rady 70/221/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o nádržiach na kvapalné palivá a o zadných ochranných zariadeniach motorových a ich prípojných vozidiel proti podbehnutiu

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31981L0333

Úradný vestník L 131 , 18/05/1981 S. 0004 - 0005 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 11 S. 0116  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 11 S. 0177  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 11 S. 0116  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 11 S. 0177

		Smernica Komisiez 13. apríla 1981,ktorou sa mení a dopĺňa smernica 79/490/EHS, ktorá prispôsobuje technickému pokroku smernicu Rady 70/221/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o nádržiach na kvapalné palivá a o zadných ochranných zariadeniach motorových a ich prípojných vozidiel proti podbehnutiu(81/333/EHS)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 70/156/EHS zo 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel [1], naposledy zmenenú a doplnenú smernicou 80/1267/EHS [2], najmä na jej článok 13,so zreteľom na smernicu Rady 70/221/EHS z 20. marca 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o nádržiach na kvapalné palivá a o zadných ochranných zariadeniach motorových a ich prípojných vozidiel proti podbehnutiu [3], naposledy zmenenú a doplnenú smernicou 79/490/EHS [4], najmä na jej článok 3,keďže skúsenosť ukázala, že súčasné znenie bodu II.5.2 prílohy k smernici 79/490/EHS týkajúcej sa zadnej ochrany vozidiel proti podbehnutiu kategórií M1, M2, M3, N1, O1 a O2 je dosť neurčité pokiaľ ide o šírku, pri ktorej musí byť požiadavka splnená; keďže toto môže viesť k rozdielnym požiadavkám rôznych normalizačných služieb s rizikom rozporov so smernicou Rady 74/483/EHS [5] týkajúcou sa vonkajších výčnelkov vozidiel kategórie M1, ako aj technických prekážok obchodu,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Smernica 79/490/EHS sa týmto mení a dopĺňa takto:Text bodu II.5.2 prílohy sa nahrádza týmto textom:"II.5.2. Každé vozidlo v jednej z kategórií M1, M2, M3, N1, O1 alebo O2 (kategórie podľa medzinárodnej klasifikácie stanovené v poznámke b) prílohy I k smernici Rady 70/156/EHS) sa považuje, že spĺňa podmienku stanovenú v bode II.5.1:- ak spĺňa podmienky stanovené v bode II.5.3 alebo- ak obrysové rozmery zadnej časti nenaloženého vozidla nepresahujú 55 cm v šírke, ktorá nie je menšia ako šírka zadnej nápravy o viac ako 10 cm na oboch stranách (nerátajúc vydutie pneumatík tesne pri vozovke).V prípade, že je viacero zadných náprav, rozhoduje šírka najširšej nápravy.Táto požiadavka sa musí splniť aspoň do vzdialenosti 45 cm od zadného okraja vozidla."Článok 2Členské štáty uvedú do účinnosti ustanovenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 1. októbra 1981 a bezodkladne o tom informujú Komisiu.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 13. apríla 1981Za KomisiuKarl-Heinz Narjesčlen Komisie[1] Ú. v. ES L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Ú. v. ES L 375, 31.12.1980, s. 34.[3] Ú. v. ES L 76, 6.4.1970, s. 23 a Ú. v. ES L 65, 15.3.1979, s. 42.[4] Ú. v. ES L 128, 26.5.1979, s. 22.[5] Ú. v. ES L 266, 2.10.1974, s. 4.--------------------------------------------------


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/62/EÚ z  15. mája 2014 o trestnoprávnej ochrane eura a ostatných mien proti falšovaniu, ktorou sa nahrádza rámcové rozhodnutie Rady 2000/383/SVV

text:
                  21.5.2014

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  L 151/1

         SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/62/EÚ
         z 15. mája 2014
         o trestnoprávnej ochrane eura a ostatných mien proti falšovaniu, ktorou sa nahrádza rámcové rozhodnutie Rady 2000/383/SVV
         EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
         so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 83 ods. 1,
         so zreteľom na návrh Európskej komisie,
         po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
         so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky (1),
         so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
         konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
         keďže:

                     (1)

                     Ako jednotná mena používaná členskými štátmi eurozóny sa euro stalo dôležitým faktorom hospodárstva Únie a každodenného života jej občanov. Od jeho zavedenia v roku 2002 však falšovanie eura ako meny, na ktorú sa neustále zameriavajú organizované zločinecké skupiny zaoberajúce sa falšovaním peňazí, spôsobilo finančné škody vo výške najmenej 500 miliónov EUR. Je v záujme Únie ako celku zamedziť a trestať akúkoľvek činnosť, ktorá by mohla ohroziť pravosť eura jeho falšovaním.

                     (2)

                     Falošné peniaze majú výrazný negatívny vplyv na spoločnosť. Poškodzujú občanov a podniky, ktorým sa nenahradí hodnota falzifikátov, a to ani vtedy, ak ich prijali v dobrej viere. U spotrebiteľov by to mohlo viesť k obavám, či je ochrana hotovosti dostatočná, a k strachu, že môžu dostať falšované bankovky a mince. Preto je veľmi dôležité zabezpečiť dôveru občanov, podnikov a finančných inštitúcií v pravosť bankoviek a mincí vo všetkých členských štátoch, ako aj v tretích krajinách.

                     (3)

                     Je dôležité zabezpečiť, aby euro a akúkoľvek inú menu, ktorých obeh je zákonne povolený, vhodným spôsobom chránili účinné a efektívne trestnoprávne opatrenia vo všetkých členských štátoch.

                     (4)

                     Nariadením Rady (ES) č. 974/98 (4) sa členským štátom, ktorých menou je euro, ukladá povinnosť zabezpečiť primerané sankcie proti falšovaniu a napodobňovaniu eurobankoviek a euromincí.

                     (5)

                     Nariadenia Rady (ES) č. 1338/2001 (5) a (ES) č. 1339/2001 (6) stanovujú opatrenia potrebné na ochranu eura proti falšovaniu, najmä opatrenia na stiahnutie falošných eurobankoviek a euromincí z obehu.

                     (6)

                     Medzinárodný dohovor o potieraní peňazokazectva podpísaný 20. apríla 1929 v Ženeve a jeho protokol (Ženevský dohovor) (7) stanovujú pravidlá na účinnú prevenciu, stíhanie a sankcionovanie trestného činu falšovania meny. Jeho cieľom je najmä zabezpečiť, aby sa za spáchanie trestného činu falšovania meny mohli ukladať prísne trestné a iné sankcie. Všetky zmluvné strany Ženevského dohovoru musia uplatňovať zásadu nediskriminácie iných mien, než je ich domáca mena.

                     (7)

                     Táto smernica dopĺňa ustanovenia a uľahčuje uplatňovanie Ženevského dohovoru zo strany členských štátov. Preto je dôležité, aby členské štáty boli zmluvnými stranami Ženevského dohovoru.

                     (8)

                     Táto smernica vychádza z rámcového rozhodnutia Rady 2000/383/SVV (8) a aktualizuje ho. Dopĺňa uvedené rámcové rozhodnutie o ďalšie ustanovenia týkajúce sa výšky sankcií, nástrojov vyšetrovania, ako aj analýz, zisťovania a odhaľovania falzifikátov eurobankoviek a euromincí v priebehu súdnych konaní.

                     (9)

                     Táto smernica by mala chrániť všetky bankovky a mince, ktorých obeh je zákonne povolený, bez ohľadu na to, či sú vyrobené z papiera, kovu, alebo iného materiálu.

                     (10)

                     Ochrana eura a ostatných mien si vyžaduje spoločnú definíciu trestných činov súvisiacich s falšovaním meny, ako aj jednotné, účinné, primerané a odrádzajúce sankcie pre fyzické a právnické osoby. Aby sa zabezpečil súlad so Ženevským dohovorom, táto smernica by mala určiť, že trestnými činmi budú rovnaké činy, aké sú trestné podľa Ženevského dohovoru. Preto by výroba falošných bankoviek a mincí a ich uvádzanie do obehu mali byť trestným činom. Významné prípravné práce na týchto trestných činoch, napríklad výroba falšovateľského náčinia a súčastí, by sa mali trestať samostatne. Spoločným cieľom týchto vymedzení trestných činov by malo byť, aby odrádzali od akéhokoľvek narábania so sfalšovanými bankovkami a mincami, ako aj s náčiním a inými prostriedkami na falšovanie.

                     (11)

                     Zneužívanie legálnych zariadení alebo materiálov povolených tlačiarní alebo mincovní na výrobu neautorizovaných bankoviek a mincí určených na podvodné používanie by malo byť tiež trestným činom. Takéto zneužívanie sa vzťahuje na situáciu, keď národná centrálna banka či mincovňa alebo iný oprávnený priemyselný podnik vyrába bankovky alebo mince, ktoré presiahnu kvóty schválené Európskou centrálnou bankou (ďalej len „ECB“). Tiež sa vzťahuje na situáciu, keď zamestnanec oprávnenej tlačiarne alebo mincovne zneužíva toto zariadenie na vlastné účely. Takéto konanie by malo byť trestné, a to aj v prípade, že povolené množstvá neboli prekročené, pretože vyrobené bankovky a mince, ak by sa dostali do obehu, by nebolo možné odlíšiť od autorizovanej meny.

                     (12)

                     Bankovky a mince, ktoré ECB alebo národné centrálne banky a mincovne ešte oficiálne nevydali, by mali takisto spadať pod ochranu tejto smernice. Teda napríklad euromince s novými národnými stranami alebo nové série eurobankoviek by mali byť chránené už predtým, než sa oficiálne uvedú do obehu.

                     (13)

                     Navádzanie, pomoc a podnecovanie a pokus o spáchanie hlavných trestných činov falšovania vrátane zneužívania zákonných zariadení alebo materiálu a vrátane falšovania bankoviek a mincí, ktoré ešte neboli vydané, ale sú určené do obehu, by mali byť podľa okolností takisto trestné. Táto smernica nevyžaduje od členských štátov, aby bol pokus o spáchanie trestného činu v súvislosti s náčiním alebo súčasťou na falšovanie trestný.

                     (14)

                     Úmysel by mal byť súčasťou všetkých prvkov, ktoré predstavujú trestné činy stanovené v tejto smernici.

                     (15)

                     Falšovanie meny je tradične trestný čin podliehajúci vysokým sankciám v členských štátoch. Je to v dôsledku závažnej povahy a vplyvu trestného činu na občanov a podniky a pre potrebu zabezpečiť dôveru občanov a podnikov v pravosť eura a ostatných mien. Platí to najmä pre euro, ktoré je jednotnou menou viac ako 330 miliónov ľudí v eurozóne a ktoré je druhou najdôležitejšou medzinárodnou menou.

                     (16)

                     Členské štáty by so zreteľom na ustanovenia práva Únie o boji proti falšovaniu meny mali vo svojich vnútroštátnych právnych predpisoch ustanoviť trestné sankcie. Tieto sankcie by mali byť účinné, primerané a odrádzajúce a mali by zahŕňať trest odňatia slobody. Minimálna výška najvyššej sadzby trestu odňatia slobody stanovená v tejto smernici pre trestné činy, ktoré sa v nej stanovujú, by sa mala uplatňovať aspoň na najzávažnejšie formy uvedených trestných činov.

                     (17)

                     Tieto sankcie, pokiaľ ide o ich výšku, by mali byť účinné a odrádzajúce, ale nemali by byť neúmerné k trestným činom. Hoci úmyselné poskytnutie falšovanej meny, ktorá bola prijatá v dobrej viere, by sa v rámci vnútroštátnych právnych predpisov členských štátov mohlo sankcionovať iným druhom trestnej sankcie, v týchto vnútroštátnych právnych predpisoch by sa malo ustanoviť, že trest odňatia slobody bude najvyššou sankciou. Tresty odňatia slobody pre fyzické osoby budú slúžiť ako odstrašujúci prostriedok pre prípadných páchateľov trestných činov, a to s účinnosťou v celej Únii.

                     (18)

                     Vzhľadom na to, že v tejto smernici sa stanovujú minimálne pravidlá, môžu členské štáty prijať alebo zachovať prísnejšie pravidlá pre trestné činy falšovania meny.

                     (19)

                     Táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté všeobecné pravidlá a zásady vnútroštátneho trestného práva, ktoré upravujú uplatňovanie a výkon trestu podľa konkrétnych okolností v jednotlivých prípadoch.

                     (20)

                     Keďže dôvera v pravosť bankoviek a mincí môže byť poškodená alebo ohrozená aj správaním právnických osôb, právnické osoby by mali niesť zodpovednosť za trestné činy, ktoré boli spáchané v ich mene.

                     (21)

                     Na zabezpečenie úspechu vyšetrovaní a stíhania trestných činov falšovania meny by subjekty zodpovedné za vyšetrovanie a stíhanie takýchto trestných činov mali mať možnosť používať účinné nástroje vyšetrovania, ako sú nástroje, ktoré sa používajú v boji proti organizovanej trestnej činnosti alebo inej závažnej trestnej činnosti. Takéto nástroje by v prípade potreby mohli zahŕňať napríklad odpočúvanie, utajené sledovanie vrátane elektronického sledovania, monitorovanie bankových účtov a iné finančné vyšetrovanie. Používanie takýchto nástrojov so zreteľom na – okrem iného – zásadu proporcionality a v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi by malo byť primerané povahe a závažnosti vyšetrovaných trestných činov. Malo by byť dodržané právo na ochranu osobných údajov.

                     (22)

                     Členské štáty by mali určiť svoju právomoc spôsobom, ktorý je v súlade so Ženevským dohovorom a ustanoveniami o jurisdikcii v iných trestnoprávnych predpisoch Únie, a to pri trestných činoch spáchaných na ich území a trestných činoch spáchaných ich štátnymi príslušníkmi, pretože vo všeobecnosti sa trestné činy najlepšie riešia v rámci systému trestného súdnictva tej krajiny, v ktorej boli spáchané.

                     (23)

                     Popredná úloha eura pre hospodárstvo a spoločnosť Únie, ako aj osobitná hrozba pre euro ako menu celosvetového významu, ktorá sa prejavila v značnom počte tlačiarní nachádzajúcich sa v tretích krajinách, si vyžadujú dodatočné opatrenie na jeho ochranu. Preto by sa mala ustanoviť právomoc pre trestné činy súvisiace s eurom spáchané mimo územia daného členského štátu, a to buď v prípade, že je páchateľ na jeho území a nie je vydaný, alebo ak boli v tomto členskom štáte odhalené falošné eurobankovky alebo euromince súvisiace s daným trestným činom.
                     Vzhľadom na to, že situácia v členských štátoch, ktorých menou je euro, je z objektívnych dôvodov odlišná, je vhodné, aby sa povinnosť ustanoviť takúto právomoc uplatňovala len na tieto členské štáty. Na účely stíhania trestných činov ustanovených v článku 3 ods. 1 písm. a) a článku 3 ods. 2 a 3, ak sa týkajú článku 3 ods. 1 písm. a), ako aj navádzania, pomoci a podnecovania a pokusu o spáchanie týchto trestných činov, by právomoc nemala byť podriadená podmienke, že činy sú trestnými činmi na mieste, kde boli spáchané. Pri vykonávaní takejto právomoci by členské štáty mali zohľadňovať, či sa trestné činy riešia v rámci systému trestného súdnictva tej krajiny, v ktorej boli spáchané, a mali by rešpektovať zásadu proporcionality, najmä s ohľadom na rozsudky tretích krajín za to isté konanie.

                     (24)

                     Pokiaľ ide o euro, identifikácia sfalšovaných eurobankoviek a euromincí prebieha centralizovane v národných centrách pre analýzy a národných centrách pre analýzu mincí, ktoré sú určené alebo zriadené v súlade s nariadením (ES) č. 1338/2001. Analýza, identifikácia a odhaľovanie falšovaných eurobankoviek a euromincí by mali byť možné aj počas prebiehajúcich súdnych konaní s cieľom urýchliť odhaľovanie zdroja výroby falzifikátov v súvislosti s vyšetrovaním alebo stíhaním príslušného trestného činu a s cieľom predísť takým typom falzifikátov a zastaviť ich ďalší obeh, a to s náležitým ohľadom na zásadu spravodlivého a účinného procesu. Prispelo by to k účinnosti boja proti trestným činom v oblasti falšovania a zároveň zvýšilo počet poskytnutých zhabaných falzifikátov počas prebiehajúcich trestných konaní, a to s výhradou obmedzeného počtu výnimiek, v prípade ktorých by sa mal poskytnúť len prístup k falzifikátom. Príslušné orgány by vo všeobecnosti mali povoliť fyzické poskytnutie falzifikátov národným centrám pre analýzy a národným centrám pre analýzu mincí. Za určitých okolností, napríklad ak iba niekoľko sfalšovaných bankoviek alebo mincí tvorí dôkazný materiál v trestnom konaní alebo ak by fyzický prenos mal za následok riziko zničenia dôkazov, napríklad odtlačkov prstov, príslušné orgány by mali mať možnosť rozhodnúť, že namiesto toho poskytnú prístup k týmto bankovkám a minciam.

                     (25)

                     Existuje potreba zhromažďovať porovnateľné údaje o trestných činoch ustanovených v tejto smernici. S cieľom získať úplnejší obraz o probléme falšovania na úrovni Únie, a tým prispieť k vypracovaniu účinnejšieho riešenia, by členské štáty mali Komisii poskytnúť príslušné štatistické údaje o počte trestných činov súvisiacich s falšovanými bankovkami a mincami, ako aj o počte stíhaných a odsúdených osôb.

                     (26)

                     V záujme dosiahnutia cieľa spočívajúceho v boji proti falšovaniu eurobankoviek a euromincí by sa malo v súlade s príslušnými postupmi podľa zmluvy usilovať o uzatvorenie dohôd s tretími krajinami, predovšetkým s tými krajinami, ktoré používajú euro ako menu.

                     (27)

                     Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä v Charte základných práv Európskej únie, a to konkrétne právo na slobodu a bezpečnosť, rešpektovanie súkromného a rodinného života, slobodnú voľbu povolania a právo na prácu, slobodu podnikania, vlastnícke právo, právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, prezumpciu neviny a právo na obhajobu, zásadu zákonnosti a primeranosti trestných činov a trestov, ako aj právo nebyť súdený alebo potrestaný v trestnom konaní dvakrát za ten istý trestný čin. Táto smernica sa usiluje zabezpečiť úplné rešpektovanie uvedených práv a zásad a mala by sa uplatňovať v súlade s nimi.

                     (28)

                     Cieľom tejto smernice je zmeniť a rozšíriť ustanovenia rámcového rozhodnutia 2000/383/SVV. Keďže zmeny, ktoré sa majú vykonať, sú početné a ich charakter je závažný, uvedené rámcové rozhodnutie by sa v záujme jasnosti malo nahradiť v celom rozsahu vo vzťahu k členským štátom viazaným touto smernicou.

                     (29)

                     Keďže cieľ tejto smernice, a to ochrana eura a ďalších mien pred falšovaním, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu a účinkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii (Zmluva o EÚ). V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

                     (30)

                     V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a k Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu.

                     (31)

                     V súlade s článkom 3 Protokolu 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ, Írsko oznámilo svoje želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tejto smernice.

                     (32)

                     V súlade s článkami 1 a 2 a s článkom 4a ods. 1 Protokolu 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu,

               PRIJALI TÚTO SMERNICU:

            Článok 1
            Predmet úpravy
            Táto smernica ustanovuje minimálne pravidlá týkajúce sa vymedzenia trestných činov a sankcií v oblasti falšovania eura a iných mien. Takisto sa ňou zavádzajú spoločné ustanovenia na posilnenie boja proti týmto trestným činom a na zlepšenie ich vyšetrovania, ako aj na zabezpečenie lepšej spolupráce zameranej proti falšovaniu.

            Článok 2
            Vymedzenie pojmov
            Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

                        a)

                        „mena“ sú bankovky a mince, ktorých obeh je zákonne povolený, vrátane eurobankoviek a euromincí, ktorých obeh je zákonne povolený podľa nariadenia (ES) č. 974/98;

                        b)

                        „právnická osoba“ je každý subjekt, ktorý má právnu subjektivitu podľa rozhodného práva, s výnimkou štátov alebo orgánov verejnej moci a verejných medzinárodných organizácií.

            Článok 3
            Trestné činy

               1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby nasledujúce konanie, ak je spáchané úmyselne, bolo trestné ako trestný čin:

                           a)

                           akékoľvek falšovanie alebo pozmeňovanie meny bez ohľadu na použité prostriedky;

                           b)

                           podvodné uvádzanie falšovanej meny do obehu;

                           c)

                           dovoz, vývoz, preprava, prijatie alebo získanie falšovanej meny s cieľom uviesť ju do obehu s vedomím, že ide o falšovanú menu;

                           d)

                           podvodné vyrobenie, prijatie, získanie alebo prechovávanie:

                                       i)

                                       náčinia, článkov, počítačových programov a údajov a akýchkoľvek ďalších prostriedkov výhradne prispôsobených na falšovanie alebo pozmeňovanie meny alebo

                                       ii)

                                       ochranných prvkov, ako sú hologramy, vodoznaky alebo ďalšie prvky meny, ktoré slúžia na ochranu pred falšovaním.

               2.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby konanie uvedené v odseku 1 písm. a), b) a c) bolo trestné aj v prípade bankoviek alebo mincí, ktoré sa síce vyrábajú alebo boli vyrobené použitím legálnych zariadení alebo materiálov, ale pri ich výrobe boli porušené práva alebo podmienky, za akých môžu príslušné orgány bankovky alebo mince vydávať.

               3.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby konanie uvedené v odsekoch 1 a 2 bolo trestné aj v prípade bankoviek a mincí, ktoré ešte neboli vydané, ale sú určené do obehu ako zákonné platidlo.

            Článok 4
            Navádzanie, pomoc a podnecovanie a pokus

               1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby navádzanie alebo pomoc a podnecovanie súvisiace s trestným činom uvedeným v článku 3 bolo trestné ako trestný čin.

               2.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že pokus o spáchanie niektorého z trestných činov uvedených v článku 3 ods. 1 písm. a), b) alebo c), článku 3 ods. 2 alebo článku 3 ods. 3 vo vzťahu ku konaniu uvedenému v článku 3 ods. 1 písm. a), b) a c) bude trestný ako trestný čin.

            Článok 5
            Sankcie voči fyzickým osobám

               1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa konanie uvedené v článkoch 3 a 4 trestalo účinnými, primeranými a odrádzajúcimi trestnými sankciami.

               2.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa trestné činy uvedené v článku 3 ods. 1 písm. d), trestné činy uvedené v článku 3 ods. 2 a trestné činy uvedené v článku 3 ods. 3 vo vzťahu ku konaniu uvedenému v článku 3 ods. 1 písm. d) trestali najvyššou sankciou, a to odňatím slobody.

               3.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa trestné činy uvedené v článku 3 ods. 1 písm. a) a v článku 3 ods. 3 vo vzťahu ku konaniu uvedenému v článku 3 ods. 1 písm. a) trestali najvyššou sadzbou trestu odňatia slobody v trvaní najmenej ôsmich rokov.

               4.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa trestné činy uvedené v článku 3 ods. 1 písm. b) a c) a v článku 3 ods. 3 vo vzťahu ku konaniu uvedenému v článku 3 ods. 1 písm. b) a c) trestali najvyššou sadzbou trestu odňatia slobody v trvaní najmenej piatich rokov.

               5.   Členské štáty môžu v súvislosti s trestným činom uvedeným v článku 3 ods. 1 písm. b) ustanoviť iné účinné, primerané a odrádzajúce trestné sankcie, než sú sankcie uvedené v odseku 4 tohto článku, vrátane pokút a odňatia slobody, ak bola falšovaná mena prijatá bez vedomia, ale poskytnutá s vedomím, že ide o falzifikát.

            Článok 6
            Zodpovednosť právnických osôb

               1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými sa zabezpečí, aby sa právnické osoby mohli brať na zodpovednosť za trestné činy uvedené v článkoch 3 a 4, ktoré spáchala v ich prospech akákoľvek osoba konajúca buď samostatne, alebo ako súčasť orgánu právnickej osoby, ktorý má rozhodujúce postavenie v rámci právnickej osoby, a to na základe:

                           a)

                           právomoci zastupovať právnickú osobu;

                           b)

                           právomoci prijímať rozhodnutia v mene právnickej osoby alebo

                           c)

                           oprávnenia vykonávať kontrolu v rámci tejto právnickej osoby.

               2.   Členské štáty zabezpečia, aby právnická osoba mohla byť braná na zodpovednosť v prípade, že nedostatočný dohľad alebo kontrola osobou uvedenou v odseku 1 tohto článku umožnili spáchanie niektorého z trestných činov uvedených v článkoch 3 a 4 v prospech tejto právnickej osoby osobou podliehajúcou jej právomoci.

               3.   Zodpovednosť právnickej osoby podľa odsekov 1 a 2 tohto článku nevylučuje trestné konanie voči fyzickým osobám, ktoré sú páchateľmi, podnecovateľmi alebo spolupáchateľmi trestných činov uvedených v článkoch 3 a 4.

            Článok 7
            Sankcie voči právnickým osobám
            Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby právnická osoba zodpovedná podľa článku 6 podliehala uloženiu účinných, primeraných a odrádzajúcich sankcií, ktoré zahŕňajú trestné alebo iné pokuty a môžu zahŕňať aj iné druhy sankcií, ako napríklad:

                        a)

                        vylúčenie z nároku na verejné dávky alebo pomoc;

                        b)

                        dočasný alebo trvalý zákaz výkonu obchodnej činnosti;

                        c)

                        uloženie súdneho dohľadu;

                        d)

                        súdne zrušenie právnickej osoby;

                        e)

                        dočasné alebo trvalé zatvorenie prevádzok, ktoré sa použili na spáchanie trestného činu.

            Článok 8
            Právomoc

               1.   Každý členský štát prijme potrebné opatrenia, ktorými určí svoju právomoc vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článkoch 3 a 4 pre prípady, keď:

                           a)

                           sa trestný čin spácha úplne alebo čiastočne na jeho území alebo

                           b)

                           páchateľ je jedným z jeho štátnych príslušníkov.

               2.   Každý členský štát, ktorého menou je euro, prijme opatrenia potrebné na určenie svojej právomoci pri trestných činoch uvedených v článkoch 3 a 4, ktoré boli spáchané mimo jeho územia, prinajmenšom ak sa vzťahujú na euro a ak:

                           a)

                           sa páchateľ nachádza na území daného členského štátu a nie je vydaný alebo

                           b)

                           sfalšované eurobankovky alebo euromince súvisiace s trestným činom boli odhalené na území tohto členského štátu.

                     Na účely stíhania trestných činov uvedených v článku 3 ods. 1 písm. a) a článku 3 ods. 2 a 3, ak sa týkajú článku 3 ods. 1 písm. a), ako aj navádzania, pomoci a podnecovania i pokusu o spáchanie týchto trestných činov, prijme každý členský štát opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby jeho právomoc nebola podriadená podmienke, že dané činy musia byť trestným činom na mieste, kde boli spáchané.

            Článok 9
            Nástroje vyšetrovania
            Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými sa zabezpečí, aby osoby, jednotky alebo útvary zodpovedné za vyšetrovanie alebo stíhanie trestných činov uvedených v článkoch 3 a 4 mali prístup k účinným nástrojom vyšetrovania, napríklad k takým, ktoré sa používajú v prípadoch organizovanej trestnej činnosti alebo inej závažnej trestnej činnosti.

            Článok 10
            Povinnosť poskytovať sfalšované eurobankovky a euromince na analýzu a odhaľovanie falzifikátov
            Členské štáty zabezpečia, aby národné centrum pre analýzy a národné centrum pre analýzu mincí mohli v priebehu trestných konaní bezodkladne preskúmať eurobankovky a euromince, pri ktorých je podozrenie, že sú falošné, na účely analýzy, zisťovania a odhaľovania falzifikátov. Príslušné orgány bezodkladne zabezpečia poskytnutie potrebných vzoriek, a to najneskôr po prijatí konečného rozhodnutia vo veci príslušných trestných konaní.

            Článok 11
            Štatistika
            Členské štáty aspoň každé dva roky poskytnú Komisii údaje o počte trestných činov uvedených v článkoch 3 a 4 a o počte osôb stíhaných a odsúdených za trestné činy uvedené v článkoch 3 a 4.

            Článok 12
            Podávanie správ Komisiou a preskúmanie
            Komisia do 23. mája 2019 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní tejto smernice. V správe sa posúdi rozsah, v akom členské štáty prijali opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. V prípade potreby sa k správe pripojí legislatívny návrh.

            Článok 13
            Nahradenie rámcového rozhodnutia 2000/383/SVV
            Týmto sa v prípade členských štátov viazaných touto smernicou nahrádza rámcové rozhodnutie 2000/383/SVV bez toho, aby boli dotknuté povinnosti týchto členských štátov týkajúce sa lehoty na transpozíciu rámcového rozhodnutia 2000/383/SVV do vnútroštátneho práva.
            V prípade členských štátov viazaných touto smernicou sa odkazy na rámcové rozhodnutie 2000/383/SVV považujú za odkazy na túto smernicu.

            Článok 14
            Transpozícia

               1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 23. mája 2016. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
               Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Spôsoby vypracovania takýchto odkazov stanovujú členské štáty.

               2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných opatrení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.

            Článok 15
            Nadobudnutie účinnosti
            Táto smernica nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

            Článok 16
            Adresáti
            Táto smernica je určená členským štátom v súlade so zmluvami.

            V Bruseli 15. mája 2014

                  Za Európsky parlament

                  predseda

               M. SCHULZ

                  Za Radu

                  predseda

               D. KOURKOULAS

            (1)  Ú. v. EÚ C 179, 25.6.2013, s. 9.

            (2)  Ú. v. EÚ C 271, 19.9.2013, s. 42.

            (3)  Pozícia Európskeho parlamentu zo 16. apríla 2014 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady zo 6. mája 2014.

            (4)  Nariadenie Rady (ES) č. 974/98 z 3. mája 1998 o zavedení eura (Ú. v. ES L 139, 11.5.1998, s. 1).

            (5)  Nariadenie Rady (ES) č. 1338/2001 z 28. júna 2001 stanovujúce opatrenia nevyhnutné na ochranu eura proti falšovaniu (Ú. v. ES L 181, 4.7.2001, s. 6).

            (6)  Nariadenie Rady (ES) č. 1339/2001 z 28. júna 2001, ktorým sa rozširuje účinnosť nariadenia (ES) č. 1338/2001 stanovujúceho opatrenia nevyhnutné na ochranu eura proti falšovaniu na tie členské štáty, ktoré neprijali euro ako svoju jednotnú menu (Ú. v. ES L 181, 4.7.2001, s. 11).

            (7)  Číslo 2623, s. 372, Spoločnosť národov, série zmlúv 1931.

            (8)  Rámcové rozhodnutie Rady 2000/383/SVV z 29. mája 2000 o zvýšenej ochrane pred falšovaním prostredníctvom pokút a ďalších trestných sankcií v súvislosti so zavádzaním eura (Ú. v. ES L 140, 14.6.2000, s. 1).


title: Smernica Rady zo 14. júna 1966 o uvádzaní osiva krmovín na trh

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31966L0401

Úradný vestník 125 , 11/07/1966 S. 2298 - 2308 Dánske špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1965-1966 S. 0115  Anglické špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1965-1966 S. 0132  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 1 S. 0243  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 1 S. 0174  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 03 Zväzok 1 S. 0174  Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 1 S. 0131  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 1 S. 0131

		Smernica Radyzo 14. júna 1966o uvádzaní osiva krmovín na trh(66/401/EHS)RADA EURÓPSKEHO HOSPODÁRSKEHO SPOLOČENSTVA,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, a najmä na jej články 43 a 100,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru,keďže výroba krmovín je na významnom mieste v poľnohospodárstve Európskeho hospodárskeho spoločenstva;keďže uspokojivé výsledky pestovania krmovín závisia do veľkej miery od používania vhodného osiva; keďže členské štáty s týmto cieľom na istý čas obmedzili obchodovanie s osivom krmovín na vysokokvalitné osivo; keďže mohli využiť výhodu systematickej šľachtiteľskej práce vykonávanej po niekoľko desaťročí, ktorá vyústila do vývoja dostatočne stálych a vyrovnaných odrôd krmovín, ktoré pre svoje vlastnosti vyzerajú veľmi sľubne a z hľadiska plánovaných cieľov majú vysokú hodnotu;keďže sa v pestovaní krmovín v spoločenstve dosiahne vyššia produktivita, ak sa na výber odrôd, s ktorými bude povolené obchodovať, uplatnia jednotné pravidlá, ktoré sú čo najprísnejšie;keďže je však opodstatnené obmedziť obchodovanie len na určité odrody, iba ak si pestovateľ môže byť istý, že skutočne získa osivo týchto odrôd;keďže určité členské štáty uplatnili na tento účel osvedčené postupy, ktorých cieľom je úradná kontrola, ktorá zabezpečí identitu a čistotu odrôd;keďže také postupy už na medzinárodnej úrovni existujú; keďže Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj stanovila postupy pre osvedčenie osiva krmovín pri jeho pohybe v medzinárodnom obchode;keďže je želateľné stanoviť jednotný postup osvedčovania pre spoločenstvo, založený na skúsenostiach získaných pri uplatňovaní týchto postupov a národných postupov pri tomto produkte;keďže by sa mal postup vzťahovať na obchodovanie tak v členských štátoch, ako aj na domácich trhoch;keďže by sa malo spravidla povoľovať obchodovanie s osivom krmovín bez ohľadu na to, ako sa využijú vypestované rastliny, iba ak bolo úradne preskúšané a osvedčené v súlade s pravidlami osvedčovania ako základné alebo osvedčené osivo alebo ak v prípade niektorých druhov a rodov bolo úradne preskúšané a schválené ako obchodné osivo; keďže výber technických termínov "základné osivo" a "osvedčené osivo" sa zakladá na už existujúcej medzinárodnej terminológii;keďže by malo byť schválené obchodné osivo, aby sa vzala do úvahy skutočnosť, že zatiaľ nie všetky rody a druhy krmovín dôležitých pre pestovanie produkovali buď žiadané odrody, alebo dostatočné množstvá osiva existujúcich odrôd, ktoré by spĺňali všetky potreby spoločenstva; keďže je preto potrebné v prípade niektorých rodov a druhov schváliť osivo krmovín, ktoré nie je vymenovanou odrodou, ale ktoré spĺňa predpisy zo všetkých ostatných hľadísk;keďže osivo krmovín, ktoré nie je uvedené na trh, by nemalo podliehať pre jeho menší hospodársky význam pravidlám spoločenstva; keďže členské štáty si musia zachovať právo podriadiť také osivo zvláštnym ustanoveniam;keďže pravidlá spoločenstva by sa nemali vzťahovať na osivo, ktoré sa plánuje vyvážať do tretích krajín;keďže s úmyslom zlepšiť nielen genetickú kvalitu osiva krmovín v spoločenstve, ale aj ich vonkajšie vlastnosti sa musia stanoviť určité požiadavky, ako je analytická čistota a klíčivosť;keďže na to, aby sa zabezpečila identita osiva, sa musia stanoviť pravidlá spoločenstva týkajúce sa balenia, vzorkovania, uzatvárania balení a označovania; keďže na tento cieľ by sa mali uviesť detaily potrebné pre úradnú kontrolu a pre informáciu užívateľa a mali by jasne preukazovať povahu/pôvod osvedčenia osvedčeného osiva rôznych kategórií;keďže určité členské štáty potrebujú zmesi osiva krmovín rôznych rodov a druhov na špeciálne využitie; keďže s cieľom vziať tieto potreby do úvahy by mali byť členské štáty oprávnené tieto zmesi za určitých podmienok schvaľovať;keďže s cieľom zabezpečiť, že sa pri obchodovaní splnia obe požiadavky čo do kvality osiva a ustanovení zabezpečujúcich jeho identitu, musia členské štáty stanoviť vhodné kontrolné postupy;keďže osivo, ktoré spĺňa tieto požiadavky by nemalo byť bez vplyvu na článok 36 zmluvy podrobené iným obchodným obmedzeniam ako tým, ktoré stanovujú pravidlá spoločenstva;keďže počas prvej fázy do založenia spoločného katalógu odrôd dovolené obmedzenia zahrnú najmä právo členských štátov obmedziť obchodovanie s osivom na také odrody, ktoré majú hodnotu pre pestovanie a využitie na ich vlastnom území;keďže osivo rozmnožené za určitých podmienok v inej krajine zo základného osiva osvedčeného v členskom štáte by sa malo uznať ako rovnocenné s osivom rozmnoženým v tom členskom štáte;keďže by sa na druhej strane mali prijať ustanovenia, ktoré by povoľovali obchodovanie s osivom krmovín vypestovaným v tretích krajinách v rámci spoločenstva len v prípade, ak toto osivo ponúka rovnaké záruky ako osivo úradne osvedčené alebo úradne schválené v spoločenstve ako obchodné osivo v rámci spoločenstva a ktoré spĺňa pravidlá spoločenstva;keďže počas období, keď sú ťažkosti so získaním dodávok osvedčeného osiva rôznych kategórií alebo obchodného osiva, by malo byť možné dočasne obchodovať aj s osivom, ktoré uspokojuje menej prísne požiadavky;keďže by sa s cieľom harmonizovať technické metódy osvedčovania používané v rôznych členských štátoch a umožniť v budúcnosti porovnávanie osiva osvedčeného v spoločenstve s osivom pochádzajúcim z tretích krajín mali zriadiť poľné pokusy v členských štátoch, ktoré umožnia každoročnú dodatočnú kontrolu osiva rôznych kategórií "osvedčeného osiva";keďže Komisia by mala byť poverená úlohou prijať určité opatrenia potrebné na uplatňovanie tejto smernice; keďže na to, aby sa uľahčila implementácia navrhnutých opatrení, by sa mal zriadiť postup nadviazania úzkej spolupráce medzi členskými štátmi a Komisiou v rámci Stáleho výboru pre osivo a množiteľský materiál pre poľnohospodárstvo, záhradníctvo a lesníctvo,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Táto smernica bude platiť na osivo krmovín, s ktorým sa obchoduje v spoločenstve bez ohľadu na využitie, na ktoré je pestované osivo určené.Článok 2Na účely tejto smernice budú platiť nasledujúce definície:A. Krmoviny: rastliny nasledujúcich rodov a druhov:a)Gramineae | Trávy |Agrostis spec. | psinček |Alopecurus pratensis L. | psiarka lúčna |Arrenatherum elatius (L.) J. a C. Presl. | ovsík obyčajný |Dactylis glomerata L. | reznačka laločnatá |Festuca arudinacea Schreb. | kostrava trsteníkovitá |Festuca ovina L. | kostrava ovčia |Festuca pratensis Huds. | kostrava lúčna |Festuca rubra L. | kostrava červená |Lolium spec. | mätonoh |Phleum pratense L. | timotejka lúčna |Poa spec. | lipnica lúčna |Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. | trojštet žltkastý |b)Leguminosae | Strukoviny |Lotus corniculatus L. | ľadenec rožkatý |Lupinus spec. okrem | vlčí bôb okrem trváceho bôbu |Lupinus perennis L. | lupina |Medicago lupulina L. | lucerna chmeľovitá |Medicago sativa L. | lucerna |Medicago varia Martyn | lucerna. |Onobrychis sativa Lam. | vičenec |Pisum arvense L. | hrach poľný |Trifolium hybridum L. | ďatelina hybridná |Trifolium incarnatum L. | ďatelina purpurová, inkarnát |Trifolium pratense L. | ďatelina lúčna |Trifolium repens L. | ďatelina plazivá |Vicia okrem Vicia faba major L. | vika a okrem bôbu |B. Základné osivo:1. Osivo vyšľachtených odrôd: osivo,a) za ktoré zodpovedá šľachtiteľ, že bolo dopestované podľa prijatých praktík na udržiavanie odrody;b) ktoré sa má použiť na výrobu osiva kategórie "osvedčené osivo";c) ktoré v zmysle ustanovení článku 4 spĺňa podmienky, ktoré stanovujú prílohy I a II pre základné osivo, ad) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.2. Osivo miestnych odrôd: osivo,a) ktoré bolo vyrobené pod úradnou kontrolou z materiálu úradne prijatého ako materiálu miestnej odrody v jednom alebo viacerých poľnohospodárskych podnikoch, ktoré sa nachádzajú v jasne vymedzenom regióne pôvodu;b) ktoré je určené na výrobu osiva kategórie "osvedčené osivo";c) ktoré v zmysle ustanovení článku 4 spĺňa podmienky, ktoré stanovujú prílohy I a II pre základné osivo, ad) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.C. Osvedčené osivo: osivo,a) ktoré priamo pochádza zo základného osiva alebo osvedčeného osiva danej odrody;b) ktoré má byť použité na výrobu osiva kategórie "osvedčené osivo" alebo rastlín;c) ktoré v zmysle ustanovení článku 4 b) spĺňa podmienky, ktoré stanovujú prílohy I a II pre osvedčené osivo, ad) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.D. Obchodné osivo: osivo,a) ktoré možno identifikovať ako druh;b) ktoré v zmysle ustanovení článku 4 b) spĺňa podmienky stanovené v prílohe II pre obchodné osivo, ac) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.E. Úradné opatrenia: opatrenia podniknutéa) štátnymi orgánmi alebob) akoukoľvek právnickou osobou podľa verejného alebo súkromného práva, ktorá koná v mene štátu, aleboc) v prípade pomocných činností, ktoré tiež podliehajú kontrole zo strany štát, akoukoľvek fyzickou osobou, ktorá je za takúto činnosť zodpovedná,ak osoby uvedené v bodoch b) a c) z takýchto opatrení nemajú osobný prospech.Článok 31. Členské štáty sa musia postarať o to, aby sa osivo rastlín:Dactylis glomerata L.Festuca arundinacea Schreb.Festuca pratenses Huds.Festuca rubra L.Lolium spec.Phleum pratense L.Medicago sativa L.Medicago varia MartynPisum arvense L. aTrifolium repens L.nemohlo uviesť na trh bez toho, aby bolo úradne osvedčené ako "základné osivo", a bez toho, aby splnilo podmienky stanovené v prílohe II.2. Členské štáty musia zabezpečiť, aby sa osivo krmovín iných rodov a druhov, ako uvádza odsek 1, neuviedlo na trh bez toho, aby bolo úradne osvedčené ako "základné osivo" alebo "osvedčené osivo", alebo ako obchodné osivo, a bez toho, aby splnilo aj podmienky stanovené v prílohe II.3. Komisia môže v súlade s postupom stanoveným v článku 21 stanoviť, že po určitých konkrétnych termínoch nemožno osivo iných rodov a druhov krmovín, ako stanovuje odsek 1, uviesť na trh, ak nebolo úradne osvedčené ako "základné osivo" alebo "osvedčené osivo".4. Členské štáty musia zabezpečiť, aby sa vykonali úradné skúšky v súlade s platnými medzinárodnými metódami, ak také metódy existujú.5. Členské štáty môžu poskytnúť výnimky z ustanovení v odsekoch 1 a 2:a) v prípade šľachteného osiva generácií, ktoré predchádzali základné osivo;b) v prípade testov alebo vedeckých účelov;c) v prípade šľachtiteľskej práce;d) v prípade osiva vyrábaného a obchodovaného na spracovanie za podmienky, že je zaručená identita osiva.Článok 4Členské štáty však môžu pomocou výnimky z ustanovení článku 3:a) povoliť úradné osvedčenie základného osiva a obchodovanie so základným osivom, ktoré nespĺňa podmienky stanovené v prílohe II v súvislosti s klíčivosťou; podobná výnimka sa môže udeliť aj v súvislosti s osvedčeným osivom Trifolium pratense, ak je toto osivo určené na ďalšiu výrobu osvedčeného osiva.V prípadoch uvedených vyššie sa musia podniknúť všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie, že dodávateľ ručí za špecifickú klíčivosť, ktorú musí uviesť na účely obchodovania na zvláštnom štítku, ktorý musí obsahovať jeho meno, adresu a referenčné číslo dávky osiva.b) s cieľom dať osivo rýchlo k dispozícii bez ohľadu na skutočnosť, že oficiálne preskúšanie, ktoré má skontrolovať plnenie podmienok stanovených v prílohe II v súvislosti s klíčivosťou, nebolo uzavreté, povoliť úradné osvedčenie a obchodovanie po prvého nákupcu kategórií osiva "základné osivo" a "osvedčené osivo" alebo "obchodné osivo". Osvedčenie povolí iba v prípade predloženia provizórnej analytickej správy o osive a ak je uvedené meno a adresa prvého adresáta; musí podniknúť všetky potrebné opatrenia, ktoré zabezpečia, aby dodávateľ ručil za klíčivosť potvrdenú provizórnou analýzou; táto klíčivosť sa musí uviesť na obchodné účely na zvláštnom štítku, na ktorom musí byť uvedené meno a adresa dodávateľa a referenčné číslo dávky.Tieto ustanovenia nebudú platiť na osivo dovezené z tretích krajín, ak inak nestanoví článok 15 v súvislosti s rozmnožovaním mimo spoločenstva.Článok 5Členské štáty môžu s ohľadom na podmienky stanovené v prílohách I a II stanoviť ďalšie alebo prísnejšie požiadavky na osvedčovanie osiva vyrábaného na ich vlastnom území.Článok 61. Každý členský štát si musí stanoviť zoznam odrôd krmovín oficiálne prijímaných na osvedčenie na jeho území; zoznam musí obsahovať hlavné morfologické alebo fyziologické vlastnosti, podľa ktorých možno rozoznať jednotlivé odrody rastlín priamo odvodené z osiva kategórie "osvedčené osivo", a úradne stanovený počet generácií prijatých na osvedčenie, vyrobených zo základného osiva každej odrody. V prípade miestnych odrôd sa musí v zozname uviesť región pôvodu.2. V prípade hybridov a syntetických odrôd orgány, ktoré majú na starosti prijímanie a osvedčovanie, musia byť informované o genealogických zložkách. Členské štáty musia zabezpečiť, aby sa s výsledkami preskúmania a opisu genealogických zložiek zachádzalo ako s tajnými, ak si to želá šľachtiteľ.3. Odroda bude prijatá na osvedčenie iba v prípade, že úradné alebo úradne kontrolované preskúmanie, a najmä rastové skúšky ukážu, že daná odroda je dostatočne vyrovnaná a stála.4. Prijaté odrody sa musia v pravidelných intervaloch úradne kontrolovať. Ak sa počas takýchto skúšok, najmä rastových testov, konaných niekoľko rokov, zistí, že sa už niektorá z podmienok prijatia na osvedčenie neplní, prijatie bude zrušené a odroda bude zo zoznamu vyškrtnutá.5. Tieto zoznamy a všetky zmeny robené v nich sa musia zaslať Komisii, ktorá ich oznámi ostatným členským štátom.Článok 71. Členské štáty musia požadovať, aby sa kontrola odrôd, skúšanie osiva na osvedčenie a skúšanie obchodného osiva konalo úradne v súlade s príslušnými metódami.2. Vzorky osiva určeného na preskúšanie kvôli osvedčeniu a na preskúšanie obchodného osiva sa musia brať z homogénnych dávok; maximálna hmotnosť dávky a minimálna hmotnosť vzorky sú uvedené v prílohe III.Článok 81. Členské štáty musia požadovať, aby základné osivo, osvedčené osivo a obchodné osivo prichádzali na trh len v dostatočne homogénnych zásielkach a v zapečatených kontajneroch, ktoré budú opatrené pečaťou a značením v zmysle článkov 9 a 10.2. Členské štáty môžu pri obchodovaní s malými množstvami pre konečného spotrebiteľa udeliť výnimky z ustanovení v odseku 1 v súvislosti s balením, pečatením a značením.Článok 91. Členské štáty musia žiadať, aby boli obaly základného osiva, osvedčeného osiva a obchodného osiva úradne zapečatené takým spôsobom, že ak sa kontajner otvorí a pečať poruší, nebude ju možné znovu pripevniť.2. Balenia môžu byť znovu pečatené len úradne. V prípade opätovného pečatenia balenia musí byť na štítku, ktorý predpisuje článok 10 (1), uvedená skutočnosť, že ide o opätovné pečatenie, dátum opätovného pečatenia a príslušný orgán.Článok 101. Členské štáty musia žiadať, aby balenia základného osiva, osvedčeného osiva a obchodného osiva:a) boli zvonku označené úradným štítkom v jednom z úradných jazykov spoločenstva v súlade s pokynmi, ktoré uvádza príloha IV; musí mať úradnú pečať/pečiatku; farba štítka pre základné osivo musí byť biela, pre osvedčené osivo prvej generácie po základnom osive modrá, pre osvedčené osivo ďalších generácií červená a pre obchodné osivo tmavožltá; pre obchodovanie v inom členskom štáte musí byť na štítku uvedený dátum, keď bola pripojená úradná pečať/pečiatka; ak v zmysle článku 4 a) základné osivo nespĺňa podmienky stanovené v prílohe II týkajúce sa klíčivosti, táto skutočnosť musí byť uvedená na štítku;b) obsahovali úradný doklad tej istej farby, ako je štítok, ktorý musí obsahovať tie isté informácie ako tie, ktoré predpisuje príloha IV pre štítok; tento doklad nie je potrebný, ak sú informácie vytlačené nezmazateľným spôsobom na kontajneri.2. Členské štáty môžu:a) žiadať, aby štítok obsahoval dátum pripojenia úradnej pečate/pečiatky v každom prípade;b) poskytnúť v prípade malého balenia výnimku z ustanovení odseku 1.Článok 11Táto smernica neovplyvní právo členských štátov požadovať, aby v iných prípadoch, ako upravuje článok 4, museli mať kontajnery so základným osivom, osvedčeným osivom alebo obchodným osivom, či už bolo osivo vyrobené na ich vlastnom území, alebo dovezené, v prípade, že sa s týmto osivom bude obchodovať na jeho území, štítok dodávateľa.Článok 12Členské štáty musia požadovať, aby sa akákoľvek chemická úprava základného, osvedčeného alebo obchodného osiva vyznačila buď na úradnom štítku, alebo na štítku dodávateľa, na kontajneri alebo v ňom.Článok 131. Členské štáty môžu povoliť obchodovanie s osivom krmovín vo forme zmesí zložených z rôznych rodov a druhov osiva krmovín alebo zmesí, ktoré obsahujú osivo rastlín, ktoré nie sú krmoviny v zmysle tejto smernice, ak tieto rôzne zložky zmesi spĺňajú pred zmiešaním obchodné pravidlá, ktoré možno na ne uplatniť.2. Ustanovenia článkov 8, 9 a 11 sa musia uplatniť, ako aj ustanovenia článku 10 s výnimkou, že štítok použitý pre zmes osiva bude zelenej farby.Článok 141. Členské štáty musia zabezpečiť, aby základné, osvedčené a obchodné osivo, ktoré boli úradne potvrdené a ktorých kontajnery boli úradne označené a zapečatené, tak ako to stanovuje táto smernica, neboli predmetom žiadnych obmedzení obchodovania, pokiaľ ide o ich vlastnosti, organizáciu skúšok, značenie a pečatenie iné ako tie, ktoré stanovuje táto smernica.2. Členské štáty môžu:a) v prípade, že Komisia nepodnikla žiadne opatrenia v zmysle článku 3 (3) a tieto nenadobudli účinnosť, stanoviť, že po konkrétnych termínoch osivo iných rodov a druhov krmovín ako tie, ktoré uvádza zoznam v článku 3 (1), nesmie byť uvedené na trh, ak nebolo úradne osvedčené ako "základné osivo" alebo "osvedčené osivo";b) prijať opatrenia týkajúce sa maximálneho obsahu vlhkosti prijateľného pre obchodovanie;c) obmedziť obchodovanie s osvedčeným osivom krmovín na osivo prvej generácie základného osiva;d) do času, ktorý by nemal presiahnuť 1. január 1970, keď sa môže vydať spoločný katalóg odrôd, obmedziť obchodovanie s osivom krmovín na také odrody, ktoré sú zapísané v národnom zozname na základe hodnoty pre pestovanie a využívanie na ich území; podmienky na zaradenie do tohto zoznamu musia byť rovnaké pre odrody, ktoré pochádzajú z iných členských štátov, ako pre domáce odrody.Článok 15Členské štáty sa musia postarať o to, aby sa osivo krmovín priamo vyrábané zo základného osiva osvedčeného v jednom z členských štátov a zožaté v inom členskom štáte alebo v tretej krajine považovalo za rovnocenné s osvedčeným osivom prvej generácie základného osiva vypestovaným v štáte, ktorý vyrobil základné osivo, ak toto osivo prešlo poľnou inšpekciou a splnilo podmienky stanovené v prílohe I a ak úradné skúšky ukázali, že podmienky, ktoré stanovuje príloha II pre osvedčené osivo boli splnené.Článok 161. Rada musí nadpolovičnou väčšinou hlasov určiť pri návrhu, či:a) v prípade, ktorý upravuje článok 15, spĺňa poľná inšpekcia v tretej krajine podmienky stanovené v prílohe I;b) osivo krmovín vyrobené v tretej krajine, ktoré ponúka tie isté záruky týkajúce sa jeho vlastnosti a jeho preskúšania, zabezpečenia identity, značenia a kontroly, je rovnocenné v porovnaní so základným osivom, osvedčeným osivom alebo obchodným osivom vypestovaným v rámci spoločenstva a spĺňa ustanovenia tejto smernice.2. Do času, keď Rada v zmysle odseku 1 dospeje k rozhodnutiu, budú môcť členské štáty samy prijímať takéto rozhodnutia. Toto právo stratí účinnosť 1. júla 1969.Článok 171. S cieľom odstrániť všetky dočasné ťažkosti vo všeobecnom zásobovaní základným osivom, osvedčeným osivom alebo obchodným osivom, ktoré sa vyskytnú v jednom alebo viacerých členských štátoch a v spoločenstve ich nie je možné prekonať, Komisia, konajúc v súlade s postupom, ktorý stanovuje článok 21, oprávni jeden alebo viacero členských štátov prijať na obchodovanie na obdobie, ktoré stanoví Komisia, osivo kategórie, ktorá spĺňa menej prísne požiadavky.2. Pre kategóriu osiva akejkoľvek odrody sa musí použiť ten úradný štítok, ktorý je určený pre príslušnú kategóriu; vo všetkých ostatných prípadoch to musí byť štítok predpísaný pre obchodné osivo. Štítok musí vždy uvádzať, že príslušné osivo je takej kategórie, ktorá spĺňa menej prísne požiadavky.Článok 18Táto smernica neplatí pre osivo krmovín určené na vývoz do tretích krajín.Článok 19Členské štáty musia podniknúť vhodné opatrenia na to, aby sa osivo krmovín úradne kontrolovalo počas obchodovania s ním aspoň kontrolnými vzorkami, aby sa zistilo, či sa plnia požiadavky tejto smernice.Článok 201. Zriadia sa poľné pokusy v rámci spoločenstva na každoročnú kontrolu vzoriek osiva odobratých počas kontrolovania vzoriek; tieto polia budú podliehať inšpekcii výboru, na ktorú sa vzťahuje článok 21.2. Tieto porovnávacie testy sa v prvej fáze použijú na zosúladenie technických metód osvedčovania, aby sa získali rovnocenné výsledky. Keď sa dosiahne tento cieľ, z porovnávacíchtestov sa každoročne vypracuje správa o pokroku a zašle sa dôverne členským štátom a Komisii. Komisia musí v súlade s postupom, ktorý stanovuje článok 12, určiť termín pre prvú správu.3. Komisia, konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 21, musí podniknúť potrebné opatrenia pre výkon porovnávacích testov. Osivo krmovín vypestované v tretích krajinách tiež možno zahrnúť do porovnávacích testov.Článok 211. V prípade, keď bude potrebné použiť postup, ktorý stanovuje tento článok, predseda oznámi záležitosť buď z vlastnej iniciatívy, alebo na požiadanie zástupcu členského štátu Stálemu výboru pre osivá a množiteľský materiál pre poľnohospodárstvo, záhradníctvo a lesné hospodárstvo (ďalej len "výbor"), zriadenému rozhodnutím Rady zo 14. júna 1966 [2].2. V rámci výboru sa budú hlasy členských štátov vážiť tak, ako stanovuje článok 148 (2) zmluvy. Predseda nehlasuje.3. Zástupca Komisie musí podať návrh opatrení, ktoré sa majú prijať. Výbor dodá svoje stanovisko k týmto opatreniam vo vymedzenom termíne, ktorý stanoví predseda podľa naliehavosti záležitosti. Stanoviská sa prijmú pri väčšine dvanástich hlasov.4. Komisia prijme opatrenia, ktoré ihneď nadobudnú účinnosť. Ak však tieto opatrenia nie sú v súlade so stanoviskom výboru, Komisia to oznámi Rade. V tom prípade môže Komisia odložiť uplatnenie opatrení, ktoré prijala, najviac o jeden mesiac odo dňa tohto oznámenia.Rada môže prijať na základe rozhodnutia nadpolovičnej väčšiny iné rozhodnutie v rámci jedného mesiaca.Článok 22Táto smernica bez ohľadu na ustanovenia vnútroštátneho práva bude oprávnená z dôvodov ochrany zdravia a života ľudí, zvierat alebo rastlín, alebo ochrany priemyselného a obchodného vlastníctva.Článok 23Členské štáty musia s účinnosťou najneskôr do 1. júla 1968 uviesť do platnosti zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia potrebné na splnenie ustanovení článku 14 (1) a najneskôr do 1. júla 1969 ustanovenia potrebné na splnenie ostatných ustanovení tejto smernice a jej príloh. Bezodkladne o tom upovedomia Komisiu.Článok 24Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 14. júna 1966Za RadupredsedaP. Werner[1] Ú. v. ES 109, 9.7.1964, s. 1751/64.[2] Ú. v. ES 125, 11.7.1966, s. 2289/66.--------------------------------------------------PRÍLOHA IPodmienky osvedčovania plodiny1. Plodina musí mať dostatočnú identitu a čistotu odrody.2. Vykoná sa najmenej jedna poľná inšpekcia pred každým zberom osiva.3. Pole sa musí obrábať takým spôsobom a plodina musí byť v takej fáze vývoja, že umožnia primeranú kontrolu identity a čistoty odrody.4. Na poli sa nesmie pestovať plodina druhu, ktorý nie je kompatibilný s výrobou osiva druhu alebo odrody plodiny.5. Pre cudzoopelivé druhy musí by minimálna vzdialenosť od susedných plodín iných odrôd toho istého druhu od plodiny tej istej odrody, ktorá vykazuje výraznú degeneráciu, a od plodín príbuzných druhov, ktoré môžu mať za výsledok neželané cudzie opelenie, nasledujúca:| Množiteľské porasty |do 2 hektárov | nad 2 hektáre |a)osivo určené na rozmnožovanie | 200 m | 100 m |b)osivo určené na výrobu krmovín | 100 m | 50 m |Tieto vzdialenosti sa nemusia dodržať, ak je dostatočná ochrana proti nežiaducemu cudziemu opeleniu.--------------------------------------------------PRÍLOHA IIPodmienky, ktoré osivo musí spĺňaťI. OSVEDČENÉ OSIVO1. Osivo musí mať dostatočnú identitu a čistotu odrody.2. Choroby, ktoré znižujú použiteľnosť osiva, sa musia zredukovať na minimum.3. Osivo musí spĺňať aj nasledujúce podmienky:A. Normy:Druh | Minimálna analytická čistota (% hmotnosti) | Maximálny obsah semena buriny (% hmotnosti) | Minimálna klíčivosť (% čistého semena) |a)GramineaeAgrostis alba | 90 | 1 | 80 |Agrostis al spec. | 90 | 1 | 75 |Alopecurus pratensis L. | 75 | 1,5 | 70 |Arrhenatherum elatius (L.) J. and C. Presl. | 90 | 1 | 80 |Dactylis glomerata L. | 90 | 1 | 80 |Festuca arundinacea Schreb. | 95 | 1 | 80 |Festuca ovina L. | 85 | 1 | 75 |Festuca pratensis Huds. | 95 | 1 | 80 |Festuca rubra L. | 90 | 1 | 75 |Lolium multiflorum spec. italicum | 96 | 1 | 75 |Lolium al. spec. | 96 | 1 | 80 |Phleum pratense L. | 95 | 0,5 | 80 |Poa spec. | 85 | 1 | 75 |Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. | 75 | 1 | 75 |Druh | Minimálna analytická čistota (% hmotnosti) | Maximálny obsah semena buriny (% hmotnosti) | Minimálna klíčivosť (% čistého semena) | Maximálny obsah tvrdých semien (% čistého semena) |b)LeguminosaeLotus corniculatus L. | 95 | 0,8 | 75 | 40 |Lupinus spec. | 98 | 0,1 | 80 | 20 |Medicago lupulina L. | 97 | 0,8 | 80 | 20 |Medicago sativa L. | 97 | 0,5 | 80 | 40 |Medicago varia Martyn | 97 | 0,5 | 80 | 40 |Onobrychis sativa L. | 95 | 1,5 | 75 | 20 |Pisum arvense L. | 97 | 0,1 | 80 | — |Trifolium hybridum L. | 97 | 0,5 | 80 | 20 |Trifolium incarnatum L. | 97 | 0,5 | 80 | 20 |Trifolium pratense L. | 97 | 0,5 | 80 | 20 |Trifolium repens var. giganteum | 97 | 0,5 | 80 | 40 |Trifolium repens L. | 97 | 0,8 | 80 | 20 |Vicia faba | 97 | 0,1 | 80 | 20 |Vicia al. spec. | 97 | 0,5 | 85 | 20 |B. Poznámky:a) Do uvedeného maximálneho množstva sa bude tvrdé semeno považovať za osivo schopné klíčiť.b) Každé svieže a zdravé semeno, ktoré po predbežnom ošetrení nevyklíči, sa bude považovať za osivo, ktoré vyklíčilo.c) Osivo nebude obsahovať Avena fatua alebo Cuscuta, avšak jedno semeno Avena fatua alebo Cuscuta v 100-gramovej vzorke sa nebude považovať za nečistotu, ak druhá 200-gramová vzorka osiva nebude obsahovať semeno Avena fatua alebo Cuscuta.d) Percento hmotnosti semena Alopercurus myosuroides nesmie prekročiť 0,3.e) Percento hmotnosti semena iných kultúrnych rastlín nesmie prekročiť 1; v prípade Poa species 1 % semena iného ako Poa species sa nebude považovať za nečistotu.C. Zvláštne podmienky pre Lupinus spec.:a) Percento hmotnosti osiva inej farby nesmie prekročiť 1.b) Percento počtu horkých semien v odrodách sladkého vlčieho bôbu nesmie prekročiť:3 v osvedčenom osive prvej generácie základného osiva;3 v osvedčenom osive nasledujúcich generácií základného osiva.II. ZÁKLADNÉ OSIVOV zmysle nižšie uvedených doplnkových ustanovení podmienky stanovené v časti I tejto prílohy budú platiť na základné osivo:1. Percento hmotnosti semena iných rastlín nesmie prekročiť 0,2, z ktorých ani percento semena iných kultúrnych rastlín, ani percento semena buriny nesmie prekročiť 0,1.2. Počet semien Alopecurus myosuroides nesmie prekročiť 5 v 25-gramovej vzorke.3. Lupinus spec.: percento podľa počtu horkých semien v odrodách sladkého vlčieho bôbu nesmie prekročiť 1.III. OBCHODNÉ OSIVOV zmysle doplnkových ustanovení uvedených nižšie podmienky stanovené v odsekoch 2 a 3 časti I tejto prílohy budú platiť na obchodné osivo:1. Percento hmotnosti semena iných kultúrnych rastlín nesmie prekročiť 3.2. V prípade Poa spec. 3 % semien iných druhov Poa sa nebudú považovať za nečistotu.3. V prípade Vicia species celkove 6 % semena Vicia pannonica, Vicia villosa a príbuzných pestovaných druhov sa nebude považovať za nečistotu.4. Lupinus spec.a) Počet semien inej farby nesmie prekročiť 2 %;b) Počet horkých semien v sladkom vlčom bôbe nesmie prekročiť 5 %.--------------------------------------------------PRÍLOHA III| Maximálna hmotnosť série | Minimálna hmotnosť vzorky |1.Semená veľkosti nie menšej ako zrno pšenice | 20 ton | 500 gramov |2.Semená veľkosti menšej ako zrno pšenice | 10 ton | 300 gramov |--------------------------------------------------PRÍLOHA IV+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/1/ES z  18. januára 2006  o používaní vozidiel prenajatých bez vodičov na cestnú prepravu tovaru (kodifikované znenie)   (Text s významom pre EHP)

text:
               4.2.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 33/82

      SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2006/1/ES

   z 18. januára 2006
   o používaní vozidiel prenajatých bez vodičov na cestnú prepravu tovaru
   (kodifikované znenie)
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 71,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
   po porade s Výborom regiónov,
   konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (2),
   keďže:

               (1)

               Smernica Rady 84/647/EHS z 19. decembra 1984 o používaní vozidiel prenajatých bez vodičov na cestnú prepravu tovaru (3) bola podstatným spôsobom zmenená a doplnená (4). V záujme zrozumiteľnosti a prehľadnosti by sa mala táto smernica kodifikovať.

               (2)

               Z makroekonomického hľadiska použitie prenajatých vozidiel umožňuje v určitých situáciách dosiahnuť optimálne rozmiestnenie zdrojov obmedzením nehospodárneho využitia výrobných faktorov.

               (3)

               Z mikroekonomického hľadiska prináša táto možnosť do organizácie dopravy prvok pružnosti, a tým zvyšuje produktivitu príslušných podnikov.

               (4)

               Táto smernica by sa nemala dotýkať povinností členských štátov týkajúcich sa lehôt na transpozíciu tých smerníc do vnútroštátneho práva, ktoré sú uvedené v prílohe I časti B,

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Na účely tejto smernice:

               a)

               „vozidlo“ je motorové vozidlo, príves, náves alebo jazdná súprava, ktoré sú určené výlučne na prepravu tovaru;

               b)

               „prenajaté vozidlo“ je každé vozidlo, ktoré sa na základe zmluvy s podnikom, ktorý vozidlo poskytuje, za odplatu a na určenú dobu prenecháva na užívanie podniku, ktorý vykonáva cestnú prepravu tovaru na účet tretej osoby alebo na vlastný účet.

         Článok 2
   1.   Každý členský štát na svojom území umožní používať na prepravu medzi členskými štátmi vozidlá prenajaté podnikmi usadenými na území iného členského štátu za predpokladu, že:

               a)

               vozidlo je registrované alebo uvedené do obehu v súlade s právnymi predpismi tohto iného členského štátu;

               b)

               zmluva sa vzťahuje výhradne na prenájom vozidla bez vodiča a nie je spojená so zmluvou uzavretou s tým istým podnikom, ktorej predmetom je poskytnutie vodiča alebo osádky;

               c)

               prenajaté vozidlo je počas celej doby platnosti nájomnej zmluvy k dispozícii výhradne podniku, ktorý toto vozidlo používa;

               d)

               prenajaté vozidlo vedie pracovník podniku, ktorý vozidlo používa.

         2.   Splnenie podmienok uvedených v odseku 1 písm. a) až d) sa preukáže týmito dokumentmi, ktoré sa musia nachádzať vo vozidle:

               a)

               zmluva o prenájme alebo overená kópia tejto zmluvy, ktorá musí obsahovať najmä meno prenajímateľa, meno nájomcu, dátum uzavretia zmluvy, dobu jej platnosti a identifikáciu vozidla;

               b)

               ak vodič nie je nájomcom vozidla, potom jeho pracovná zmluva alebo overená kópia tejto zmluvy, obsahujúca najmä meno zamestnávateľa, meno zamestnanca, dátum uzavretia a dobu platnosti zmluvy, alebo výplatná páska z ostatného obdobia.

         Dokumenty uvedené v písmenách a) a b) môžu byť nahradené rovnocennými dokumentmi vydanými príslušnými orgánmi členského štátu.
   Článok 3
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že ich podniky môžu za rovnakých podmienok, aké platia pre vozidlá v ich vlastníctve, používať na cestnú prepravu tovaru prenajaté vozidlá registrované alebo uvedené do obehu v súlade s právnymi predpismi ich krajiny, pokiaľ sú splnené podmienky ustanovené v článku 2.
   2.   Členské štáty môžu z ustanovenia odseku 1 vylúčiť prepravu vykonávanú na vlastný účet vozidlami s celkovou prípustnou hmotnosťou prevyšujúcou šesť ton.
   Článok 4
   Touto smernicou nie sú dotknuté právne predpisy členského štátu, ktoré ustanovujú menej prísne podmienky na používanie prenajatých vozidiel, než sú podmienky uvedené v článkoch 2 a 3.
   Článok 5
   Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článkov 2 a 3, táto smernica nemá vplyv na uplatňovanie právnych predpisov týkajúcich sa:

               a)

               organizácie trhu cestnej prepravy tovaru vykonávanej na účet tretej osoby alebo na vlastný účet, a najmä prístupu na trh a obmedzovania kvótami kapacity pozemných komunikácií;

               b)

               cien a podmienok cestnej prepravy tovaru;

               c)

               tvorby nájomného;

               d)

               dovozu vozidiel;

               e)

               podmienok upravujúcich prístup k činnosti alebo povolaniu prenajímateľa cestných vozidiel.

         Článok 6
   Smernica 84/647/EHS sa zrušuje bez toho, aby boli dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu tých smerníc do vnútroštátneho práva, ktoré sú uvedené v prílohe I časti B.
   Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu a mali by znieť v súlade s tabuľkou zhody, ktorá je uvedená v prílohe II.
   Článok 7
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 8
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Štrasburgu 18. januára 2006

            Za Európsky parlament

            predseda

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            predseda

         H. WINKLER

      (1)  Ú. v. EÚ C 108, 30.4.2004, s. 56.

      (2)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 10. februára 2004 (Ú. v. EÚ C 97 E, 22.4.2004, s. 66) a rozhodnutie Rady z 8. decembra 2005.

      (3)  Ú. v. ES L 335, 22.12.1984, s. 72. Smernica zmenená a doplnená smernicou 90/398/EHS (Ú. v. ES L 202, 31.7.1990, s. 46).

      (4)  Pozri prílohu I časť A.

      PRÍLOHA I
      Časť A
      Zrušená smernica v znení neskorších zmien a doplnení

         (v zmysle článku 6)

                  Smernica Rady 84/647/EHS

                  (Ú. v. ES L 335, 22.12.1984, s. 72)

                  Smernica Rady 90/398/EHS

                  (Ú. v. ES L 202, 31.7.1990, s. 46)

            Časť B
      Lehoty na transpozíciu do vnútroštátneho práva

         (v zmysle článku 6)

                  Smernica

                  Lehota na transpozíciu

                  Smernica 84/647/EHS

                  30. júna 1986

                  Smernica 90/398/EHS

                  31. decembra 1990

      PRÍLOHA II
      Tabuľka zhody

                  Smernica 84/647/EHS

                  Táto smernica

                  článok 1 úvodná veta

                  článok 1 úvodná veta

                  článok 1 prvá zarážka

                  článok 1 písm. a)

                  článok 1 druhá zarážka

                  článok 1 písm. b)

                  článok 2 úvodná veta

                  článok 2 ods. 1 úvodná veta

                  článok 2 body 1 až 4

                  článok 2 ods. 1 písm. a) až d)

                  článok 2 bod 5 prvý pododsek úvodná veta

                  článok 2 ods. 2 prvý pododsek úvodná veta

                  článok 2 bod 5 prvý pododsek písm. a) a b)

                  článok 2 ods. 2 prvý pododsek písm. a) a b)

                  článok 2 bod 5 druhý pododsek

                  článok 2 ods. 2 druhý pododsek

                  článok 3

                  článok 3

                  článok 4 odsek 1

                  článok 4

                  článok 5 úvodná veta

                  článok 5 úvodná veta

                  článok 5 prvá zarážka

                  článok 5 písm. a)

                  článok 5 druhá zarážka

                  článok 5 písm. b)

                  článok 5 tretia zarážka

                  článok 5 písm. c)

                  článok 5 štvrtá zarážka

                  článok 5 písm. d)

                  článok 5 piata zarážka

                  článok 5 písm. e)

                  článok 6

                  —

                  článok 7

                  —

                  článok 8

                  —

                  —

                  článok 6

                  —

                  článok 7

                  článok 9

                  článok 8

                  —

                  príloha I

                  —

                  príloha II


title: Smernica Rady z 18. marca 1991 o batériách a akumulátoroch, ktoré obsahujú určité nebezpečné látky

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31991L0157

Úradný vestník L 078 , 26/03/1991 S. 0038 - 0041 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 10 S. 0072  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 10 S. 0072

		Smernica Radyz 18. marca 1991o batériách a akumulátoroch, ktoré obsahujú určité nebezpečné látky(91/157/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä na jej článok 100a,so zreteľom na návrh Komisie [1],v spolupráci s Európskym parlamentom [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže akákoľvek rozdielnosť v zákonoch, iných právnych predpisoch alebo správnych opatreniach prijatých členskými štátmi o nakladaní s batériami a akumulátormi môže vytvoriť prekážky obchodu a narušiť hospodársku súťaž v spoločenstve a tak môže mať priamy vplyv na zriadenie a fungovanie vnútorného trhu; keďže sa preto javí nevyhnutné aproximovať zákony v tejto oblasti;keďže článok 2 ods. 2 smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch, [4] ktorá bola zmenená a doplnená smernicou 91/156/EHS [5] uvádza, že špecifické pravidlá pre určité prípady alebo doplnenie tých, ktoré stanovila uvedená smernica s cieľom upraviť manažment určitých kategórií odpadu sa majú stanoviť formou samostatných smerníc;keďže ciele a princípy environmentálnej politiky spoločenstva, ako sú stanovené v Akčnom programe Európskeho spoločenstva o životnom prostredí na základe princípov uchovaných v článku 130r ods. 1 a 2 zmluvy EHS s cieľom najmä v oblasti prevencie, redukcie a pokiaľ je možné eliminovaní znečistenia a zabezpečení správneho manažmentu so zdrojmi prírodných materiálov a tiež na základoch princípu "znečisťovateľ platí";keďže s cieľom dosiahnuť tieto ciele, marketing určitých batérií a akumulátorov sa zakáže s ohľadom na množstvo nebezpečných látok, ktoré obsahujú;keďže na zabezpečenie toho, aby sa použité batérie a akumulátory obnovovali a nakladalo sa s nimi kontrolovaným spôsobom, členské štáty musia prijať opatrenia na zabezpečenie toho, sa predávali a zberali oddelene;keďže zbieranie a recyklovanie použitých batérií a akumulátorov môže napomôcť prevencii nehospodárneho využívania prírodných materiálov;keďže zariadenia s neodnímateľnými batériami alebo akumulátormi môžu predstavovať riziko pre životné prostredie pokiaľ sa likvidujú; keďže členské štáty majú preto prijať vhodné opatrenia;keďže na dosiahnutie rozličných už spomenutých cieľov by sa mali v členských štátoch založiť programy; keďže Komisia by o týchto programoch mala byť informovaná a taktiež o prijatých špecifických opatreniach;keďže zdroje ekonomických nástrojov ako je vytváranie depozitného systému môže podporiť oddelenie zberu a recyklácie použitých batérií a akumulátorov;keďže je v tejto oblasti potrebné prijať ustanovenia na informáciu spotrebiteľov;keďže je treba prijať ustanovenia na vhodné postupy na zapracovanie ustanovení tejto smernice, najmä vypracovanie systému a zabezpečenia toho, že táto smernica sa môže ľahko prispôsobiť vedeckému a technickému pokroku; keďže výboru uvedenému v článku 18 smernice 75/442/EHS by sa mal vydať pokyn aby bol nápomocný Komisii v týchto otázkach,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Cieľom tejto smernice je aproximácia zákonov v členských štátoch s ohľadom na obnovu a riadenú likvidáciu použitých batérií a akumulátorov, ktoré obsahujú nebezpečné látky v súlade s prílohou I.Článok 2Na účely tejto smernice:a) "batéria alebo akumulátor" znamená zdroj elektrickej energie generovaný priamou konverziou chemickej energie a pozostáva z jednej alebo viac primárnych (nenabíjateľných) batérií alebo sekundárnych (nabíjateľných) článkov, ako sa uvádza v prílohe I;b) "použitá batéria alebo akumulátor" znamená batériu alebo akumulátor, ktoré nie je možné opakovateľne použiť a sú určené na obnovu alebo zničenie;c) "zničenie" znamená akúkoľvek operáciu, za predpokladu, že ju možno uplatniť na batérie, včítane prílohy II A smernice 75/442/EHS;d) "obnova" znamená akúkoľvek operáciu, za predpokladu, že ju možno uplatniť na batérie, včítane prílohy II B smernice 75/442/EHS;e) "zber" znamená zhromažďovanie, triedenie a/alebo zoskupovanie použitých batérií a akumulátorov;f) "depozitný systém" znamená systém v ktorom kupujúci pri kúpe batérií alebo akumulátorov platí predajcovi sumu peňazí, ktorá sa refunduje keď použité batérie alebo akumulátory vráti.Článok 31. Členské štáty zakážu od 1. januára 1993 marketing:- alkalických mangánových batérií s predĺženou životnosťou v extrémnych podmienkach (t. j. teplotách pod 0° C alebo nad 50° C, vystavené šokom) s obsahom viac ako 0,05 % hmotnosti ortuti,- všetky ostatné alkalické mangánové batérie, ktoré obsahujú viac ako 0,025 % hmotnosti ortuti.Alkalické mangánové gombíkové články a batérie zložené z gombíkových článkov sa majú z tohto zákazu vyňať.2. Odsek 1 sa vsunie do prílohy I smernice Rady 76/769/EHS z 27. júla 1976 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov vo vzťahu k obmedzeniam marketingu a používania určitých nebezpečných látok a prípravkov [6], naposledy zmenenej a doplnenej smernicou 85/610/EHS [7].Článok 41. V kontexte programov uvedených v článku 6, členské štáty prijmú vhodné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa použité batérie a akumulátory zbierali oddelene s ohľadom na ich obnovu alebo zničenie.2. S týmto cieľom členské štáty zabezpečia, že batérie a akumulátory a pokiaľ je to vhodné zariadenia do ktorých sú zapracované predávali v súlade s vhodným spôsobom.Marketing musí zahŕňať indikáciu podľa nasledovných bodov:- oddelený zber,- kde je to vhodné recyklácia,- obsah ťažkých kovov.3. Komisia, v súlade s postupom uvedeným v článku 10, vypracuje podrobné úpravy pre tento označovací systém. Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 5Členské štáty prijmú opatrenia, ktoré zabezpečia že batérie a akumulátory sa nemôžu zapracovať do zariadení bez toho, aby ich spotrebiteľ po ich vybití nemohol vybrať.Tieto opatrenia nadobudnú účinnosť 1. januára 1994.Tento článok sa neuplatňuje na kategórie zariadení zahrnuté v prílohe II.Článok 6Členské štáty vypracujú programy s cieľom dosiahnuť nasledovné ciele:- obmedzenie obsahu ťažkých kovov v batériách a akumulátoroch,- podporu marketingu batérií a akumulátorov s obsahom menších množstiev nebezpečných látok a/alebo menej znečisťujúcich látok,- postupnú redukciu domového odpadu z použitých batérií a akumulátorov na ktoré sa vzťahuje príloha I,- podporu výskumu zameraného na redukciu obsahu nebezpečných látok a uprednostnenie menej znečisťujúcich náhradných látok v batériách a akumulátoroch a výskum metód recyklácie,- oddelenú likvidáciu použitých batérií a akumulátorov na ktoré sa vzťahuje príloha I.Prvé programy zahrnú štvorročné obdobie so začiatkom 18. marca 1993. Tieto sa odošlú Komisii najneskôr do 17. septembra 1992.Programy sa budú skúmať a pravidelne aktualizovať najmenej každé štyri roky najmä s ohľadom na technický pokrok a hospodársku situáciu a situáciu v životnom prostredí. Zmenené a doplnené programy sa odošlú Komisii včas.Článok 71. Členské štáty zabezpečia vhodné organizácie na oddelený zber a pokiaľ je to vhodné zavedenie depozitného systému. Členské štáty môžu ďalej zaviesť opatrenia, ako sú hospodárske nástroje s cieľom podporiť recykláciu. Tieto opatrenia sa musia zaviezť po porade s dotknutými stranami a musia byť založené na platných ekonomických podmienkach a majú predchádzať narušeniu právomocí.2. Keď členské štáty budú oznamovať programy, ktoré sa uvádzajú v článku 6, oznámi Komisii aj opatrenia, ktoré prijali v súlade s odsekom 1.Článok 8V kontexte s programami uvedenými v článku 6, členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie toho, aby spotrebitelia boli plne informovaní o:a) nebezpečí nekontrolovanej likvidácie použitých batérií a akumulátorov;b) marketingu batérií, akumulátorov a zriadení s trvale zapracovanými batériami a akumulátormi;c) spôsob vyberania batérií a akumulátorov, ktoré sú trvale zapracované do prístrojov.Článok 9Členské štáty nemôžu brániť, zakazovať alebo obmedzovať marketingu batérií a akumulátorov na ktoré sa vzťahuje táto smernica a v nej uvedené ustanovenia.Článok 10Komisia prispôsobí články 3,4 a 5 a prílohy I a II technickému pokroku v súlade s postupom ustanoveným v článku 18 smernice 75/442/EHS.Článok 111. Členské štáty prijmú opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 18. septembra 1992. Budú o tom informovať Komisiu.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie ustanovení svojich zákonov ktoré prijmú v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica. Komisia o tom bude informovať ostatné členské štáty.Článok 12Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 18. marca 1991Za RadupredsedaA. Bodry[1] Ú. v. ES C 6, 7.1.1989, s. 3 aÚ. v. ES C 11, 17.1.1990, s. 6.[2] Ú. v. ES C 158, 26.6.1989, s. 209 aÚ. v. ES C 19, 28.1.1991.[3] Ú. v. ES C 194, 31.7.1989, s. 21.[4] Ú. v. ES L 194, 25.7.1975, s. 47.[5] Pozri stranu 32 tohto úradného vestníka.[6] Ú. v. ES L 262, 27.9.1976, s. 201.[7] Ú. v. ES L 375, 31.12.1985, s. 1.--------------------------------------------------PRÍLOHA IBATÉRIE A AKUMULÁTORY NA KTORÉ SA VZŤAHUJE TÁTO SMERNICA1. Batérie a akumulátory umiestnené na trhu od dátumu uvedeného v článku 11 ods. 1 a ktoré obsahujú:- viac ako 25 mg ortute na článok, okrem alkalických mangánových batérií,- viac ako 0,025 % hmotnostných kadmia,- viac ako 0,4 % hmotnostných olova.2. Alkalické mangánové batérie s obsahom viac ako 0,025 % hmotnostných ortuti umiestňované na trh od dátumu uvedeného v článku 11 ods. 1--------------------------------------------------PRÍLOHA IIZOZNAM KATEGÓRIÍ ZARIADENÍ VYŇATÝCH Z PÔSOBNOSTI ČLÁNKU 51. Zariadenia, ktorých batérie sú prispájkované, privarené alebo inak trvale pripevnené k svorkám na zabezpečenie nepretržitej dodávky elektrickej energie pri náročných priemyselných využitiach a aby sa chránili pamäťové a dátové funkcie zariadení informačnej techniky a kancelárskych strojov v ktorých je použitie batérií a akumulátorov uvedených v prílohe I technicky nevyhnutné.2. Referenčné články vo vedeckých a odborných prístrojoch a batérie a akumulátory umiestnené v lekárskych prístrojoch určených na udržiavanie životne dôležitých funkcií a v kardiostimulátoroch, pri ktorých je nepretržité fungovanie nevyhnutné a ktorých batérie a akumulátory môžu vyberať iba kvalifikované osoby.3. Prenosné zariadenia, pri ktorých by výmena batérií nekvalifikovanými osobami mohla ohroziť bezpečnosť užívateľa alebo ovplyvniť fungovanie zariadenia a profesné zariadenia určené na použitie vo veľmi agresívnom prostredí, napríklad za prítomnosti prchavých látok.K zariadeniam, ktoré sú v súlade s touto prílohou, ktorých batérie a akumulátory užívateľ nemôže ľahko vymeniť, má byť pripojený návod, ktorý užívateľa upozorní na prítomnosť batérií a akumulátorov, ktoré sú nebezpečné pre životné prostredie a ukáže ako ich možno bezpečne vybrať.--------------------------------------------------