title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/57/EÚ zo 16. apríla 2014 o trestných sankciách za zneužívanie trhu (smernica o zneužívaní trhu)

text:
               12.6.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 173/179

         SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/57/EÚ
   zo 16. apríla 2014
   o trestných sankciách za zneužívanie trhu (smernica o zneužívaní trhu)
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 83 ods. 2,
   so zreteľom na návrh Európskej komisie,
   po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
   so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky (1),
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
   konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
   keďže:

               (1)

               Integrovaný a účinný finančný trh a väčšia dôvera investorov si vyžaduje integritu trhu. Hladké fungovanie trhov s cennými papiermi a dôvera verejnosti v trhy sú nevyhnutnou podmienkou hospodárskeho rastu a blahobytu. Zneužívanie trhu poškodzuje integritu finančných trhov a dôveru verejnosti v cenné papiere, deriváty a referenčné hodnoty.

               (2)

               Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES (4) sa doplnil a aktualizoval právny rámec Únie na ochranu integrity trhu. Vyžaduje sa v nej tiež, aby členské štáty zaručili, že príslušné orgány majú právomoci odhaľovať a vyšetrovať zneužívanie trhu. Bez toho, aby tým bolo dotknuté právo členských štátov ukladať trestné sankcie, sa v smernici 2003/6/ES takisto požaduje, aby členské štáty zabezpečili, že možno prijať primerané správne opatrenia voči osobám zodpovedným za porušenie vnútroštátnych právnych predpisov, ktorými sa vykonáva táto smernica, alebo im uložiť správne sankcie.

               (3)

               V správe z 25. februára 2009 skupiny na vysokej úrovni pre finančný dohľad v EÚ, ktorej predsedal Jacques de Larosière (ďalej len „skupina Jacquesa de Larosièr“), sa odporučilo, aby sa spoľahlivý obozretný rámec pre hospodárenie a podnikanie vo finančnom sektore opieral o silné režimy dohľadu a sankcionovania. So zreteľom na tento cieľ sa skupina Jacquesa de Larosièr domnievala, že orgány dohľadu musia mať dostatočné právomoci konať a že by mali existovať rovnocenné, silné a odstrašujúce sankčné režimy pre všetky finančné trestné činy – sankcie, ktoré by sa mali účinne presadzovať, aby sa zachovala integrita trhu. Skupina Jacquesa de Larosièr dospela k záveru, že sankčné režimy členských štátov sú všeobecne slabé a rôznorodé.

               (4)

               Dobre fungujúci právny rámec týkajúci sa zneužívania trhu si vyžaduje účinné presadzovanie. Hodnotenie vnútroštátnych systémov správnych sankcií podľa smernice 2003/6/ES ukázalo, že nie všetky príslušné vnútroštátne orgány mali k dispozícii celú sústavu právomocí na zaručenie primeraných sankcií ako odpovede na zneužívanie trhu. Zistilo sa najmä, že nie všetky členské štáty stanovili peňažné správne sankcie za obchodovanie s využitím dôverných informácií a manipuláciu s trhom a že výška sankcií bola v jednotlivých členských štátoch veľmi odlišná. Preto bolo potrebné, aby nový legislatívny akt zabezpečil spoločné minimálne pravidlá v celej Únii.

               (5)

               Prijatie správnych sankcií členskými štátmi sa doteraz ukázalo ako nedostatočné na zaručenie dodržiavania pravidiel predchádzania zneužívaniu trhu a boja proti nemu.

               (6)

               Je nevyhnutné, aby sa dodržiavanie pravidiel týkajúcich sa zneužívania trhu posilnilo dostupnosťou trestných sankcií, ktoré vyjadrujú silnejšiu formu spoločenského nesúhlasu v porovnaní so správnymi sankciami. Ustanovenie aspoň závažných foriem zneužívania trhu za trestný čin vymedzuje jasné hranice pre druhy konania, ktoré sa považujú za osobitne neprijateľné, a vysiela verejnosti a potenciálnym páchateľom signál, že príslušné orgány berú takéto konanie veľmi vážne.

               (7)

               Nie všetky členské štáty ustanovili trestné sankcie za niektoré druhy závažných porušení vnútroštátneho práva, ktorým sa vykonáva smernica 2003/6/ES. Rôzne prístupy členských štátov oslabujú jednotnosť podmienok fungovania na vnútornom trhu a môžu motivovať ľudí na to, aby zneužívali trh v členských štátoch, ktoré za tieto činy nemajú stanovené trestné sankcie. Okrem toho sa doteraz na úrovni Únie nedospelo k zhode v tom, ktoré konanie sa považuje za závažné porušenie pravidiel týkajúcich sa zneužívania trhu. Preto by sa mali stanoviť minimálne pravidlá v súvislosti s vymedzením trestných činov spáchaných fyzickými osobami, zodpovednosti právnických osôb a príslušných trestných sankcií. Spoločné minimálne pravidlá by takisto umožnili využívať účinnejšie metódy vyšetrovania a umožnili účinnejšiu spoluprácu v rámci členských štátov a medzi nimi. Vzhľadom na následky finančnej krízy je zrejmé, že manipulácia s trhom môže zapríčiniť rozsiahle škody s dosahom na životy miliónov ľudí. Škandál Libor, ktorý sa týkal vážneho prípadu manipulácie s referenčnými hodnotami, ukázal, že súvisiace problémy a medzery v zákonoch majú nepriaznivý vplyv na dôveru trhu a môžu mať za následok významné straty pre investorov a narušenie reálnej ekonomiky. Absencia spoločných režimov trestných sankcií v Únii poskytuje páchateľom trestnej činnosti na trhoch príležitosti na to, aby zneužívali menej prísne režimy v niektorých členských štátoch. Zavedenie trestných sankcií za zneužívanie trhu bude mať na potenciálnych páchateľov väčší odrádzajúci účinok.

               (8)

               Zavedenie trestných sankcií všetkými členskými štátmi aspoň za závažné skutky zneužívania trhu je preto nevyhnutné, aby sa zabezpečilo účinné vykonávanie politiky Únie v oblasti boja proti zneužívaniu trhu.

               (9)

               S cieľom zosúladiť rozsah pôsobnosti tejto smernice s rozsahom pôsobnosti nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 596/2014 (5) by sa malo z tejto smernice vyňať obchodovanie s vlastnými akciami v rámci programov spätného výkupu, obchodovanie s cennými papiermi alebo pridruženými nástrojmi v záujme stabilizácie cenných papierov, transakcie, pokyny alebo konanie pri uskutočňovaní menovej a devízovej politiky či politiky riadenia verejného dlhu, činnosti týkajúce sa emisných kvót pri vykonávaní politiky Únie v oblasti klímy a činnosti uskutočňované v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky Únie a spoločnej rybárskej politiky Únie.

               (10)

               Členské štáty by mali mať povinnosť ustanoviť, že aspoň závažné prípady obchodovania s využitím dôverných informácií, manipulácia s trhom a neoprávnené zverejňovanie dôverných informácií predstavujú trestný čin, ak sa spáchajú úmyselne.

               (11)

               Na účely tejto smernice by sa obchodovanie s využitím dôverných informácií a neoprávnené zverejňovanie dôverných informácií malo považovať za závažné, ak vplyv na integritu trhu, skutočný alebo potenciálny súvisiaci zisk či zamedzenie straty, úroveň poškodenia trhu alebo celkovú hodnotu obchodovaných finančných nástrojov je vysoký. Ďalšie okolnosti, ktoré by sa mohli brať do úvahy, sú napríklad prípady, ak bol trestný čin spáchaný v rámci zločineckej skupiny alebo ak podozrivá či obžalovaná osoba už spáchala takýto trestný čin predtým.

               (12)

               Na účely tejto smernice by sa manipulácia s trhom mala považovať za závažnú, ak je vplyv na integritu trhu, skutočný alebo potenciálny súvisiaci zisk alebo zamedzenú stratu, na úroveň poškodenia trhu, úroveň zmeny hodnoty finančného nástroja, spotovú zmluvu týkajúcu sa komodít alebo na výšku pôvodne použitých finančných prostriedkov vysoký alebo keď manipuláciu vykoná osoba zamestnaná alebo pracujúca vo finančnom sektore alebo v orgáne dohľadu, alebo v regulačnom orgáne.

               (13)

               Vzhľadom na nepriaznivé účinky, ktoré má pokus o obchodovanie s využitím dôverných informácií a manipuláciu s trhom na integritu finančných trhov a dôveru investorov v tieto trhy, tieto formy konania by sa mali takisto trestať ako trestný čin.

               (14)

               V tejto smernici by sa mala členským štátom uložiť povinnosť stanoviť vo svojom vnútroštátnom práve trestné sankcie za obchodovanie s využitím dôverných informácií, manipuláciu s trhom a neoprávnené sprístupnenie dôverných informácií, na ktoré sa táto smernica vzťahuje. Touto smernicou by sa nemali ukladať žiadne povinnosti, čo sa týka uplatňovania takýchto sankcií ani akéhokoľvek iného dostupného systému presadzovania práva v jednotlivých prípadoch.

               (15)

               Touto smernicou by sa od členských štátov malo takisto vyžadovať, aby zaručili, že podnecovanie na tieto trestné činy, ako aj ich napomáhanie a navádzanie na ne sú takisto trestné.

               (16)

               Na to, aby boli sankcie za trestné činy uvádzané v tejto smernici účinné a odrádzajúce, mala by sa v tejto smernici stanoviť dolná hranica maximálnej dĺžky odňatia slobody.

               (17)

               Táto smernica by sa mala uplatňovať so zreteľom na právny rámec ustanovený nariadením (EÚ) č. 596/2014 a na jeho vykonávacie opatrenia.

               (18)

               S cieľom zaručiť účinné vykonávanie európskej politiky na zabezpečenie integrity finančných trhov stanovenej v nariadení (EÚ) č. 596/2014 by členské štáty mali rozšíriť zodpovednosť za trestné činy ustanovené v tejto smernici na právnické osoby, a to prostredníctvom zavedenia trestných a iných ako trestných sankcií alebo iných opatrení, ktoré sú účinné, primerané a odrádzajúce, ako sú napríklad sankcie a opatrenia stanovené v nariadení (EÚ) č. 596/2014. Tieto sankcie alebo iné opatrenia môžu zahŕňať zverejnenie konečného rozhodnutia o sankcii vrátane totožnosti zodpovednej právnickej osoby s prihliadnutím na základné práva, zásadu proporcionality a riziko pre stabilitu finančných trhov a na prebiehajúce vyšetrovanie. Členské štáty by mali v prípadoch, keď je to náležité a keď vnútroštátne právo ustanovuje trestnú zodpovednosť právnických osôb, rozšíriť túto trestnú zodpovednosť podľa vnútroštátneho práva za trestné činy ustanovené v tejto smernici. Táto smernica by nemala brániť členským štátom zverejňovať konečné rozhodnutia o zodpovednosti alebo sankciách.

               (19)

               Členské štáty by mali prijať potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby orgány presadzovania práva, justičné orgány a iné príslušné orgány zodpovedné za vyšetrovanie alebo stíhanie trestných činov uvedených v tejto smernici mohli využívať účinné vyšetrovacie nástroje. Používanie takýchto nástrojov v súlade s vnútroštátnym právom by malo byť primerané povahe a závažnosti vyšetrovaných trestných činov, pričom sa prihliada okrem iného na zásadu proporcionality.

               (20)

               Keďže v tejto smernici sa ustanovujú minimálne pravidlá, členské štáty môžu prijať alebo zachovať prísnejšie trestnoprávne predpisy týkajúce sa zneužívania trhu.

               (21)

               Členské štáty môžu napríklad stanoviť, že manipulácia s trhom spáchaná z nepozornosti alebo závažnej nedbanlivosti predstavuje trestný čin.

               (22)

               Povinnosti členských štátov uvedené v tejto smernici ustanoviť vo svojom vnútroštátnom práve sankcie pre fyzické osoby a právnické osoby nevynímajú členské štáty z povinnosti ustanoviť vo vnútroštátnom práve správne sankcie a iné opatrenia za porušenia uvedené v nariadení (EÚ) č. 596/2014, ak sa v súlade s nariadením (EÚ) č. 596/2014 nerozhodli, že za takéto porušenia ustanovia vo svojom vnútroštátnom práve len trestné sankcie.

               (23)

               Rozsah pôsobnosti tejto smernice je stanovený tak, aby dopĺňal a zabezpečoval účinné vykonávanie nariadenia (EÚ) č. 596/2014. Kým trestné činy by mali byť podľa tejto smernice trestané, keď sa spáchajú úmyselne, a aspoň v závažných prípadoch, sankcie za porušenie nariadenia (EÚ) č. 596/2014 si nevyžadujú, aby sa úmysel preukázal alebo aby boli kvalifikované ako vážne. Pri uplatňovaní vnútroštátneho práva, ktorým sa táto smernica transponuje, by členské štáty mali zabezpečiť, aby zavedenie trestných sankcií za trestné činy v súlade s touto smernicou a správnych sankcií v súlade s nariadením (EÚ) č. 596/2014 neviedlo k porušeniu zásady ne bis in idem.

               (24)

               Bez toho, aby boli dotknuté všeobecné pravidlá vnútroštátneho trestného práva o uplatňovaní a výkone trestov v súlade s konkrétnymi okolnosťami v každom jednotlivom prípade, ukladanie sankcií by malo byť proporcionálne pri zohľadnení dosiahnutých ziskov alebo strát, ktorým zodpovedné osoby predišli, ako aj škody spôsobenej iným osobám v dôsledku trestného činu, a kde je to vhodné, aj poškodenia fungovania trhov alebo hospodárstva v širšom zmysle.

               (25)

               Keďže cieľ tejto smernice, a to zabezpečenie dostupnosti trestných sankcií aspoň za najzávažnejšie skutky zneužívania trhu v celej Únii, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodov rozsahu a dôsledkov tejto smernice ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ). V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

               (26)

               Zvýšené cezhraničné činnosti si vyžadujú účinnú a efektívnu spoluprácu medzi vnútroštátnymi orgánmi, ktoré sú zodpovedné za vyšetrovanie a stíhanie trestných činov zneužívania trhu. Organizácia a kompetencie týchto vnútroštátnych orgánov v jednotlivých členských štátoch by ich spolupráci nemali brániť.

               (27)

               Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané Chartou základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“) tak, ako je to uznané v ZEÚ. Konkrétne by sa pri jej uplatňovaní malo riadne dodržiavať právo na ochranu osobných údajov (článok 8), na slobodu prejavu a informácií (článok 11), na slobodu podnikania (článok 16), právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces (článok 47), prezumpcia neviny a právo na obhajobu (článok 48), zásady zákonnosti a primeranosti trestných činov a trestov (článok 49) a právo nebyť stíhaný alebo potrestaný v trestnom konaní dvakrát za ten istý trestný čin (článok 50).

               (28)

               Pri vykonávaní tejto smernice by členské štáty mali zaručiť procesné práva podozrivých alebo obvinených osôb v trestnom konaní. Ich povinnosti vyplývajúce z tejto smernice sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté ich povinnosti vyplývajúce z práva Únie o procesných právach v trestnom konaní. Žiadne ustanovenie tejto smernice nemá za cieľ obmedzovanie slobody tlače alebo slobody prejavu v médiách, keďže sú zaručené v Únii a v členských štátoch, najmä podľa článku 11 charty a podľa iných relevantných ustanovení. Toto by sa malo zdôrazniť najmä v súvislosti so zverejňovaním dôverných informácií v súlade s ustanoveniami o takomto zverejňovaní v tejto smernici.

               (29)

               Bez toho, aby bol dotknutý článok 4 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska, pokiaľ ide o priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), sa Spojené kráľovstvo nezúčastní na prijímaní tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu.

               (30)

               V súlade s článkami 1, 2, 3 a 4 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska, pokiaľ ide o priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ, Írsko oznámilo svoje želanie podieľať sa na prijatí a uplatňovaní tejto smernice.

               (31)

               V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu.

               (32)

               Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov vydal stanovisko 10. februára 2012 (6),

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti
   1.   Táto smernica ustanovuje minimálne pravidlá pre trestné sankcie za obchodovanie s využitím dôverných informácií, neoprávnené zverejňovanie dôverných informácií a manipuláciu s trhom s cieľom zabezpečiť v Únii integritu finančných trhov a zvýšiť ochranu investorov a dôveru v tieto trhy.
   2.   Táto smernica sa vzťahuje na:

               a)

               finančné nástroje prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu alebo tie, pre ktoré bola podaná žiadosť o prijatie na obchodovanie na regulovanom trhu;

               b)

               finančné nástroje obchodované v multilaterálnom obchodnom systéme (multilateral trading facility – MTF)), prijaté na obchodovanie v MTF alebo tie, pre ktoré bola podaná žiadosť o prijatie na obchodovanie v MTF;

               c)

               finančné nástroje obchodované v rámci organizovaných obchodných systémov (OTF);

               d)

               finančné nástroje, ktoré sa neuvádzajú pod písmenami a), b) ani c) a ktorých cena alebo hodnota závisí od ceny alebo hodnoty finančného nástroja uvedeného pod uvedenými písmenami alebo má na ne vplyv, vrátane okrem iného swapov na úverové zlyhanie a rozdielových zmlúv.

         Táto smernica sa uplatňuje aj na konanie alebo transakcie, a to vrátane ponúk, ktoré sa týkajú obchodovania s emisnými kvótami na aukčnej platforme, ktorá bola schválená ako regulovaný trh, alebo na takéto obchodovanie s inými draženými produktmi, ktoré sú na nich založené, vrátane toho, keď dražené produkty nie sú finančné nástroje, v súlade s nariadením Komisie (EÚ) č. 1031/2010 (7). Bez toho, aby tým boli dotknuté akékoľvek osobitné ustanovenia vzťahujúce sa na ponuky predložené v súvislosti s aukciou, každé požiadavky a ustanovenia v tejto smernici, ktoré sa týkajú pokynov na obchodovanie, sa vzťahujú na takéto ponuky.
   3.   Táto smernica sa neuplatňuje na:

               a)

               obchodovanie s vlastnými akciami v rámci programov spätného výkupu, ak sa takéto obchodovanie vykonáva v súlade s článkom 5 ods. 1, 2 a 3 nariadenia (EÚ) č. 596/2014;

               b)

               obchodovanie s cennými papiermi alebo pridruženými nástrojmi uvedené v článku 3 ods. 2 písm. a) a b) nariadenia (EÚ) č. 596/2014 v záujme stabilizácie cenných papierov, ak sa takéto obchodovanie vykonáva v súlade s článkom 5 ods. 4 a 5 uvedeného nariadenia;

               c)

               transakcie, pokyny alebo konanie pri uskutočňovaní menovej politiky, devízovej politiky alebo politiky riadenia verejného dlhu v súlade s článkom 6 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 596/2014, transakcie, pokyny alebo konanie uskutočňované v súlade s článkom 6 ods. 2 uvedeného nariadenia, činnosti pri uskutočňovaní politiky Únie v oblasti klímy v súlade s článkom 6 ods. 3 uvedeného nariadenia alebo činnosti uskutočňované v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky Únie alebo spoločnej rybárskej politiky Únie v súlade s článkom 6 ods. 4 uvedeného nariadenia.

         4.   Článok 5 sa vzťahuje aj na:

               a)

               spotové zmluvy týkajúce sa komodít, ktoré nie sú veľkoobchodnými energetickými produktmi, keď transakcia, pokyn alebo konanie má vplyv na cenu alebo hodnotu finančného nástroja uvedeného v odseku 2 tohto článku;

               b)

               druhy finančných nástrojov vrátane derivátových kontraktov alebo derivátových nástrojov na prenos kreditného rizika, keď transakcia, pokyn, ponuka alebo konanie má vplyv na cenu alebo hodnotu spotových zmlúv týkajúcich sa komodít, ak táto cena alebo hodnota závisí od ceny alebo hodnoty daných finančných nástrojov;

               c)

               konanie súvisiace s referenčnými hodnotami.

         5.   Táto smernica sa uplatňuje na každú transakciu, pokyn alebo konanie týkajúce sa všetkých finančných nástrojov uvedených v odsekoch 2 a 4 bez ohľadu na to, či sa táto transakcia, pokyn alebo konanie uskutočňujú, alebo neuskutočňujú na obchodnom mieste.
   Článok 2
   Vymedzenie pojmov
   Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

               1.

               „finančný nástroj“ je akýkoľvek finančný nástroj vymedzený v článku 4 ods. 1 bode 15 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ (8);

               2.

               „spotová zmluva týkajúca sa komodít“ je spotová zmluva týkajúca sa komodít vymedzená v článku 3 ods. 1 bode 15 nariadenia (EÚ) č. 596/2014;

               3.

               „program spätného výkupu“ je obchodovanie s vlastnými akciami v súlade s článkami 21 až 27 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/30/EÚ (9);

               4.

               „dôverné informácie“ sú informácie v zmysle článku 7 ods. 1 až 4 nariadenia (EÚ) č. 596/2014;

               5.

               „emisná kvóta“ je emisná kvóta opísaná v oddiele C bode 11 prílohy I k smernici 2014/65/EÚ;

               6.

               „referenčná hodnota“ je referenčná hodnota vymedzená v článku 3 ods. 1 bode 29 nariadenia (EÚ) č. 596/2014;

               7.

               „uznaný trhový postup“ je osobitný trhový postup, ktorý uznal príslušný orgán členského štátu v súlade s článkom 13 nariadenia (EÚ) č. 596/2014;

               8.

               „stabilizácia“ je stabilizácia vymedzená v článku 3 bode 2 písm. d) nariadenia (EÚ) č. 596/2014;

               9.

               „regulovaný trh“ je regulovaný trh vymedzený v článku 4 ods. 1 bode 21 smernice 2014/65/EÚ;

               10.

               „multilaterálny obchodný systém“ alebo „MTF“ je multilaterálny obchodný systém vymedzený v článku 4 ods. 1 bode 22 smernice 2014/65/EÚ;

               11.

               „organizovaný obchodný systém“ alebo „OTF“ je organizovaný obchodný systém vymedzený v článku 4 ods. 1 bode 23 smernice 2014/65/EÚ;

               12.

               „obchodné miesto“ je obchodné miesto vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 24 smernice 2014/65/EÚ;

               13.

               „veľkoobchodný energetický produkt“ je veľkoobchodný energetický produkt vymedzený v článku 2 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1227/2011 (10);

               14.

               „emitent“ je emitent vymedzený v článku 3 ods. 1 bode 21 nariadenia (EÚ) č. 596/2014.

         Článok 3
   Obchodovanie s využitím dôverných informácií, odporúčanie inej osobe, aby sa zapojila do obchodovania s využitím dôverných informácií, alebo navádzanie inej osoby, aby sa zapojila do obchodovania s využitím dôverných informácií
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa obchodovanie s využitím dôverných informácií, odporúčanie inej osobe zapojiť sa do obchodovania s využitím dôverných informácií alebo navádzanie inej osoby zapojiť sa do obchodovania s využitím dôverných informácií uvedené v odsekoch 2 až 8 považovali za trestné činy aspoň v závažných prípadoch a vtedy, ak sú spáchané úmyselne.
   2.   Na účely tejto smernice sa za obchodovanie s využitím dôverných informácií považuje činnosť, keď osoba má dôverné informácie a využíva ich priamo alebo nepriamo na nadobudnutie alebo prevod finančných nástrojov, na ktoré sa tieto informácie vzťahujú, a to na vlastný účet alebo na účet tretej osoby.
   3.   Tento článok sa vzťahuje na každú osobu, ktorá má dôverné informácie v dôsledku toho, že uvedená osoba:

               a)

               je členom správnych, riadiacich alebo dozorných orgánov emitenta;

               b)

               má podiel na kapitále emitenta;

               c)

               má prístup k informáciám v súvislosti s vykonávaním zamestnania, povolania alebo povinností alebo

               d)

               je zapojená do trestnej činnosti.

         Tento článok sa vzťahuje aj na každú osobu, ktorá získala dôverné informácie za iných okolností, než sú okolnosti uvedené v prvom pododseku, ak uvedená osoba vie, že ide o dôverné informácie.
   4.   Využitie dôverných informácií na zrušenie alebo zmenu pokynu týkajúceho sa finančného nástroja, na ktorý sa tieto informácie vzťahujú, ak daný pokyn bol zadaný predtým, ako príslušná osoba získala dôverné informácie, sa takisto považuje za obchodovanie s využitím dôverných informácií.
   5.   V súvislosti s aukciami emisných kvót alebo iných dražených produktov na nich založených, ktoré sa konajú v súlade s nariadením (EÚ) č. 1031/2010, využitie dôverných informácií uvedené v odseku 4 tohto článku zahŕňa aj situáciu, keď osoba predloží, zmení alebo stiahne ponuku týkajúcu sa jej vlastného účtu alebo účtu tretej strany.
   6.   Na účely tejto smernice k odporúčaniu, aby sa iná osoba zapojila do obchodovania s využitím dôverných informácií, alebo k navádzaniu inej osoby, aby sa zapojila do obchodovania s využitím dôverných informácií, dochádza vtedy, keď osoba pozná dôverné informácie a:

               a)

               odporučí na základe týchto informácií inej osobe, aby nadobudla alebo previedla finančné nástroje, na ktoré sa tieto informácie vzťahujú, alebo navádza túto osobu, aby takéto nadobudnutie alebo prevod vykonala, alebo

               b)

               odporučí na základe týchto informácií tejto inej osobe, aby zrušila alebo zmenila pokyn týkajúci sa finančného nástroja, na ktorý sa tieto informácie vzťahujú, alebo navádza túto osobu, aby takéto zrušenie alebo zmenu vykonala.

         7.   Využitie odporúčaní alebo navádzania uvedených v odseku 6 predstavuje obchodovanie s využitím dôverných informácií v prípade, ak osoba využívajúca odporúčanie alebo navádzanie vie, že je to založené na dôverných informáciách.
   8.   Na účely tohto článku samotná skutočnosť, že osoba má alebo mala dôverné informácie, neznamená, že táto osoba tieto informácie využila alebo sa zapojila do obchodovania s využitím dôverných informácií na základe nadobudnutia alebo prevodu, ak sa jej konanie kvalifikuje ako legitímne podľa článku 9 nariadenia (EÚ) č. 596/2014.
   Článok 4
   Neoprávnené zverejňovanie dôverných informácií
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa neoprávnené zverejňovanie dôverných informácií uvedené v odsekoch 2 až 5 považovalo za trestný čin aspoň v závažných prípadoch a vtedy, ak je spáchané úmyselne.
   2.   Na účely tejto smernice sa za neoprávnené zverejňovanie dôverných informácií považujú prípady, keď osoba má dôverné informácie a poskytne tieto informácie inej osobe, okrem prípadov, keď k zverejneniu dôjde v rámci bežného výkonu zamestnania, povolania alebo povinností, vrátane prípadov, keď sa zverejnenie kvalifikuje ako skúmanie trhu podľa článku 11 ods. 1 až 8 nariadenia (EÚ) č. 596/2014.
   3.   Tento článok sa vzťahuje na každú osobu v situáciách alebo podmienkach uvedených v článku 3 ods. 3.
   4.   Na účely tejto smernice sa ďalšie zverejnenie odporúčaní alebo navádzanie uvedené v článku 3 ods. 6 pokladá za neoprávnené zverejnenie dôverných informácií podľa tohto článku, ak osoba zverejňujúca odporúčanie alebo navádzanie vie, že sú založené na dôverných informáciách.
   5.   Tento článok sa uplatňuje v súlade s potrebou chrániť slobodu tlače a slobodu prejavu.
   Článok 5
   Manipulácia s trhom
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa manipulácia s trhom uvedená v odseku 2 považovala za trestný čin aspoň v závažných prípadoch a vtedy, ak je spáchaná úmyselne.
   2.   Na účely tejto smernice manipulácia s trhom zahŕňa tieto činnosti:

               a)

               uzatvorenie transakcií, zadávanie pokynov na obchodovanie alebo akékoľvek iné konanie, ktoré:

                           i)

                           poskytuje nepravdivé alebo zavádzajúce signály, pokiaľ ide o ponuku, dopyt alebo cenu finančného nástroja alebo súvisiacej spotovej zmluvy týkajúcej sa komodít, alebo

                           ii)

                           zaisťuje cenu jedného alebo viacerých finančných nástrojov alebo súvisiacej spotovej zmluvy týkajúcej sa komodít na neprirodzenej alebo umelej úrovni,

                     pokiaľ dôvody konania osoby, ktorá uzatvorila transakcie alebo vydala pokyny na obchodovanie, nie sú legitímne a tieto transakcie alebo pokyny na obchodovanie nie sú v súlade s uznanými trhovými postupmi na príslušnom obchodnom mieste;

               b)

               uzatvorenie transakcie, zadanie pokynu na obchodovanie alebo akákoľvek iná činnosť alebo konanie ovplyvňujúce cenu jedného alebo viacerých finančných nástrojov alebo súvisiacej spotovej zmluvy týkajúcej sa komodít, ktorá využíva fiktívne nástroje alebo akúkoľvek inú formu podvodu alebo machinácie;

               c)

               šírenie informácií prostredníctvom médií vrátane internetu alebo akýchkoľvek iných prostriedkov, ktoré vysielajú nepravdivé alebo zavádzajúce signály, pokiaľ ide o ponuku, dopyt alebo cenu finančných nástrojov či súvisiacich spotových zmlúv týkajúcich sa komodít, alebo zaisťujú ceny jedného alebo viacerých finančných nástrojov alebo súvisiacej spotovej zmluvy týkajúcej sa komodít na neprirodzenej alebo umelej úrovni, pričom osoby, ktoré šírili informácie, dosiahnu pre seba alebo inú osobu zo šírenia týchto informácií výhodu alebo zisk, alebo

               d)

               prenos nepravdivých alebo zavádzajúcich informácií či poskytovanie nepravdivých alebo zavádzajúcich vstupných informácií, alebo akékoľvek iné konanie, ktorým sa manipuluje s výpočtom referenčnej hodnoty.

         Článok 6
   Podnecovanie, napomáhanie, navádzanie a pokus
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa podnecovanie, napomáhanie a navádzanie na trestné činy uvedené v článku 3 ods. 2 až 5 a v článkoch 4 a 5 trestalo ako trestný čin.
   2.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa pokus o spáchanie niektorého z trestných činov uvedených v článku 3 ods. 2 až 5 a 7 a v článku 5 trestal ako trestný čin.
   3.   Článok 3 ods. 8 platí obdobne.
   Článok 7
   Trestné sankcie pre fyzické osoby
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa trestné činy uvedené v článkoch 3 až 6 trestali účinnými, primeranými a odrádzajúcimi trestnými sankciami.
   2.   Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby pre trestné činy uvedené v článkoch 3 a 5 bola horná hranica trestu odňatia slobody stanovená najmenej na štyri roky.
   3.   Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby pre trestný čin uvedený v článku 4 bola horná hranica trestu odňatia slobody stanovená najmenej na dva roky.
   Článok 8
   Zodpovednosť právnických osôb
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými sa zabezpečí, aby právnické osoby mohli byť zodpovedné za trestné činy uvedené v článkoch 3 až 6, ktoré v ich prospech spáchala akákoľvek osoba konajúca buď samostatne, alebo ako súčasť orgánu príslušnej právnickej osoby, majúca vedúce postavenie v rámci právnickej osoby, na základe:

               a)

               právomoci zastupovať právnickú osobu;

               b)

               oprávnenia prijímať rozhodnutia v mene právnickej osoby alebo

               c)

               oprávnenia vykonávať kontrolu v rámci právnickej osoby.

         2.   Členské štáty takisto prijmú potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že právnické osoby môžu byť zodpovedné, keď nedostatok dohľadu alebo kontroly osobou uvedenou v odseku 1 umožnil spáchanie trestného činu uvedeného v článkoch 3 až 6 v prospech právnickej osoby osobou, ktorá podlieha jej právomoci.
   3.   Zodpovednosť právnických osôb podľa odsekov 1 a 2 nevylučuje trestné konanie voči fyzickým osobám, ktoré sú páchateľmi, podnecovateľmi alebo spolupáchateľmi trestných činov uvedených v článkoch 3 až 6.
   Článok 9
   Sankcie voči právnickým osobám
   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa na právnickú osobu zodpovednú podľa článku 8 vzťahovalo uloženie účinných, primeraných a odrádzajúcich sankcií, ktoré zahŕňajú pokuty trestnoprávnej alebo inej povahy a môžu zahŕňať aj iné sankcie, napríklad:

               a)

               vylúčenie z nároku na verejné výhody alebo pomoc;

               b)

               dočasný alebo trvalý zákaz výkonu obchodnej činnosti;

               c)

               uloženie súdneho dohľadu;

               d)

               súdne rozhodnutie o zrušení právnickej osoby;

               e)

               dočasné alebo trvalé ukončenie činnosti subjektov, ktoré sa využili na spáchanie trestného činu.

         Článok 10
   Súdna príslušnosť
   1.   Členský štát prijme opatrenia potrebné na určenie ich súdnej príslušnosti vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článkoch 3 až 6, ak boli spáchané:

               a)

               úplne alebo čiastočne na jeho území alebo

               b)

               jedným z jeho štátnych príslušníkov, aspoň v prípadoch, keď sa čin považuje za trestný čin tam, kde bol spáchaný.

         2.   Členský štát informuje Komisiu, ak sa rozhodne stanoviť ďalšiu súdnu príslušnosť pre trestné činy uvedené v článkoch 3 až 6, spáchané mimo jeho územia, keď:

               a)

               páchateľ má obvyklý pobyt na jeho území alebo

               b)

               trestný čin bol spáchaný v prospech právnickej osoby usadenej na jeho území.

         Článok 11
   Odborná príprava
   Bez toho, aby bola dotknutá nezávislosť súdnictva a rozdiely v organizácii súdnictva v rámci Únie, členské štáty vyžadujú od subjektov zodpovedných za odbornú prípravu sudcov, prokurátorov, polície, justičných pracovníkov a pracovníkov príslušných orgánov zapojených do trestného konania a vyšetrovania, aby poskytovali primeranú odbornú prípravu zodpovedajúcu cieľom tejto smernice.
   Článok 12
   Správa
   Komisia do 4. júla 2018 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o fungovaní tejto smernice a v prípade potreby o nutnosti jej zmeny, a to aj v súvislosti s výkladom závažných prípadov uvedených v článku 3 ods. 1, článku 4 ods. 1 a článku 5 ods. 1, s úrovňou sankcií stanovených členskými štátmi a s rozsahom, v akom boli prijaté dobrovoľné prvky uvedené v tejto smernici.
   V prípade potreby Komisia k správe pripojí legislatívny návrh.
   Článok 13
   Transpozícia
   1.   Členské štáty prijmú a zverejnia do 3. júla 2016 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne oznámia Komisii znenie týchto opatrení.
   Členské štáty tieto opatrenia uplatňujú od 3. júla 2016 za podmienky nadobudnutia účinnosti nariadenia (EÚ) č. 596/2014.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 14
   Nadobudnutie účinnosti
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 15
   Adresáti
   Táto smernica je určená členským štátom v súlade so zmluvami.

      V Štrasburgu 16. apríla 2014

            Za Európsky parlament

            predseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            predseda

         D. KOURKOULAS

      (1)  Ú. v. EÚ C 161, 7.6.2012, s. 3.

      (2)  Ú. v. EÚ C 181, 21.6.2012, s. 64.

      (3)  Pozícia Európskeho parlamentu zo 4. februára 2014 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady zo 14. apríla 2014.

      (4)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (zneužívanie trhu) (Ú. v. EÚ L 96, 12.4.2003, s. 16).

      (5)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 596/2014 zo 16. apríla 2014 o zneužívaní trhu (nariadenie o zneužívaní trhu) a o zrušení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES a smerníc Komisie 2003/124/ES, 2003/125/ES a 2004/172/ES (pozri stranu 1 tohto úradného vestníka).

      (6)  Ú. v. EÚ C 177, 20.6.2012, s. 1.

      (7)  Nariadenie Komisie (EÚ) č. 1031/2010 z 12. novembra 2010 o harmonograme, správe a iných aspektoch obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov formou aukcie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve (Ú. v. EÚ L 302, 18.11.2010, s. 1).

      (8)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/65/EÚ z 15. mája 2014 o trhoch s finančnými nástrojmi, ktorou sa mení smernica 2002/92/ES a smernica 2011/61/EÚ (pozri stranu 349 tohto úradného vestníka).

      (9)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/30/EÚ z 25. októbra 2012 o koordinácii ochranných opatrení, ktoré členské štáty vyžadujú od obchodných spoločností na ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb v zmysle druhého odseku článku 54 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, pokiaľ ide o zakladanie akciových spoločností a udržiavanie a zmenu ich základného imania, s cieľom dosiahnuť rovnocennosť týchto opatrení (Ú. v. EÚ L 315, 14.11.2012, s. 74).

      (10)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1227/2011 z 25. októbra 2011 o integrite a transparentnosti veľkoobchodného trhu s energiou (Ú. v. EÚ L 326, 8.12.2011, s. 1).


Dôležité právne oznámenie

|

31995L0001

Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/1/ES z 2. februára 1995 o maximálnej konštrukčnej rýchlosti, maximálnom krútiacom momente a maximálnom čistom výkone motora dvoj- alebo trojkolesových motorových vozidiel

Úradný vestník L 052 , 08/03/1995 S. 0001 - 0040 CS.ES Kapitola 13 Zväzok 015 S. 8  - 47 ET.ES Kapitola 13 Zväzok 015 S. 8  - 47 HU.ES Kapitola 13 Zväzok 015 S. 8  - 47 LT.ES Kapitola 13 Zväzok 015 S. 8  - 47 LV.ES Kapitola 13 Zväzok 015 S. 8  - 47 MT.ES Kapitola 13 Zväzok 015 S. 8  - 47 PL.ES Kapitola 13 Zväzok 015 S. 8  - 47 SK.ES Kapitola 13 Zväzok 015 S. 8  - 47 SL.ES Kapitola 13 Zväzok 015 S. 8  - 47

		Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/1/ESz 2. februára 1995o maximálnej konštrukčnej rýchlosti, maximálnom krútiacom momente a maximálnom čistom výkone motora dvoj- alebo trojkolesových motorových vozidielEURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na jej článok 100a,so zreteľom na smernicu Rady 92/61/EHS z 30. júna 1992 o typovom schválení dvojkolesových alebo trojkolesových motorových vozidiel [1],so zreteľom na návrh Komisie [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],konajúc v súlade s postupom uvedeným v článku 189b zmluvy [4],keďže vnútorný trh zahŕňa oblasť bez vnútorných hraníc, v ktorej je zaručený voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a kapitálu; keďže je nutné na tento účel prijať opatrenia;keďže sa metódy merania maximálnej konštrukčnej rýchlosti, maximálneho momentu a maximálneho čistého výkonu motora dvoj alebo trojkolesových motorových vozidiel navzájom medzi členskými štátmi líšia; keďže takéto metódy predstavujú v dôsledku rozdielov obchodné bariéry v spoločenstve;keďže bariéry fungovania vnútorného trhu môžu byť odstránené vtedy, ak všetky členské štáty prijmú rovnaké požiadavky namiesto svojich vnútroštátnych pravidiel;keďže je potrebné navrhnúť harmonizované požiadavky pre metódy merania maximálnej konštrukčnej rýchlosti, maximálneho momentu a maximálneho čistého výkonu motora dvoj alebo trojkolesových motorových vozidiel, aby bolo umožnené pre každý typ takého vozidla uplatňovať postupy typového schválenia a typového schválenia komponentu, ktoré sú stanovené v smernici 92/61/EHS,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Táto smernica platí pre metódy merania maximálnej konštrukčnej rýchlosti, maximálneho krútiaceho momentu motora a maximálneho čistého výkonu motora všetkých typov vozidiel definovaných v článku 1 smernice Rady 92/61/EHS.Článok 2Postup udeľovania typového schválenia komponentu vzhľadom na maximálnu konštrukčnú rýchlosť, maximálny krútiaci moment motora a maximálny čistý výkon motora (metódy merania) typu dvoj alebo trojkolesového motorového vozidla a podmienky voľného pohybu takých vozidiel sú stanovené v smernici 92/61/EHS.Článok 3V priebehu dvoch rokov od prijatia tejto smernice, vypracuje Komisia obsažnú novú štúdiu o tom, či je súvislosť medzi nehodami a maximálnym výkonom motora nad 74 kW. Štúdia porovná a zhodnotí posledné vedecké výskumné poznatky a vykoná vhodný výskum z hľadiska stanovenia definitívnych politických odporučení v tejto oblasti. Na základe záverov štúdie navrhne Komisia, ak to bude potrebné, nové právne opatrenia.Článok 4Akékoľvek úpravy potrebné k prispôsobeniu požiadaviek príloh I a II technickému pokroku, sa prijmú v súlade s postupom stanoveným v článku 13 smernice 70/156/EHS [5].Článok 51. Členské štáty prijmú a publikujú opatrenia nevyhnutné k prispôsobeniu sa tejto smernici najneskôr do 2. augusta 1996. Informujú o tom ihneď Komisiu.Keď členské štáty prijmú takéto opatrenia, tieto budú obsahovať odkaz na túto smernicu alebo budú sprevádzané takýmto odkazom pri príležitosti ich uverejnenia. Spôsob realizácie takého odkazu určia členské štáty.Od dátumu uvedeného v prvom pododseku, nesmú členské štáty zakázať prvýkrát uviesť do prevádzky vozidlá, ktoré vyhovujú tejto smernici.Použijú tieto predpisy odo dňa 2. februára 1997.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijali v oblasti riadenej touto smernicou.Článok 6Vnútroštátne právne predpisy môžu umožniť členským štátom odmietnutie prvej registrácie a akejkoľvek následnej registrácie vozidiel na svojom území, ktorých maximálny čistý výkon presahuje 74 kW.Článok 7Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 2. februára 1995Za Európsky parlamentpredsedaK. HänschZa RadupredsedaA. Juppé[1] Ú. v. ES L 225, 10.8.1992, s. 72.[2] Ú. v. ES C 93, 13.4.1992, s. 166.[3] Ú. v. ES C 313, 30.11.1992, s. 7.[4] Stanovisko Európskeho parlamentu z 11. februára 1993 (Ú. v. ES C 72, 15.3.1993, s. 128), Spoločná pozícia Rady z 28. júna 1993 (ešte neuverejnená v úradnom vestníku) a rozhodnutie Európskeho parlamentu zo 4. mája 1994 (Ú. v. ES C 205, 25.7.1994, s. 159). Spoločné znenie Zmierovacieho výboru z 13. decembra 1994.[5] Ú. v. ES L 42, 23.2.1970, s. 1, naposledy zmenená a doplnená smernicou 92/53/EHS (Ú. v. ES L 225, 10.8.1992, s. 1).--------------------------------------------------ZOZNAM PRÍLOHPRÍLOHA I: | Požiadavky týkajúce sa metódy merania maximálnej konštrukčnej rýchlosti … | 4 |Doplnok 1: | Postup stanovenia korekčného koeficientu pre kruhovú dráhu rýchlostného testu … | 8 |Doplnok 2: | Informačný dokument týkajúci sa hlavných charakteristík typu vozidla, ktoré ovplyvňujú jeho maximálnu konštrukčnú rýchlosť … | 9 |Doplnok 3: | Osvedčenie o typovom schválení komponentu vzhľadom na maximálnu konštrukčnú rýchlosť typu dvoj alebo trojkolesového motorového vozidla … | 9 |PRÍLOHA II: | Požiadavky týkajúce sa metódy merania maximálneho krútiaceho momentu a maximálneho čistého výkonu motora … | 10 |Doplnok 1: | Stanovenie maximálneho krútiaceho momentu a maximálneho čistého výkonu zážihových motorov pre mopedy … | 10 |Poddoplnok 1: | Informačný dokument týkajúci sa hlavných charakteristík typu motora, ktoré ovplyvňujú jeho maximálny krútiaci moment a maximálny čistý výkon … | 18 |Poddoplnok 2: | Osvedčenie o typovom schválení komponentu vzhľadom na maximálny krútiaci moment a maximálny čistý výkon motora typu mopedu … | 18 |Doplnok 2: | Stanovenie maximálneho krútiaceho momentu a maximálneho čistého výkonu zážihových motorov pre motocykle a trojkolky … | 19 |Poddoplnok 1: | Meranie maximálneho krútiaceho momentu a maximálneho čistého výkonu motora pomocou metódy motorovej teploty … | 28 |Poddoplnok 2: | Informačný dokument týkajúci sa hlavných charakteristík typu motora, ktoré ovplyvňujú jeho maximálny krútiaci moment a maximálny čistý výkon … | 29 |Poddoplnok 3: | Osvedčenie o typovom schválení komponentu vzhľadom na maximálny krútiaci moment a maximálny čistý výkon motora typu motocykla alebo trojkolky … | 29 |Doplnok 3: | Stanovenie maximálneho krútiaceho momentu a maximálneho čistého výkonu vznetových motorov montovaných na dvoj alebo trojkolesové vozidlá … | 30 |Poddoplnok 1: | Informačný dokument týkajúci sa hlavných charakteristík typu motora, ktoré ovplyvňujú jeho maximálny krútiaci moment a maximálny čistý výkon … | 40 |Poddoplnok 2: | Osvedčenie o typovom schválení komponentu vzhľadom na maximálny krútiaci moment a maximálny čistý výkon motora typu dvoj alebo trojkolesového motorového vozidla … | 40 |--------------------------------------------------


title: Smernica 2003/53/ES Európskeho parlamentu a Rady z 18. júna 2003, ktorou sa po 26-krát mení a dopĺňa smernica Rady 76/769/EHS týkajúca sa obmedzení uvádzania na trh a používania niektorých nebezpečných látok a prípravkov (nonylfenol, nonylfenoletoxylát a cement)Text s významom pre EHP.

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32003L0053

Úradný vestník L 178 , 17/07/2003 S. 0024 - 0027

		Smernica 2003/53/ES Európskeho parlamentu a Radyz 18. júna 2003,ktorou sa po 26-krát mení a dopĺňa smernica Rady 76/769/EHS týkajúca sa obmedzení uvádzania na trh a používania niektorých nebezpečných látok a prípravkov (nonylfenol, nonylfenoletoxylát a cement)(Text s významom pre EHP)EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 95,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru [2],konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy [3],keďže:(1) Riziká, ktoré pre životné prostredie predstavujú nonylfenol (NP) a nonylfenoletoxylát (NPE), boli posúdené v súlade s nariadením Rady (EHS) č. 793/93 z 23. marca 1993 o vyhodnocovaní a kontrole rizík existujúcich látok [4]. Posúdenie viedlo k zisteniu, že je potrebné obmedziť tieto riziká a Vedecký výbor pre toxicitu, ekotoxicitu a životné prostredie (VVTEŽP) vo svojom stanovisku zo 6. a 7. marca 2001 tento záver potvrdil.(2) V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva [5] je NP klasifikovaný ako "prioritná riziková látka". Podľa článku 16 ods. 6 uvedenej smernice má Komisia predložiť návrhy na kontrolu ukončenia alebo postupného znižovania vypúšťania, emitovania alebo uvoľňovania týchto látok.(3) Odporúčanie Komisie 2001/838/ES zo 7. novembra 2001 o výsledkoch hodnotenia rizík a stratégií na znižovanie rizík pre látky: akrylaldehyd; dimetylsulfát; nonylfenol; 4-nonylfenol (nonyl rozvetvený); tercbutyl(metyl)éter [6], prijaté v rámci nariadenia (EHS) č. 793/93, navrhlo stratégiu pre obmedzovanie rizík súvisiacich s NP a NPE, odporúčajúc najmä zavedenie obmedzení na ich marketing a používanie.(4) Aby bolo možné chrániť životné prostredie, Komisia bolo vyzvaná, aby zvážila zmenu a doplnenie smernice Rady 86/278/EHS z 12. júna 1986 o ochrane životného prostredia a najmä pôdy v prípadoch, kedy sa v poľnohospodárstve používajú kaly zo spracovania odpadových vôd [7], s cieľom zaviesť limitnú hodnotu koncentrácie pre NP a NPE v kaloch zo spracovania odpadových vôd, ktoré sa rozhadzujú na pôdu.(5) Aby bolo možné ešte viac chrániť životné prostredie, malo by sa uvádzanie na trh a používanie NP a NPE obmedziť len na konkrétne použitia, pri ktorých dochádza k vypúšťaniu, emisiám alebo uvoľňovaniu do životného prostredia. Obmedzenia týkajúce sa zložiek v pesticídoch a biocídoch by však mali platiť bez toho, aby to malo vplyv na existujúce národné povolenia pre pesticídy alebo biocídne výrobky obsahujúce NPE ako jednu zo zložiek, ktoré boli vydané pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice až do uplynutia ich platnosti.(6) Vedecké štúdie taktiež ukázali, že cementové prípravky obsahujúce šesťmocný chróm môžu za určitých okolností, pri priamom dlhšom styku s ľudskou pokožkou, spôsobovať alergické reakcie. Každé použitie cementu so sebou nesie riziko priameho dlhšieho styku s ľudskou pokožkou s výnimkou kontrolovaných uzatvorených a úplne automatizovaných procesov.(7) VVTEŽP potvrdil, že šesťmocný chróm obsiahnutý v cemente má nepriaznivé účinky na zdravie.(8) Na predchádzanie kontaktu cementu s pokožkou sú potrebné, ale nie postačujúce, individuálne ochranné opatrenia. Navyše, podľa hierarchie ochranných ustanovení, ktoré obsahuje smernica Rady 98/24/ES zo 7. apríla 1998 o ochrane zdravia a bezpečnosti pracovníkov pred rizikami súvisiacimi s chemickými faktormi pri práci (štrnásta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) [8], zamestnávateľ musí prednostne zabezpečiť, aby sa úroveň vystavenia pôsobeniu určitej látky znížila na čo najnižšiu možnú úroveň, keď neexistuje možnosť jej nahradenia, a aby sa individuálne ochranné opatrenia uplatnili len v prípade, ak vystaveniu jej pôsobeniu nie je možné predísť iným spôsobom.(9) Z toho vyplýva, že na ochranu zdravia ľudí je potrebné obmedziť uvádzanie cementu na trh a jeho používanie. Malo by sa obmedziť najmä uvádzanie na trh a používanie cementu alebo cementových prípravkov, ktoré obsahujú viac ako 2 ppm šesťmocného chrómu v prípade činností, kde existuje možnosť kontaktu s pokožkou. Pri kontrolovaných uzavretých alebo úplne automatizovaných procesoch to nie je potrebné a preto im môže byť udelená výnimka. Redukčné činidlá by sa mali použiť podľa možnosti čo najskôr, t. j. v mieste výroby cementu.(10) Aby bolo možné ešte viac chrániť zdravie ľudí, bola Komisia vyzvaná, aby zvážila zmenu a doplnenie prílohy I smernice 98/24/ES, s cieľom zaviesť záväznú limitnú hodnotu pre vystavenie pôsobeniu prachu pri práci.(11) Používanie šesťmocného chrómu už zakazuje smernica 2000/53/ES Európskeho parlamentu a Rady z 18. septembra 2000 o vozidlách po skončení životnosti [9] a smernica 2002/95/ES Európskeho parlamentu a Rady z 27. januára 2003 o obmedzení používania určitých nebezpečných látok v elektrických a elektronických zariadeniach [10]. Ostatné použitia šesťmocného chrómu sa skúmajú v rámci posudzovania rizík a Komisia bola vyzvaná, aby podľa možnosti čo najskôr navrhla príslušnú legislatívu, ktorá by sa zaoberala prípadnými zistenými rizikami.(12) V tomto zmysle je potrebne zmeniť a doplniť smernicu Rady 76/769/EHS z 27. júla 1976 o aproximácii zákonov, predpisov a administratívnych ustanovení členských štátov, ktoré sa týkajú obmedzení uvádzania na trh a používania niektorých nebezpečných látok a prípravkov [11].(13) Cieľom tejto smernice je zaviesť harmonizované ustanovenia týkajúce sa NP, NPE a cementu a tým chrániť vnútorný trh pri súčasnom zabezpečení vysokej úrovne ochrany zdravia a životného prostredia, ako to požaduje článok 95 zmluvy.(14) Pre uplatňovanie tejto smernice je žiadúce prijať harmonizované testovacie metódy na zisťovanie obsahu šesťmocného chrómu v cemente, ale ich prijatie by nemalo mať za následok oddialenie nadobudnutia účinnosti tejto smernice. Komisia by preto mala v súlade s článkom 2a smernice 76/769/EHS takúto metódu stanoviť. Testovacia metóda by sa mala vypracovať podľa možnosti na európskej úrovni a ak je to možné, tak by ju mal vypracovať Európsky výbor pre normalizáciu (CEN).(15) Táto smernica nemá vplyv na právne predpisy spoločenstva, ktorá stanovuje minimálne požiadavky na ochranu pracovníkov, ako je napríklad smernica Rady 89/391/EHS z 12. júna 1989 o zavedení opatrení na podporu zlepšovania bezpečnosti a ochrany zdravia pracovníkov pri práci [12] a jednotlivé smernice z nej vyplývajúce, najmä smernica Rady 90/394/EHS z 28. júna 1990 o ochrane pracovníkov pred rizikami súvisiacimi s vystavením účinkom karcinogénnych látok pri práci (šiesta individuálna smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) [13] a smernica 98/24/ES,PRIJALI TÚTO SMERNICU:Článok 11. Príloha I k smernici 76/769/EHS sa týmto mení a dopĺňa tak, ako je uvedené v prílohe k tejto smernici.2. Táto smernica nemá vplyv na platnosť existujúcich vnútroštátnych povolení pre pesticídy alebo biocídne výrobky obsahujúce NPE, ako jednu zo zložiek, ktoré boli vydané pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice, až do uplynutia ich platnosti.Článok 2V súlade s postupom ustanoveným v článku 2 smernice 76/769/EHS Komisia príjme harmonizovanú testovaciu metódu na účely uplatňovania bodu 47, cement, prílohy I uvedenej smernice.Článok 3Členské štáty prijmú a uverejnia ustanovenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 17. júla 2004. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Tieto ustanovenia sa uplatňujú od 17. januára 2005.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.Článok 4Táto smernica nadobúda účinnosť v deň jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.Článok 5Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 18. júna 2003Za Európsky parlamentpredsedaP. CoxZa RadupredsedaG. Drys[1] Návrh zo 16. augusta 2002 (ešte neuverejnený v úradnom vestníku).[2] Ú. v. ES C 133, 6.6.2003, s. 13.[3] Stanovisko Európskeho parlamentu z 27. marca 2003 (ešte neuverejnené v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 19. mája 2003.[4] Ú. v. ES L 84, 5.4.1993, s. 1.[5] Ú. v. ES L 327, 22.12.2000, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou č. 2455/2001/ES (Ú. v. ES L 331, 15.12.2001, s. 1).[6] Ú. v. ES L 319, 4.12.2001, s. 30.[7] Ú. v. ES L 181, 4.7.1986, s. 6. Nariadenie zmenené a doplnené aktom o pristúpení z roku 1994.[8] Ú. v. ES L 131, 5.5.1998, s. 11.[9] Ú. v. ES L 269, 21.10.2000, s. 34. Smernica naposledy zmenená a doplnená rozhodnutím Komisie 2002/525/ES (Ú. v. ES L 170, 29.6.2002, s. 81).[10] Ú. v. EÚ L 37, 13.2.2003, s. 19.[11] Ú. v. ES L 262, 27.9.1976, s. 201. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/36/ES (Ú. v. ES L 156, 25.6.2003, s. 26).[12] Ú. v. ES L 183, 29.6.1989, s. 1.[13] Ú. v. ES L 196, 26.7.1990, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 1999/38/ES (Ú. v. ES L 138, 1.6.1999, s. 66).--------------------------------------------------PRÍLOHAV prílohe I k smernici 76/769/EHS sa dopĺňajú tieto body 46 a 47:"46. 1.Nonylfenol C6H4(OH)C9H192.Nonylfenol-etoxylát (C2H4O)nC15H24O | Nemôže sa uvádzať na trh ani používať ako látka alebo zložka prípravkov v koncentráciách rovnajúcich sa alebo vyšších ako 0,1 % hmotnosti na účely: 1.priemyselného alebo inštitucionálneho čistenia, s výnimkou:kontrolovaných uzatvorených systémov suchého čistenia, pri ktorých sa pracia kvapalina recykluje alebo spaľuje;čistiacich systémov so špeciálnym zaobchádzaním, pri ktorých sa pracia kvapalina recykluje alebo spaľuje;2.čistenia v domácnostiach;3.spracovania textílií a usní, s výnimkou:spracovania, pri ktorom nedochádza k ich uvoľňovaniu do odpadových vôd;systémov so špeciálnym zaobchádzaním, pri ktorých sa voda z výroby najprv upravuje tak, aby sa úplne odstránili organické frakcie pred biologickým čistením odpadových vôd (odmasťovanie ovčej kože (ovčiny));4.ako antimastitídne emulgačné činidlo v poľnohospodárstve;5.obrábania kovov, s výnimkou:použitia pri kontrolovaných uzatvorených systémoch, pri ktorých sa pracia kvapalina recykluje alebo spaľuje;6.výroby buničiny a papiera;7.kozmetických výrobkov;8.ostatných výrobkov osobnej hygieny, s výnimkou;spermicídov;9.ako jedna zo zložiek v pesticídoch a biocídoch. |47.Cement | 1.Cement a prípravky obsahujúce cement sa nesmú používať ani uvádzať na trh, ak v hydratovanom stave obsahujú viac ako 0,0002 % rozpustného šesťmocného chrómu z celkovej čistej hmotnosti cementu.2.Ak sa používajú redukčné činidlá, potom bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie ostatných ustanovení spoločenstva o klasifikácii, balení a označovaní nebezpečných látok a prípravkov, na obaloch cementu a prípravkov obsahujúcich cement musia byť čitateľne a nezmazateľne uvedené údaje o dátume balenia, ako aj skladovacie podmienky a doba uskladnenia potrebné na zachovanie činnosti redukčných činidiel a na zachovanie obsahu rozpustného šesťmocného chrómu pod limitom uvedeným v odseku 1.3.Odseky 1 a 2 sa neuplatnia na uvádzanie na trh a používanie v kontrolovaných uzatvorených a úplne automatizovaných procesoch, pri ktorých s cementom a s prípravkami obsahujúcimi cement manipulujú len stroje a pri ktorých nie je možný žiadny kontakt s pokožkou." |--------------------------------------------------


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctvaText s významom pre EHP.

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32004L0048

Úradný vestník L 157 , 30/04/2004 S. 0045 - 0086

		Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ESz 29. apríla 2004o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva(Text s významom pre EHP)EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä jej článok 95,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru [1],po porade s Výborom pre regióny,v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy [2],keďže:(1) Dosiahnutie vnútorného trhu má za následok odstránenie obmedzení slobody pohybu a skresľovanie hospodárskej súťaže a zároveň vznik prostredia vhodného na inováciu a investície. V tejto súvislosti je ochrana duševného vlastníctva podstatným prvkom úspechu vnútorného trhu. Ochrana duševného vlastníctva je dôležitá nielen pre podporu inovácie a tvorivosti, ale tiež na rozvoj zamestnanosti a zvyšovanie konkurencieschopnosti.(2) Ochrana duševného vlastníctva by mala umožňovať vynálezcovi alebo tvorcovi čerpať oprávnený zisk zo svojho vynálezu alebo výtvoru. Mala by tiež umožňovať čo najrozsiahlejšie rozšírenie diel, myšlienok a nového know-how. Zároveň by nemala brániť slobode vyjadrovania, voľnému pohybu informácií alebo ochrane osobných údajov, a to aj na internete.(3) Bez účinných prostriedkov vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva je však inovácia a tvorivosť brzdená a investície sa znižujú. Preto je nevyhnutné zabezpečiť, aby sa v Spoločenstve účinne uplatňovali samostatné právne predpisy o duševnom vlastníctve, ktoré sú v súčasnosti prevažne súčasťou acquis communautaire. V tejto súvislosti majú prostriedky vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva prvoradú dôležitosť pre úspech vnútorného trhu.(4) Na medzinárodnej úrovni sú všetky členské štáty, ako aj samotné Spoločenstvo, pokiaľ ide o záležitosti patriace do jeho pôsobnosti, viazané Dohodou o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva (dohoda TRIPS), ktorá bola schválená rozhodnutím Rady 94/800/ES [3] ako súčasť mnohostranných rokovaní Uruguajského kola a uzavretá v rámci Svetovej obchodnej organizácie.(5) Dohoda TRIPS obsahuje predovšetkým ustanovenia o prostriedkoch na dodržiavanie práv duševného vlastníctva, ktoré sú bežnými normami uplatniteľnými na medzinárodnej úrovni a ktoré sa vykonávajú vo všetkých členských štátoch. Touto smernicou nie sú dotknuté medzinárodné záväzky členských štátov vrátane záväzkov prijatých na základe dohody TRIPS.(6) Sú tiež medzinárodné dohovory, ktorých zmluvnými stranami sú všetky členské štáty a ktoré tiež obsahujú ustanovenia o prostriedkoch na dodržiavanie práv duševného vlastníctva. Patrí k nim predovšetkým Parížsky dohovor na ochranu priemyselného vlastníctva, Bernský dohovor o ochrane literárnych a umeleckých diel a Rímsky dohovor o ochrane umelcov, výrobcov zvukových záznamov a rozhlasových organizácií.(7) Z konzultácií, ktoré o tejto otázke uskutočnila Komisia, vyplýva, že v členských štátoch sú napriek dohode TRIPS stále veľké rozdiely, čo sa týka prostriedkov vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva. Napríklad postupy uplatňovania predbežných opatrení, ktoré sa využívajú najmä na zabezpečenie dôkazov, výpočet škôd alebo spôsoby uplatňovanie súdnych konaní na ukončenie porušovania práv duševného vlastníctva sa medzi jednotlivými členskými štátmi veľmi odlišujú. V niektorých členských štátoch nie sú žiadne opatrenia, konania a prostriedky právnej nápravy, ako napríklad právo na informácie a stiahnutie tovaru neoprávnene umiestneného na trhu na náklady toho, kto porušuje práva.(8) Rozdiely medzi úpravami prostriedkov vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva jednotlivých členských štátov majú nepriaznivý vplyv na riadne fungovanie vnútorného trhu a bránia zabezpečeniu toho, aby práva duševného vlastníctva požívali rovnocennú úroveň ochrany v celom Spoločenstve. Tento stav nepodporuje voľný pohyb v rámci vnútorného trhu ani nevytvára vhodné prostredie pre zdravú hospodársku súťaž.(9) Súčasné rozdiely tiež vedú k oslabovaniu hmotného práva duševného vlastníctva a k roztriešteniu vnútorného trhu v tejto oblasti. V obchodných kruhoch to spôsobuje stratu dôvery vo vnútorný trh s následným znížením investícií do inovácie a tvorby. Porušovanie práv duševného vlastníctva sa čoraz viac spája s organizovaným zločinom. Narastajúce používanie internetu umožňuje okamžité rozširovanie pirátskych výrobkov po celej zemeguli. Účinné uplatňovanie právnych predpisov by mala zabezpečiť konkrétna akcia na úrovni Spoločenstva. Aproximácia legislatívy členských štátov v tejto oblasti je preto nevyhnutným predpokladom riadneho fungovania vnútorného trhu.(10) Cieľom tejto smernice je priblížiť právne poriadky tak, aby zabezpečovali vysokú, rovnocennú a jednotnú úroveň ochrany na vnútornom trhu.(11) Táto smernica nemá za cieľ zaviesť zosúladené pravidlá na justičnú spoluprácu, súdnu právomoc, uznávanie a výkon rozhodnutí v občianskych a obchodných záležitostiach ani sa zaoberať uplatniteľnými právnymi predpismi. Sú to nástroje Spoločenstva, ktoré vo všeobecnosti upravujú také záležitosti, a sú v zásade rovnako uplatniteľné na duševné vlastníctvo.(12) Touto smernicou nie je dotknuté uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže a najmä články 81 a 82 zmluvy. Opatrenia stanovené v tejto smernici by sa nemali používať na nenáležité obmedzovanie hospodárskej súťaže spôsobom, ktorý je v rozpore so zmluvou.(13) Je nevyhnutné čo najširšie vymedziť pôsobnosť tejto smernice, aby zahrňovala všetky práva duševného vlastníctva, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia Spoločenstva v tejto oblasti, a/alebo vnútroštátne právo dotknutého členského štátu. Napriek tomu touto požiadavkou nie je dotknutá možnosť na strane tých členských štátov, ktoré si to želajú, rozšíriť pôsobnosť ustanovení tejto smernice na vnútorné účely tak, aby zahrňovala akty týkajúce sa nekalej hospodárskej súťaže vrátane parazitných kópií, prípadne podobných činností.(14) Opatrenia ustanovené v článku 6 ods. 2, článku 8 ods. 1 a článku 9 ods. 2 sa musia uplatňovať iba v súvislosti s konaním v komerčnom rozsahu. Tým nie je dotknutá možnosť členských štátov uplatňovať tieto opatrenia tiež v súvislosti s iným konaním. Za konanie v komerčnom rozsahu sa považuje konanie s cieľom priameho alebo nepriameho ekonomického prospechu; to spravidla nezahŕňa dobromyseľné konanie konečných spotrebiteľov.(15) Touto smernicou by nemalo byť dotknuté hmotné právo duševného vlastníctva, smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov [4], smernicu Európskeho parlamentu a Rady 1999/93/ES z 13. decembra 1999 o rámci Spoločenstva pre elektronické podpisy [5] a smernicu 2000/31/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode [6].(16) Ustanoveniami tejto smernice by nemali byť dotknuté určité ustanovenia o vymáhaní práv a o výnimkách v oblasti autorského práva a jemu príbuzných práv v právnych nástrojoch Spoločenstva a obzvlášť tie, ktoré sú uvedené v smernici Rady 91/250/EHS zo 14. mája 1991 o právnej ochrane počítačových programov [7] alebo v smernici 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorského práva a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti [8].(17) Opatrenia, postupy a prostriedky právnej nápravy ustanovené v tejto smernici by sa mali stanoviť v každom prípade takým spôsobom, aby patrične zohľadňovali špecifické charakteristiky daného prípadu vrátane konkrétnych znakov každého práva duševného vlastníctva a ak je to potrebné, úmyselnú alebo neúmyselnú povahu porušenia.(18) Osoby oprávnené vyžadovať uplatňovanie týchto opatrení, postupov a prostriedkov právnej nápravy by nemali byť iba vlastníci práv, ale tiež osoby, ktoré majú priamy záujem a procesnú spôsobilosť, pokiaľ im to umožňujú platné právne predpisy a pokiaľ je to s nimi v súlade. Môžu to byť profesijné organizácie poverené spravovaním týchto práv alebo obhajobou kolektívnych a individuálnych záujmov, za ktoré sú zodpovedné.(19) Keďže autorské právo existuje od vytvorenia diela a nevyžaduje formálnu registráciu, je potrebné prevziať pravidlo ustanovené v článku 15 bernského dohovoru, ktoré zakladá domnienku, že autor literárneho alebo umeleckého diela sa považuje za autora ako takého, ak sa jeho meno objaví na diele. Podobná domnienka by sa mala uplatňovať na vlastníkov práv príbuzných autorskému právu, pretože je to často vlastník príbuzného práva, ako napríklad výrobca zvukového záznamu, ktorý sa bude usilovať obhajovať práva a zapájať sa do boja proti pirátstvu.(20) Vzhľadom na to, že dôkaz je prvkom prvoradej dôležitosti na stanovenie porušenia práv duševného vlastníctva, je potrebné zabezpečiť, aby boli k dispozícii účinné prostriedky predkladania, získavania a zabezpečovania dôkazov. Konania by mali brať do úvahy práva na obhajobu a poskytovať potrebné záruky vrátane ochrany dôverných informácií. Pri porušeniach spáchaných v komerčnom rozsahu je tiež dôležité, aby súdy mohli nariadiť, ak je to potrebné, prístup k bankovým, finančným alebo obchodným dokladom v držbe údajného porušovateľa práv.(21) V určitých členských štátoch sú zavedené iné opatrenia určené na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany a mali by byť dostupné vo všetkých členských štátoch. Platí to o práve na informácie, ktoré umožňuje získať presné informácie o pôvode neoprávnene používaných tovarov alebo služieb, distribučných kanáloch a totožnosti akýchkoľvek tretích strán zapojených do porušenia práv.(22) Je tiež nevyhnuté stanoviť predbežné opatrenia na okamžité ukončenie porušovania práv bez čakania na rozhodnutie vo veci samej, a pritom dodržať práva na obhajobu, zabezpečiť primeranosť predbežných opatrení zodpovedajúcich povahe príslušného prípadu a stanoviť potrebné záruky na pokrytie nákladov a ujmy spôsobených odporcovi neoprávneným návrhom. Také opatrenia sú obzvlášť odôvodnené, ak by akékoľvek omeškanie spôsobilo nenapraviteľnú ujmu vlastníkovi práva duševného vlastníctva.(23) Bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek iné opatrenia, postupy a dostupné prostriedky právnej nápravy, držitelia práv by mali mať možnosť podať návrh, aby súd vydal rozhodnutie proti sprostredkovateľovi, ktorého služby využíva tretia strana na porušovanie práv držiteľa práv priemyselného vlastníctva. Podmienky a postupy súvisiace s takými súdnymi prípadmi by mali byť ponechané na vnútroštátne právo členských štátov. Čo sa týka porušení autorského práva a jemu príbuzných práv, rozsiahla úroveň zosúladenia je už stanovená v smernici 2001/29/ES. Touto smernicou by preto nemal byť dotknutý článok 8 ods. 3 smernice 2001/29/ES.(24) V závislosti od konkrétneho prípadu a ak k tomu oprávňujú okolnosti, opatrenia, postupy a prostriedky právnej nápravy, ktoré sa majú stanoviť, by nemali zahrňovať zakazujúce opatrenia zamerané na zabránenie ďalšiemu porušovaniu práv duševného vlastníctva. Okrem toho by tu mali byť nápravné opatrenia, ak je to potrebné, na náklady porušovateľa, ako napríklad stiahnutie tovaru neoprávnene umiestneného na trh a je definitívne odstránenie z obchodných kanálov alebo jeho zničenie a vo vhodných prípadoch rovnaké opatrenia aj vo vzťahu k materiálom a náradiu použitým hlavne pri tvorbe alebo výrobe tohto tovaru. Tieto nápravné opatrenia by mali brať do úvahy záujmy tretích strán, najmä vrátane spotrebiteľov a súkromných strán konajúcich dobromyseľne.(25) Ak nebolo porušenie spáchané úmyselne ani z nedbanlivosti a ak by boli nápravné opatrenia alebo súdne príkazy stanovené touto smernicou neúmerné, členským štátom by malo umožniť, aby vo vhodných prípadoch ustanovili ako alternatívne opatrenie možnosť poskytnutia peňažnej náhrady poškodenej strane. Ak by však komerčné využitie falšovaného tovaru alebo dodávka služieb predstavovali porušenie iného zákona ako zákona o duševnom vlastníctve alebo by pravdepodobne poškodili spotrebiteľov, také použitie alebo dodávka by mali byť naďalej zakázané.(26) Na účely náhrady ujmy spôsobenej v dôsledku porušenia spáchaného porušovateľom, ktorý sa zapojil do činnosti vedome alebo s dostatočným dôvodmi nato, aby vedel, že by to spôsobilo takú škodu, by výška náhrady ujmy poskytnutá držiteľovi práv mala zohľadňovať všetky náležité aspekty, ako napríklad stratu príjmu spôsobenú držiteľovi alebo nekalé zisky porušovateľa, prípadne akúkoľvek morálnu ujmu spôsobenú vlastníkovi práv. Ako alternatíva, ak by napríklad bolo ťažké stanoviť čiastku skutočnej vzniknutej ujmy, by sa výška odškodného mohla odvodiť od takých prvkov, ako napríklad honorár alebo poplatky, ktoré by boli splatné, ak by porušovateľ požiadal o oprávnenie používať príslušné právo duševného vlastníctva. Cieľom nie je zaviesť povinnosť ustanoviť povinný náhradu škody ako trestu, ale poskytnúť náhradu založenú na objektívnom kritériu a zohľadniť pri tom výdavky, ktoré znáša vlastník práv, ako napríklad náklady spojené s identifikáciou a výskumom.(27) Je účelné zverejňovať rozhodnutia v prípadoch porušenia duševného vlastníctva, aby to pôsobilo ako dodatočný odstrašujúci prostriedok pre budúcich porušovateľov a všeobecne prispelo k informovanosti verejnosti.(28) Okrem občianskoprávnych a správnych opatrení, postupov a právnych prostriedkov stanovených na základe tejto smernice vo vhodných prípadoch predstavujú aj trestnoprávne sankcie prostriedky na zabezpečenie vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva.(29) Priemysel by sa mal aktívne zúčastňovať v boji proti pirátstvu a falšovaniu. Vypracovanie kódexov správania v priamo postihnutých kruhoch je doplnkovým prostriedkom podpory regulačného rámca. Členské štáty by v spolupráci s Komisiou mali podporovať vypracovanie kódexov správania všeobecne. Monitorovanie výroby optických diskov, obzvlášť pomocou identifikačného kódu vloženého do diskov vyrobených v Spoločenstve, pomôže obmedziť porušenia práv duševného vlastníctva v tomto sektore, ktorý je vo veľkom rozsahu postihnutý pirátstvom. Tieto technické ochranné opatrenia by sa však nemali zneužívať na ochranu trhov a na zabránenie paralelným dovozom.(30) S cieľom umožniť jednotné uplatňovanie tejto smernice je potrebné stanoviť systémy spolupráce a výmeny informácií medzi členskými štátmi na jednej strane a medzi členskými štátmi a Komisiou na strane druhej, najmä vytvorením siete korešpondentov určených členskými štátmi a poskytovaním pravidelných správ hodnotiacich uplatňovanie tejto smernice a účinnosť opatrení prijatých rôznymi vnútroštátnymi orgánmi.(31) Pretože z dôvodov, ktoré už boli opísané, sa cieľ tejto smernice dá najlepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity ustanovenou v článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality stanovenou v danom článku nezachádza táto smernica ďalej, ako je potrebné na dosiahnutie tohto cieľa.(32) Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznávané najmä v Charte základných práv Európskej únie. Táto smernica predovšetkým usiluje o úplné rešpektovanie duševného vlastníctva v súlade s článkom 17 ods. 2 uvedenej charty,PRIJALI TÚTO SMERNICU:KAPITOLA ICIEĽ A ROZSAH PÔSOBNOSTIČlánok 1Predmet úpravyTáto smernica sa týka opatrení, postupov a prostriedkov právnej nápravy potrebných na zabezpečenie vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva. Na účely tejto smernice pojem "práva duševného vlastníctva" zahrnuje tiež práva priemyselného vlastníctva.Článok 2Rozsah pôsobnosti1. Bez toho, aby boli dotknuté prípadné prostriedky, ktoré sú ustanovené v právnych predpisoch Spoločenstva alebo vnútroštátnych právnych predpisoch, ktoré sú priaznivejšie pre vlastníkov práv, opatrenia, postupy a prostriedky právnej nápravy ustanovené touto smernicou sa uplatňujú v súlade s článkom 3 na každé porušenie práv duševného vlastníctva stanovených právom Spoločenstva a/alebo vnútroštátnym právom príslušného členského štátu.2. Touto smernicou nie sú dotknuté konkrétne ustanovenia o uplatňovaní práv a o výnimkách obsiahnutých v právnych predpisoch Spoločenstva týkajúcich sa autorského práva a práv príbuzných autorskému právu, najmä tie, ktoré sú uvedené v smernici 91/250/EHS, najmä v jej článku 7, alebo v smernici 2001/29/ES, najmä v jej článkoch 2 až 6 a v článku 8.3. Touto smernicou nie sú dotknuté:a) ustanovenia Spoločenstva upravujúce hmotnoprávne predpisy o duševnom vlastníctve, smernica 95/46/ES, smernica 1999/93/ES alebo smernica 2000/31/ES vo všeobecnosti a najmä články 12 až 15 smernice 2000/31/ES;b) medzinárodné záväzky členských štátov a najmä dohoda TRIPS, vrátane záväzkov týkajúcich sa trestného konania a sankcií;c) akékoľvek vnútroštátne ustanovenia v členských štátoch týkajúce sa trestných konaní alebo sankcií v súvislosti s porušovaním práv duševného vlastníctva.KAPITOLA IIOPATRENIA, POSTUPY A PROSTRIEDKY PRÁVNEJ NÁPRAVYOddiel 1Všeobecné ustanoveniaČlánok 3Všeobecná povinnosť1. Členské štáty stanovia opatrenia, postupy a prostriedky právnej nápravy potrebné na zabezpečenie vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva, ktorých sa týka táto smernica. Tieto opatrenia, postupy a prostriedky právnej nápravy musia byť spravodlivé a nestranné a nesmú byť zbytočne zložité alebo nákladné alebo mať za následok príliš dlhé lehoty alebo neoprávnené prieťahy.2. Tieto opatrenia, postupy a prostriedky právnej nápravy musia byť účinné, primerané a odradzujúce a musia sa uplatňovať takým spôsobom, aby sa predišlo vytváraniu prekážok zákonného obchodu a musia stanovovať záruky proti ich zneužívaniu.Článok 4Osoby oprávnené žiadať o uplatňovanie opatrení, postupov a prostriedkov právnej nápravy1. Členské štáty uznajú ako osoby oprávnené žiadať o uplatňovanie opatrení, postupov a prostriedkov právnej nápravy uvedených v tejto kapitole:a) vlastníkov práv duševného vlastníctva v súlade s ustanoveniami príslušných právnych predpisov;b) všetky ostatné osoby oprávnené využívať tieto práva, a to najmä licencie, pokiaľ to umožňujú a pokiaľ je to v súlade s ustanoveniami príslušných právnych predpisov;c) organizácie kolektívnej správy práv duševného vlastníctva, ktoré sú obvykle uznávané ako subjekty, ktoré majú právo zastupovať vlastníkov práv duševného vlastníctva, pokiaľ to umožňujú a pokiaľ je to v súlade s ustanoveniami príslušných právnych predpisov;d) subjekty, ktoré sa profesionálne zaoberajú obhajobou, ktoré sú obvykle uznávané ako subjekty, ktoré majú právo zastupovať vlastníkov práv duševného vlastníctva, pokiaľ to umožňujú a pokiaľ je to v súlade s ustanoveniami príslušných právnych predpisov.Článok 5Domnienka autorstva alebo vlastníctvaNa účely uplatňovania opatrení, postupov a prostriedkov právnej nápravy ustanovených v tejto smernici:a) ak sa nepreukáže opak, na to, aby sa niekto považoval za autora literárneho alebo umeleckého diela, stačí, ak jeho meno obvyklým spôsobom uvedené na diele;b) ustanovenie písmena a) sa primerane uplatní na vlastníkov práv príbuzných autorskému právu so zreteľom na chránený predmet ochrany.Oddiel 2DôkazyČlánok 6Dôkazy1. Členské štáty zabezpečia, aby na návrh účastníka, ktorý predložil dostatočne dostupný dôkazný materiál postačujúci na podloženie jej nárokov a ktorý označil dôkazy na podloženie týchto nárokov, ktoré sa nachádzajú v držbe protistrany, príslušné súdne orgány mohli nariadiť, aby druhý účastník taký dôkaz predložil, pokiaľ tým nie je dotknutá ochrana dôverných informácií. Na účely tohto odseku môžu členské štáty stanoviť, aby primeranú vzorku značného počtu kópií diela alebo iného chráneného predmetu príslušné súdne orgány považovali za dostatočný dôkaz.2. Za tých istých podmienok prijmú v prípade porušenia autorských práv spáchaného v komerčnom rozsahu členské štáty potrebné opatrenia, aby umožnili príslušným súdnym orgánom nariadiť, ak to bude potrebné, na návrh strany, odovzdanie bankových, finančných alebo obchodných dokladov v držbe druhého účastníka, pokiaľ tým nie je dotknutá ochrana dôverných informácií.Článok 7Opatrenia na zabezpečenie dôkazov1. Členské štáty zabezpečia, aby, a to aj pred začatím konania vo veci samej, príslušné súdne orgány mohli na návrh účastníka, ktorý predložil dostatočne dostupný dôkazný materiál postačujúci na podloženie jeho nárokov, že jeho právo duševného vlastníctva bolo porušené, alebo hrozí, že bude porušené, nariadiť neodkladné a účinné predbežné opatrenia na zabezpečenie príslušného dôkazu v súvislosti s údajným porušením, pokiaľ tým nie je dotknutá ochrana dôverných informácií. Také opatrenia môžu zahrnovať podrobný opis spolu s odobratím alebo bez odobratia vzoriek alebo fyzické zabavenie tovaru neoprávnene uvedeného na trh, prípadne, materiálov a nástrojov použitých na výrobu a/alebo distribúciu tohto tovaru a s tým súvisiacej dokumentácie. Tieto opatrenia sa prijmú, ak to bude potrebné, bez toho, že by sa o tom dozvedel druhý účastník konania, najmä ak je pravdepodobné, že akékoľvek omeškanie by spôsobilo vlastníkovi práv nenapraviteľnú škodu alebo ak hrozí preukázateľné riziko zničenia dôkazov.Ak sa opatrenia na zabezpečenie dôkazov prijmú bez toho, že by sa o tom dozvedela druhá strana, dotknuté strany budú o tom bezodkladne informované, najneskôr po vykonaní opatrení. Na návrh dotknutých strán sa uskutoční preskúmanie, vrátane práva na vypočutie, v primeranej lehote po oznámení opatrení s cieľom rozhodnúť, či opatrenia budú pozmenené, zrušené alebo potvrdené.2. Členské štáty zabezpečia, aby opatrenia na zabezpečenie dôkazov mohli byť podmienené zložením dostatočnej kaucie alebo inej záruky zo strany navrhovateľa určenej na zabezpečenie náhrady za akúkoľvek ujmu utrpenú odporcom podľa odseku 4.3. Členské štáty zabezpečia, aby boli opatrenia na zabezpečenie dôkazov zrušené alebo inak prestali byť účinné, na návrh odporcu, bez vplyvu na odškodné, ktoré môže byť nárokované, ak navrhovateľ nepodá v primeranej lehote na príslušný súdny orgán návrh na začatie konania vedúceho k rozhodnutiu vo veci samej, pričom lehotu stanoví súdny orgán nariaďujúci opatrenia, ak to právne predpisy členského štátu umožňujú alebo, ak také stanovenie chýba, v lehote nepresahujúcej 20 pracovných dní alebo 31 kalendárnych dní, podľa toho, ktorá je dlhšia.4. Ak sú opatrenia na zabezpečenie dôkazov zrušené alebo ak sú premlčané v dôsledku nejakého skutku alebo opomenutia zo strany navrhovateľa, alebo ak sa následne zistí, že nedošlo k porušeniu alebo k hrozbe porušenia práva duševného vlastníctva, súdne orgány majú právomoc nariadiť navrhovateľovi, na návrh odporcu, aby poskytol odporcovi primeranú náhradu za akúkoľvek ujmu spôsobenú týmito opatreniami.5. Členské štáty môžu prijať opatrenia na ochranu totožnosti svedkov.Oddiel 3Právo na informácieČlánok 8Právo na informácie1. Členské štáty zabezpečia, aby v súvislosti s konaním týkajúcim sa porušenia práva duševného vlastníctva mohli príslušné súdne orgány na odôvodnený a primeraný návrh navrhovateľa nariadiť, aby porušovateľ a/alebo akákoľvek iná osoba poskytla informácie o pôvode a distribučných sieťach tovarov alebo služieb, ktoré porušujú právo duševného vlastníctva, ak:a) sa zistí, že má v držbe taký tovar v komerčnom rozsahu;b) sa zistí, že využíva také služby v komerčnom rozsahu;c) sa zistí, že v komerčnom rozsahu poskytuje služby využívané v činnostiach spojených s porušovaním práv;alebod) ak osoba uvedená v písmene a), b) alebo c) uviedla, že sa zúčastnil na produkcii, výrobe alebo distribúcii takéhoto tovaru alebo poskytovaní takýchto služieb.2. Informácie uvedené v odseku 2 musia, ak je to potrebné, obsahovať:a) mená a adresy producentov, výrobcov, distributérov, dodávateľov a iných predošlých vlastníkov tovarov alebo služieb, ako aj zamýšľaných veľko- a malopredajcov;b) informácie o vyprodukovaných, vyrobených, dodaných, obdržaných alebo objednaných množstvách, ako aj cenu príslušného tovaru alebo služieb.3. Odseky 1 a 2 sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté iné zákonné ustanovenia, ktoré:a) udeľujú vlastníkovi práv právo dostať podrobnejšie informácie;b) upravujú využívanie informácií oznámených v súlade s týmto článkom v občianskom alebo trestnom konaní;c) upravujú zodpovednosť za zneužívanie práva na informácie;alebod) dávajú možnosť odmietnuť poskytnutie informácií, ktoré by prinútili osobu uvedenú v odseku 1 priznať svoju vlastnú účasť alebo účasť jej blízkych príbuzných na porušení práva duševného vlastníctva;aleboe) upravujú ochranu dôvernosti zdrojov informácií alebo spracovanie osobných údajov.Oddiel 4Predbežné a preventívne opatreniaČlánok 9Predbežné a preventívne opatrenia1. Členské štáty zabezpečia, aby súdne orgány na návrh navrhovateľa mohli:a) vydať proti údajnému porušovateľovi príkaz na vykonanie predbežnéhho opatrenia s cieľom zabrániť akémukoľvek bezprostrednému porušeniu práva duševného vlastníctva, alebo zakázať a v prípade potreby s možnosťou uložiť opakovanú pokutu pri pokračovaní v údajnom porušovaní tohto práva alebo podmieniť také pokračovanie zložením záruk určených na zabezpečenie odškodnenia vlastníka práv; príkaz na vykonanie predbežného opatrenia tiež môže byť za tých istých podmienok vydané proti sprostredkovateľovi, ktorého služby využíva tretia osoba na porušovanie práv duševného vlastníctva; opatrenia vydané proti sprostredkovateľom, ktorých služby využíva tretia osoba na porušovanie autorského práva alebo jemu príbuzných práv upravuje smernica 2001/29/ES;b) nariadiť zaistenie alebo vydanie tovaru podozrivého z porušovania práva duševného vlastníctva, aby sa zabránilo jeho vstupu do obchodných kanálov alebo pohybu v obchodných kanáloch.2. V prípade porušenia uskutočneného v komerčnom rozsahu členské štáty zabezpečia, aby v prípade, ak poškodená strana preukáže okolnosti, ktoré môžu ohroziť vymáhanie škôd, súdne orgány mohli nariadiť preventívne zaistenie hnuteľného a nehnuteľného majetku údajného porušovateľa, vrátane zaistenia jeho bankových účtov a iných aktív. Na tento účel môžu príslušné orgány nariadiť odovzdanie bankových, finančných alebo obchodných dokladov alebo náležitý prístup k príslušným informáciám.3. Súdne orgány majú v súvislosti s opatreniami uvedenými v odsekoch 1 a 2 právomoc požiadať navrhovateľa, aby poskytol akýkoľvek dostupný dôkazný materiál, aby sa dostatočne presvedčili, že navrhovateľ je vlastníkom práv a že právo navrhovateľa sa porušuje, alebo že také porušenie hrozí.4. Členské štáty zabezpečia, aby predbežné opatrenia uvedené v odsekoch 1 a 2 mohli byť vo vhodných prípadoch prijaté bez toho, aby bol odporca vypočutý, najmä ak by akékoľvek omeškanie spôsobilo vlastníkovi práv nenapraviteľnú ujmu. V takom prípade o tom budú účastníci bezodkladne informovaní, a to najneskôr po vykonaní opatrení.Na návrh odporcu sa uskutoční preskúmanie, vrátane práva na vypočutie, v primeranej dobe po oznámení opatrení s cieľom rozhodnúť, či tieto opatrenia budú pozmenené, zrušené alebo potvrdené5. Členské štáty zabezpečia, aby predbežné opatrenia uvedené v odsekoch 1 a 2 na návrh odporcu boli zrušené alebo inak prestali byť účinné, ak navrhovateľ nepodá v primeranej lehote na príslušný súdny orgán návrh na začatie konania vedúceho k rozhodnutiu vo veci samej, pričom lehotu stanoví súdny orgán nariaďujúcim opatrenia, ak to právne predpisy členského štátu umožňujú alebo, ak také stanovenie chýba, v lehote nepresahujúcej 20 pracovných dní alebo 31 kalendárnych dní, podľa toho, ktorá je dlhšia.6. Príslušné súdne orgány môžu predbežné opatrenia uvedené v odsekoch 1 a 2 podmieniť zložením dostatočnej kaucie alebo inej záruky zo strany navrhovateľa určenej na zabezpečenie náhrady za akúkoľvek ujmu, ktorú utrpí odporca tak, ako je stanovené v odseku 7.7. Ak sú predbežné opatrenia zrušené alebo ak sú premlčané v dôsledku nejakého skutku alebo opomenutia zo strany navrhovateľa, alebo ak sa následne zistí, že nedošlo k porušeniu alebo k hrozbe porušenia práva duševného vlastníctva, súdne orgány majú právomoc na návrh odporcu nariadiť navrhovateľovi, aby poskytol odporcovi primeranú náhradu za akúkoľvek škodu spôsobenú týmito opatreniami.Oddiel 5Opatrenia vyplývajúce z rozhodnutia vo veci samejČlánok 10Nápravné opatrenia1. Bez toho, aby bola dotknutá náhrada ujmy vlastníkovi práv z dôvodov porušenia a bez náhrady akéhokoľvek druhu, členské štáty zabezpečia, aby príslušné súdne orgány mohli na návrh navrhovateľa nariadiť prijatie potrebných opatrení v súvislosti s tovarom, o ktorom zistili, že porušuje právo duševného vlastníctva, a vo vhodných prípadoch aj v súvislosti s materiálmi a nástrojmi použitými pri tvorbe alebo výrobe tohto tovaru. Také opatrenia zahrnujú:a) stiahnutie z obchodných kanálov;b) definitívne odstránenie z obchodných kanálov;aleboc) zničenie.2. Súdne orgány nariadia, aby boli tieto opatrenia vykonané na náklady porušovateľa, pokiaľ sú osobitné okolnosti neodôvodňujú iný postup.3. Pri posudzovaní návrhu na vydanie nápravného opatrenia sa zohľadňuje potreba proporcionality medzi porušením práv a nariadenými nápravnými opatreniami a berú sa do úvahy aj záujmy tretích osôb.Článok 11Súdne príkazyČlenské štáty zabezpečia, aby v prípade, ak bolo prijaté súdne rozhodnutie vyslovujúce porušenia práva duševného vlastníctva, mohli súdne orgány vydať proti porušovateľovi súdny príkaz zakazujúci ďalšie porušovanie. Ak to umožňuje vnútroštátne právo, za nedodržanie príkazu možno v prípade v prípade potreby opakovane uložiť pokutu, aby sa zabezpečilo jeho dodržiavanie. Členské štáty tiež zabezpečia, aby vlastníci práv mali možnosť navrhnúť vydanie súdneho príkazu proti sprostredkovateľom, ktorých služby využíva tretia strana na porušovanie práva duševného vlastníctva; tým nie je dotknutý článok 8 ods. 3 smernice 2001/29/ES.Článok 12Alternatívne opatreniaČlenské štáty môžu stanoviť, že vo vhodných prípadoch a na návrh osoby, ktorá podlieha opatreniam stanoveným v tomto oddiele, môžu príslušné súdne orgány nariadiť, aby bola poškodenej strane namiesto uplatnenia opatrení stanovených v tomto oddieli vyplatená peňažná náhrada, ak táto osoba nekonala úmyselne a z nedbanlivosti, ak by jej vykonanie príslušných opatrení spôsobilo neúmernú ujmu a ak sa peňažná náhrada poškodenej strane javí dostatočne uspokojivá.Oddiel 6Náhrada ujmy a trovy konaniaČlánok 13Náhrada ujmy1. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné súdne orgány na návrh poškodenej strany nariadili porušovateľovi, ktorý sa zapojil do činnosti spojenej s porušovaním nevedome, alebo s dostatočným dôvodmi preto, aby o tom vedel, zaplatiť vlastníkovi práv náhradu ujmy úmernú skutočnej ujme, ktorú utrpel v dôsledku porušenia.Pri stanovení výšky náhrady ujmy súdne orgány:a) vezmú do úvahy všetky náležité aspekty, ako napríklad negatívne ekonomické dôsledky, vrátane ušlého zisku, ktorú poškodená strana utrpela, akýkoľvek nekalý zisk, ktorý nadobudol porušovateľ a vo vhodných prípadoch iné prvky ako ekonomické faktory, ako napríklad morálnu ujmu spôsobená vlastníkovi práv porušovateľom;alebob) ako alternatívu k písmenu a) môžu vo vhodných prípadoch stanoviť náhradu ujmy ako paušálnu čiastku na základe takých prvkov ako je prinajmenšom čiastka honorára alebo poplatkov, ktoré by musel zaplatiť porušovateľ, ak by požiadal o oprávnenie použiť príslušné právo duševného vlastníctva.2. Ak sa porušovateľ nevedome, alebo s dostatočným dôvodmi preto, aby o tom vedel, zúčastňuje na činnosti spojenej s porušovaním, členské štáty môžu stanoviť, že súdne orgány môžu nariadiť vymáhanie ziskov alebo zaplatenie náhrady ujmy, ktoré môže byť vopred stanovené.Článok 14Trovy konaniaČlenské štáty zabezpečia, aby dostatočné a primerané trovy konania a iné výdavky, ktoré vynaložila úspešná strana, vo všeobecnosti znášala neúspešná strana, pokiaľ to umožňuje spravodlivosť.Oddiel 7ZverejňovanieČlánok 15Zverejňovanie súdnych rozhodnutíČlenské štáty zabezpečia, aby v konaní vo veci porušenie práva duševného vlastníctva mohli súdne orgány na návrh navrhovateľa a na náklady porušovateľa nariadiť potrebné opatrenia na rozširovanie informácií týkajúcich sa rozhodnutia, vrátane oznámenia rozhodnutia a jeho zverejnenia v plnom rozsahu alebo jeho časti. Členské štáty môžu stanoviť ďalšie dodatočné opatrenia týkajúce sa zverejnenia, ktoré sú primerané konkrétnym okolnostiam, vrátane účinnej inzercie.KAPITOLA IIISANKCIE ZO STRANY ČLENSKÝCH ŠTÁTOVČlánok 16Sankcie zo strany členských štátovBez toho, aby boli dotknuté občianskoprávne a správne opatrenia, postupy a prostriedky právnej nápravy stanovené touto smernicou, členské štáty môžu uplatňovať iné vhodné sankcie v prípadoch, v ktorých došlo k porušeniu práv duševného vlastníctva.KAPITOLA IVKÓDEXY SPRÁVANIA A ADMINISTRATÍVNA SPOLUPRÁCAČlánok 17Kódexy správaniaČlenské štáty podporia:a) vypracovanie kódexov správania obchodnými alebo profesijnými združeniami na úrovni Spoločenstva zameraných na to, aby prispievali k uplatňovaniu práv duševného vlastníctva predovšetkým tým, že odporučia, aby sa na optických diskoch používal kód umožňujúci identifikáciu pôvodu ich výrobcu;b) predkladanie návrhov kódexov správania na vnútroštátnej úrovni a na úrovni Spoločenstva Komisii a všetkých hodnotení uplatňovania týchto kódexov správania.Článok 18Hodnotenie1. Tri roky od dátumu stanoveného v článku 20 ods. 1 každý členský štát predloží Komisii správu o vykonávaní tejto smernice.Komisia na základe týchto správ vypracuje správu o uplatňovaní tejto smernice, vrátane hodnotenia účinnosti prijatých opatrení, ako aj hodnotenia jej dopadu na inováciu a rozvoj informačnej spoločnosti. Správa bude následne postúpená Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru. V prípade potreby a v súvislosti s najnovším vývojom právneho poriadku Spoločenstva k nej budú priložené návrhy zmien a doplnení tejto smernice.2. Členské štáty poskytnú Komisii všetku podporu a pomoc, ktorú by mohla potrebovať pri vypracovaní správy uvedenej v druhom pododseku odseku 1.Článok 19Výmena informácií a korešpondentiNa účely podpory spolupráce, vrátane výmeny informácií, medzi členskými štátmi a medzi členskými štátmi a Komisiou, určí každý členský štát jedného alebo viacerých národných korešpondentov pre každú otázku týkajúcu sa vykonávania opatrení stanovených touto smernicou. Údaje o korešpondentovi(och) oznámi ostatným členským štátom a Komisii.KAPITOLA VZÁVEREČNÉ USTANOVENIAČlánok 20Vykonanie1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, nariadenia a administratívne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 29. apríla 2006 [9]. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 21Nadobudnutie účinnostiTáto smernica nadobúda účinnosť 20. dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.Článok 22AdresátiTáto smernica je adresovaná členským štátom.V Štrasburgu 29. apríla 2004Za Európsky parlamentpredsedaP. CoxZa RadupredsedaM. Mcdowell[1] Ú. v. EÚ C 32, 5.2.2004, s. 15.[2] Stanovisko Európskeho parlamentu z 9. marca 2004 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 26. apríla 2004.[3] Ú. v. ES L 336, 23.12.1994, s. 1.[4] Ú. v. ES L 281, 23.11.1995, s. 31. Smernica zmenená a doplnená nariadením (ES) 1882/2003 (Ú. v. EÚ L 284, 31.10.2003, s. 12).[5] Ú. v. ES L 13, 19.1.2000, s. 12.[6] Ú. v. ES L 178, 17.7.2000, s. 1.[7] Ú. v. ES L 122, 17.5.1991, s. 42. Smernica zmenená a doplnená smernicou 93/98/EHS (Ú. v. ES L 290, 24.11.1993, s. 9).[8] Ú. v. ES L 167, 22.6.2001, s. 10.[9] Dvadsaťštyri mesiacov po dátume prijatia tejto smernice.--------------------------------------------------