title: Smernica Rady 2002/53/ES z 13. júna 2002 o spoločnom katalógu odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32002L0053

Úradný vestník L 193 , 20/07/2002 S. 0001 - 0011

		Smernica Rady 2002/53/ESz 13. júna 2002o spoločnom katalógu odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhovRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 37,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [1],po konzultáciách s Hospodárskym a sociálnym výborom,keďže:(1) Smernica Rady 70/457/EHS z 29. septembra 1970 o spoločnom katalógu odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov [2] sa často a podstatne menila a dopĺňala [3]. Kvôli jednoznačnosti a racionálnosti by sa táto smernica mala kodifikovať.(2) Výroba poľnohospodárskeho osiva a sadeníc má významné miesto v poľnohospodárstve spoločenstva.(3) Preto prijala Rada smernice, ktoré sa v uvedenom poradí týkajú obchodu s osivom repy (2002/54/ES) [4], osivom krmovín (66/401/EHS) [5], osivom obilnín [6], sadby zemiakov (2002/56/ES) [7] a osivom olejnín a priadnych rastlín (2002/57/ES) [8].(4) Je potrebné zostaviť katalóg odrôd. Tento katalóg možno zostaviť len na základe národných katalógov.(5) Preto by mali všetky štáty zostaviť jeden alebo viacero národných katalógov odrôd registrovaných pre certifikáciu a obchodovanie na svojom území.(6) Tieto katalógy musia byť zostavené v súlade s jednotnými pravidlami tak, aby registrované odrody boli odlišné, stále a dostatočne vyrovnané a aby mali uspokojivú hodnotu pre pestovanie a využitie (ďalej len hospodárska hodnota).(7) Je vhodné zohľadniť medzinárodne stanovené pravidlá pre isté ustanovenia o registrácii odrôd na národnej úrovni.(8) S cieľom vykonať skúšky pre registráciu odrody sa musí stanoviť veľký počet jednotných kritérií a minimálnych požiadaviek.(9) Ustanovenia o dĺžke času, počas ktorého platí registrácia odrody, základ na ktorom možno registráciu predĺžiť a praktiky pre udržiavanie odrody sa musia znormovať a členské štáty by sa mali navzájom informovať o registrácii alebo o zrušení registrácie odrôd.(10) Je potrebné prijať pravidlá týkajúce sa vhodnosti označovania odrôd a výmeny informácií medzi členskými štátmi.(11) Osivo, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, by malo byť voľne obchodovateľné v rámci spoločenstva, ak bolo uverejnené v spoločnom katalógu.(12) Avšak členské štáty by mali mať právo vyjadriť prostredníctvom osobitného postupu všetky možné námietky voči odrode.(13) Komisia by mala v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev, sérii C, uverejniť novo registrované odrody, ktoré boli zapísané do spoločného katalógu odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov.(14) Malo by sa pripraviť ustanovenie pre opatrenia, ktoré uznajú rovnocennosť skúšok a kontroly odrôd vykonaných v tretích krajinách.(15) Pravidlá spoločenstva by sa nemali vzťahovať na odrody, ktorých osivá alebo rozmnožovací materiál je určený na vývoz do tretích krajín.(16) Vzhľadom na vedecký a technický vývoj je teraz možné šľachtiť odrody prostredníctvom genetickej modifikácie. Preto pri určovaní, či registrovať geneticky modifikované odrody v zmysle smernice Rady 90/220/EHS z 23. apríla 1990 o úmyselnom zavádzaní geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia [9] by mali členské štáty zvážiť riziko spojené s úmyselným zavádzaním do životného prostredia. Ďalej by sa mali stanoviť podmienky, za ktorých sa budú geneticky modifikované odrody registrovať.(17) Obchodovanie s novými potravinami a novými potravinovými ingredienciami upravuje na úrovni spoločenstva nariadenie (ES) č. 258/97 Európskeho parlamentu a Rady [10]. Je preto vhodné, aby členské štáty zvážili aj zdravotné riziko potravín pri rozhodovaní o registrácii odrôd. Ďalej by sa mali stanoviť podmienky, za ktorých sa tieto odrody budú registrovať.(18) Vzhľadom na vedecký a technický vývoj by sa mali zaviesť pravidlá, za ktorých možno obchodovať s chemicky ošetreným osivom a rozmnožovacím materiálom.(19) Je zásadne dôležité zabezpečiť, aby sa zachovali genetické zdroje rastlín. S týmto cieľom by sa mali zaviesť podmienky, ktoré v rámci legislatívy o obchode s osivom umožnia zachovanie odrôd ohrozených genetickou eróziou ich využívaním.(20) Opatrenia potrebné na implementáciu tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktoré stanovuje postupy výkonu implementačných právomocí zverených Komisii [11].(21) Táto smernica by nemala ovplyvniť povinnosti členských štátov, ktoré súvisia s termínmi transpozície smerníc stanovenými v prílohe I, časti B,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Táto smernica sa týka povoľovania zápisu do spoločného katalógu odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov tých odrôd repy, krmovín, obilnín, zemiakov, olejnín a priadnych rastlín, s ktorých osivom možno obchodovať podľa ustanovení smerníc, ktoré sa v uvedenom poradí týkajú osiva repy (2002/54/ES), osiva krmovín (66/401/EHS), osiva obilnín (66/402/EHS), sadby zemiakov (2002/56/ES) a osiva olejnín a priadnych rastlín (2002/57/ES).2. Spoločný katalóg odrôd sa zostaví na základe národných katalógov členských štátov.3. Táto smernica sa nebude vzťahovať na odrody, ktorých osivá alebo rozmnožovací materiál je určený na vývoz to tretích krajín.Článok 2Na účely tejto smernice "úradné opatrenia" sú opatrenia podniknuté:a) štátnymi orgánmi alebob) právnickou osobou, ktorá sa riadi verejným alebo súkromným právom, ktorá koná pod kontrolou štátu, aleboc) v prípade doplnkových činností, ktoré sú tiež pod kontrolou štátu, fyzickou osobou riadne poverenou na tento účel;ak osoby uvedené v b) a c) nemajú z týchto opatrení žiadny osobný prospech.Článok 31. Každý členský štát zriadi jeden alebo viacero katalógov úradne registrovaných odrôd pre certifikáciu a obchodovanie na jeho území. Do katalógov môže nahliadnuť každá osoba.2. V prípade odrôd (inbrédnych línií, hybridov), ktoré sa využívajú len ako komponenty finálnych odrôd, platia ustanovenia odseku 1 len v takom rozsahu, že s ich osivom sa bude obchodovať len pod ich názvami.Podmienky, za ktorých sa ustanovenia odseku vzťahujú aj na ostatné komponenty odrôd možno určiť v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2). Dovtedy v prípade obilnín okrem kukurice môžu členské štáty uplatniť vlastné ustanovenia na iné komponentné odrody v súlade s pravidlami, ktoré platia pre osivá určené na certifikáciu na ich území.Komponentné odrody sa označujú ako také.3. Členské štáty môžu rozhodnúť, že povolenie k zápisu odrody do spoločného katalógu alebo katalógu iného členského štátu je rovnocenné s povolením k zápisu do ich vlastného katalógu. Ak sa prijme také ustanovenie, členský štát nebude mať povinnosti stanovené v článku 7, článku 9 (4) a článku 10 (2) až (5).Článok 41. Členské štáty zabezpečia, aby sa odroda registrovala, len ak je odlišná, stála a dostatočne vyrovnaná. Odroda musí mať uspokojivú hospodársku hodnotu.2. Skúška hospodárskej hodnoty sa nevyžaduje:a) pre registráciu odrôd tráv, ak šľachtiteľ vyhlási, že osivo jeho odrôd nie je určené na produkciu krmovín;b) pre registráciu odrôd, s ktorých osivom sa má obchodovať v inom členskom štáte, ktorý už registroval tieto odrody pri zohľadnení ich hospodárskej hodnoty;c) pre registráciu odrôd (inbrédnych línií, hybridov), ktoré sú určené na použitie len ako komponenty hybridných odrôd, ktoré spĺňajú požiadavky odseku 1.3. V prípade odrôd, na ktoré sa vzťahuje písmeno a) odseku 2, možno rozhodnúť v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2) a v rozsahu, ktorý je opodstatnený v záujme zabezpečenia voľného obehu osiva v spoločenstve, že v rámci príslušných odrodových skúšok musí byť preukázané, že dané odrody sú vhodné na také účely, ako je to o nich deklarované. V týchto prípadoch sa stanovia podmienky pre vykonanie odrodových skúšok.4. V prípade geneticky modifikovanej odrody v zmysle článku 2 (1) a (2) smernice 90/220/EHS úmyselné uvoľnenie odrody do životného prostredia bude povolené, len ak sa podniknú príslušné opatrenia, aby sa zabránilo vplyvu nepriaznivých účinkov na ľudské zdravie a životné prostredie.5. Avšak ak je materiál odvodený z odrody rastlín určený na využitie ako potravina alebo potravinová ingrediencia v zmysle nariadenia (ES) č. 258/97, tieto potraviny alebo potravinové ingrediencie nesmú:- predstavovať nebezpečenstvo pre spotrebiteľa,- zavádzať spotrebiteľa,- líšiť sa od potravín alebo potravinových ingrediencií, ktoré majú nahradiť do takej miery, že ich normálna spotreba by bola nevýhodná pre výživu spotrebiteľa.6. V záujme zachovania genetických zdrojov rastlín, ako uvádza článok 20 (2), môžu členské štáty vychádzať z kritérií pre registráciu stanovených v prvej vete odseku 1, ak sa stanovia konkrétne podmienky v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2) pri zohľadnení požiadaviek článku 20 (3) a) a b).Článok 51. Odroda sa považuje za odlišnú, ak bez ohľadu na svoj umelý alebo prirodzený pôvod a pôvodnú variáciu, ktorej je výsledkom, je zreteľne odlíšiteľná v jednej alebo viacerých dôležitých vlastnostiach od akejkoľvek inej odrody známej v spoločenstve.Vlastnosti odrody musia byť presne rozoznateľné a presne definovateľné.Odroda známa v spoločenstve je každá odroda, ktorá je v čase, keď sa podáva žiadosť o registráciu podľa správneho konania:- buď zapísaná v spoločnom katalógu odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov alebo v katalógu odrôd zeleninových druhov, alebo- ak nie je zapísaná v žiadnom z týchto katalógov, bola registrovaná alebo bolo požiadané o jej registráciu v príslušnom členskom štáte alebo inom členskom štáte buď na certifikáciu a obchodovanie s ňou, alebo na certifikáciu pre iné krajiny,pokiaľ nie sú plnené podmienky pred rozhodnutím o prijatí žiadosti o registráciu odrody na posúdenie vo všetkých zúčastnených členských štátoch.2. Odroda sa považuje za stálu, ak po opakovanom pestovaní alebo množení alebo na konci každého množiteľského cyklu (keď šľachtiteľ definoval konkrétny cyklus ako pestovanie na semeno alebo množenie) zostáva nezmenený popis jej pôvodne definovaných vlastností.3. Odroda sa považuje za dostatočne vyrovnanú, ak okrem drobných odchýlok majú rastliny, z ktorých sa skladá, zreteľné vlastnosti reprodukčných systémov rastlín, ktoré sú podobné alebo geneticky totožné s vlastnosťami, ktoré sú na tento účel považované za nevyhnutné.4. Hospodárska hodnota sa považuje za uspokojivú, ak jej celková kvalita v porovnaní s ostatnými odrodami zapísanými v katalógu príslušného členského štátu zabezpečí, aspoň pokiaľ ide o jej produkciu v ktoromkoľvek danom regióne, výrazné zlepšenie buď z hľadiska pestovania, alebo využitia rastlín alebo výrobkov z nich odvodených. V prípade, ak sa vyznačujú inými lepšími vlastnosťami, jednotlivé menej kvalitné vlastnosti sa nemusia brať do úvahy.Článok 6Členské štáty zabezpečia, aby sa v súvislosti s povoľovacím konaním kládli na odrody, ktoré pochádzajú z iných členských štátov, tie isté požiadavky ako na domáce odrody.Článok 71. Členské štáty zabezpečia, aby sa registrácia odrôd zakladala na výsledkoch úradných skúšok, konkrétne rastových skúšok, ktoré zabezpečia dostatočný počet znakov a vlastností potrebných pre popis odrody. Metódy použité na určenie vlastností odrôd musia byť presné a spoľahlivé. Na to, aby sa zabezpečila odlišnosť, sa musia rastové skúšky vykonať aj na porovnateľných odrodách, ktoré sú k dispozícii, čo sú odrody známe v spoločenstve v zmysle článku 5 (1). Na účely uplatnenia článku 9 sa do skúšok zaradia aj iné porovnateľné odrody, ktoré sú k dispozícii.2. V súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2) pri zohľadnení vedeckých a technických poznatkov sa stanovia:a) minimálne vlastnosti, ktoré musia byť zahrnuté do skúšania odrôd rôznych rastlinných druhov;b) minimálne požiadavky na vykonanie skúšky;c) musia sa vykonať potrebné kroky pre rastové skúšky s cieľom stanoviť hospodársku hodnotu; tieto kroky môžu určiť:- postupy a podmienky, za ktorých môžu všetky alebo niektoré členské štáty súhlasiť prostredníctvom administratívnej pomoci so zaradením odrôd do rastových skúšok, u ktorých bola podaná žiadosť o registráciu v inom členskom štáte,- podmienky spolupráce medzi orgánmi zúčastnených členských štátov,- dopad výsledkov rastových skúšok- kritériá, ktoré sa týkajú informácií o rastových skúškach pre stanovenie hospodárskej hodnoty.3. V prípade, že je potrebná skúška genealogických komponentov s cieľom preštudovať hybridy a syntetické odrody, členské štáty musia zabezpečiť, aby sa s výsledkami skúšok a popisom genealogických komponentov zachádzalo, ak o to požiada šľachtiteľ, ako s dôverným materiálom.4. a) V prípade geneticky modifikovaných odrôd uvedených v článku 4 (4) sa musí vykonať hodnotenie environmentálneho rizika v rozsahu stanovenom smernicou 90/220/EHS.b) Postupy, ktoré zabezpečia, aby sa hodnotenie environmentálneho rizika a iných relevantných prvkov rovnalo tým, ktoré stanovuje smernica 90/220/EHS, sa zavedú na návrh Komisie v nariadení Rady založenom na primeranom právnom základe v Zmluve. Dovtedy, kým toto nariadenie nadobudne účinnosť, geneticky modifikované odrody sa zapíšu do národného katalógu, len ak je povolené obchodovanie s nimi v súlade so smernicou 90/220/EHS.c) Po nadobudnutí účinnosti smernice uvedenej v bode b) sa už články 11 až 18 smernice 90/220/EHS nebudú vzťahovať na geneticky modifikované odrody.d) Technické a vedecké podrobnosti o implementácii stanovovania environmentálneho rizika sa prijmú v súlade s postupom stanoveným v článku 23 (2).5. a) Členské štáty zabezpečia, aby odroda, ktorá sa má použiť na účely, ktoré stanovuje tento odsek sa zaregistrovala, len ak:- potraviny alebo potravinové ingrediencie už boli povolené smernicou (ES) č. 258/97, alebo- sa prijmú v súlade s postupom stanoveným v článku 23 (2) splnomocňujúce rozhodnutia k nariadeniu (ES) č. 258/97.b) V prípade stanovenom v druhej odrážke odseku a) sa budú zohľadňovať kritériá stanovené v článku 4 (5) a zásady hodnotenia stanovené v nariadení (ES) č. 258/97;c) technické a vedecké podrobnosti o implementácii opatrení, ktoré sú stanovené v bode b) sa prijmú v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2).Článok 8Členské štáty vyžadujú, aby pri podaní žiadosti o registráciu odrody uviedol žiadateľ, či už podal žiadosť o registráciu v inom členskom štáte, v ktorom členskom štáte a či bolo žiadosti vyhovené.Článok 91. Každý členský štát sa musí postarať o úradné uverejnenie katalógu odrôd registrovaných na jeho území a mená osoby alebo osôb zodpovedných za udržiavacie šľachtenie odrody v krajine. Ak je niekoľko osôb zodpovedných za udržiavacie šľachtenie odrody, nie je potrebné uverejniť ich mená. Ak sa mená neuverejnia, katalóg uvedie názov organizácie, ktorá má zoznam mien osôb zodpovedných za udržiavanie odrody k dispozícii.2. V rámci možnosti členský štát zabezpečí, aby sa v čase registrácie odrody táto uvádzala pod rovnakým názvom vo všetkých členských štátoch.Ak je známe, že sa obchoduje s osivom alebo rozmnožovacím materiálom danej odrody v inej krajine pod iným názvom, tento názov sa tiež musí uviesť v katalógu.3. Pri zohľadnení informácií, ktoré sú k dispozícii, členský štát musí tiež zabezpečiť, aby odroda, ktorá nie je jasne rozlíšiteľná:- od odrody predtým registrovanej v príslušnom členskom štáte alebo inom členskom štáte alebo- od inej odrody, ktorá bola hodnotená na odlišnosť, stálosť a vyrovnanosť v súlade s pravidlami, ktoré zodpovedajú pravidlám tejto smernice, avšak bez toho, aby bola odrodou známou v spoločenstve v zmysle článku 5 (1),mala názov tejto odrody. Toto ustanovenie neplatí, ak také meno môže zavádzať alebo vyvolať nedorozumenie v súvislosti s príslušnou odrodou, alebo pri dodržaní všetkých ustanovení zúčastnených členských štátov, ktoré sa týkajú názvov odrôd, iné skutočnosti zabránia jeho použitiu, alebo ak práva tretej strany zabránia voľnému používaniu tohto názvu v súvislosti s príslušnou odrodou.4. Členské štáty musia zostaviť záznam (súbor informácií) o každej registrovanej odrode, ktorý bude obsahovať popis odrody a jasný súhrn všetkých skutočností, na ktorých sa zakladá jej registrácia. Popis odrody sa musí vzťahovať na rastliny vypestované priamo zo semena a sadeníc kategórie "certifikované osivo a rozmnožovací materiál".5. Členské štáty musia zabezpečiť, aby geneticky modifikované odrody, ktoré boli registrované, boli v katalógu odrôd zreteľne označené ako také. Musia ďalej zabezpečiť, aby každá osoba, ktorá obchoduje s takou odrodou, jasne uviedla vo svojom obchodnom katalógu, že odroda je geneticky modifikovaná.6. Pokiaľ ide o vhodnosť názvu odrody, platí článok 63 nariadenia Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o právach, ktoré sa vzťahujú na rastlinné odrody spoločenstva [12].Môžu sa prijať podrobné implementačné pravidlá o vhodnosti názvov odrôd v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2).Článok 101. Každá žiadosť alebo stiahnutie žiadosti o registráciu odrody, každý zápis do katalógu odrôd, ako aj každá zmena a doplnok sa musia bezodkladne oznámiť ostatným členským štátom a Komisii.2. Členské štáty musia pre každú novo registrovanú odrodu zaslať ostatným členským štátom a Komisii stručný popis jej najdôležitejších vlastností využitia. Toto ustanovenie neplatí v prípade odrôd (inbrédnych línií, hybridov), ktoré sú určené na využitie len ako komponenty finálnych odrôd. Na požiadanie musia tiež oznámiť zvláštne kvalitatívne vlastnosti, ktoré umožňujú odlíšiť odrodu od ostatných podobných odrôd.3. Každý členský štát musí dať k dispozícii ostatným členským štátom a Komisii záznamy uvedené v článku 9 (4) o odrodách, ktoré boli registrované alebo ktorých registrácia už neplatí. Vymieňané informácie, ktoré sa týkajú týchto záznamov, sa považujú za dôverné.4. Členské štáty musia zabezpečiť, aby záznamy o registrácii odrody boli k dispozícii pre osobné a výlučné použitie každej osoby, ktorá právne dôvody k nahliadnutiu. Tieto ustanovenia neplatia v prípade, keď sa musí s informáciami zaobchádzať ako s dôvernými v zmysle článku 7 (3).5. V prípade, že sa registrácia odmietne alebo zruší, musia byť k dispozícii výsledky skúšok osobám, ktorých sa týka takéto rozhodnutie.Článok 111. Členské štáty musia zariadiť, aby boli registrované odrody udržiavané podľa schválených praktík pre udržiavacie šľachtenie odrody.2. Musí byť možné vždy skontrolovať udržiavacie šľachtenie zo záznamov osoby alebo osôb, ktoré sú za odrodu zodpovedné. Tieto záznamy musia tiež pokrývať produkciu všetkých generácií, ktoré predchádzali východziemu osivu alebo rozmnožovaciemu materiálu.3. Vzorky sa môžu požadovať od osoby, ktorá je zodpovedná za odrodu. Tieto sa môžu odobrať v prípade potreby úradne.4. V prípade, že udržiavacie šľachtenie prebieha v inom členskom štáte, ako v tom, v ktorom bola odroda registrovaná, príslušné členské štáty si musia vzájomne administratívne pomáhať pri overovaní a kontrole.Článok 121. Registrácia platí do konca desiateho kalendárneho roka, ktorý nasleduje po zaregistrovaní odrody.Registrácia odrôd orgánmi bývalej Nemeckej demokratickej republiky pred zjednotením Nemecka platí maximálne do konca desiateho kalendárneho roka, ktorý nasleduje po zápise do katalógu odrôd zriadeného Spolkovou republikou Nemecko v súlade s článkom 3 (1).2. Registráciu odrody možno predĺžiť v daných intervaloch, ak sa ešte vždy pestuje v takom rozsahu, že je toto predĺženie opodstatnené, alebo v záujme zachovania genetických zdrojov rastlín, ak sú splnené požiadavky na odlišnosť, vyrovnanosť a stálosť, alebo kritériá určené článkom 20 (2) a (3). Okrem prípadu genetických zdrojov rastlín v zmysle článku 20 sa musia podať žiadosti o predĺženie najneskôr dva roky pred uplynutím registrácie.3. Platnosť registrácie sa dočasne predlžuje do prijatia rozhodnutia o predĺžení registrácie odrody.Článok 131. Členské štáty zabezpečia, aby sa objasnili všetky pochybnosti, ktoré vzniknú po registrácii odrody v súvislosti s hodnotením jej odlišnosti, alebo jej názvu v čase registrácie.2. V prípade, že sa po registrácii odrody zistí, že podmienka, ktorá sa týka odlišnosti v zmysle článku 5 nebola v čase registrácie splnená, rozhodnutie o registrácii sa nahradí iným rozhodnutím, alebo ak je to vhodné, v súlade s touto smernicou sa rozhodnutie o registrácii zruší.Týmto iným rozhodnutím sa odroda s účinnosťou odo dňa jej registrácie nesmie považovať za odrodu známu v spoločenstve v zmysle článku 5 (1).3. V prípade, že po registrácii odrody sa zistí, že jej názov nebol prijateľný v čase jej registrácie v zmysle článku 9, názov sa zmení takým spôsobom, aby spĺňal podmienky tejto smernice. Členské štáty môžu povoliť dočasné používanie pôvodného názvu ako doplnok názvu. Môžu sa prijať podrobné opatrenia, podľa ktorých možno používať pôvodný názov ako doplnok názvu v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2).4. V súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2) sa môžu stanoviť pravidlá pre uplatňovanie odsekov 1 a 2.Článok 141. Členské štáty musia zabezpečiť, aby bola registrácia odrody zrušená:a) ak sa pri skúške preukáže, že odroda už nie je odlišná, stála alebo dostatočne vyrovnaná;b) ak o to požiada osoba alebo osoby zodpovedné za odrodu, v prípade, že nie je udržiavacie šľachtenie odrody.2. Členské štáty môžu zrušiť registráciu odrody:a) sa neplnia právne predpisy, nariadenia a administratívne ustanovenia prijaté touto smernicou;b) ak boli v čase podania žiadosti o registráciu alebo počas odrodových skúšok predložené falošné alebo podvodné údaje, ktoré súvisia s faktormi, na základe ktorých bola odroda registrovaná.Článok 151. Členské štáty musia zabezpečiť, aby sa odroda vyškrtla z ich katalógu, ak bola registrácia odrody zrušená, alebo ak uplynulo obdobie platnosti registrácie.2. Členské štáty môžu na vlastnom území predĺžiť obdobie pre certifikáciu a obchodovanie s osivom alebo rozmnožovacím materiálom maximálne do 30. júna tretieho roka po uplynutí platnosti rozhodnutia o registrácii.V prípade odrôd, ktoré boli zahrnuté podľa článku 16 (1) do spoločného katalógu odrôd uvedeného v článku 17, obdobie, ktoré uplynie ako posledné z období platnosti, ktoré poskytli rôzne členské štáty podľa prvého pododseku, platí pre obchodovanie vo všetkých členských štátoch, ak osivo a rozmnožovací materiál príslušnej odrody neboli predmetom nijakého obchodného obmedzenia súvisiaceho s danou odrodou.Článok 161. Členské štáty musia zabezpečiť, aby s účinnosťou od uverejnenia uvedeného v článku 17 osivo odrôd registrovaných v súlade s touto smernicou alebo v súlade so zásadami, ktoré zodpovedajú zásadám tejto smernice nebolo predmetom nijakých obchodných obmedzení súvisiacich s odrodou.2. Členský štát môže byť na základe žiadosti vybavovanej postupom uvedeným v článku 23 (2) alebo článku 23 (3) v prípade geneticky modifikovanej odrody, oprávnený zakázať využívanie odrody na celom alebo na časti svojho územia alebo stanoviť vhodné podmienky pestovania odrody, v prípadoch, ktoré vymenúva pododsek c), v súlade s podmienkami využívania produktov, ktoré sú výsledkom takého pestovania:a) v prípade, že sa zistí, že pestovanie odrody môže škodiť z hľadiska negatívneho ovplyvnenia zdravotného stavu iných odrôd alebo druhov, alebob) v prípade, že vykonané úradné odrodové skúšky v žiadateľskom členskom štáte podľa uplatnenia článku 5 (4) ukážu, že odroda nedosahuje výsledky v žiadnej časti jej územia, ktoré zodpovedajú výsledkom získaným v prípade porovnateľnej registrovanej odrody na území tohto členského štátu, alebo v prípade, že je známe, že odroda nie je vhodná na pestovanie v žiadnej časti jeho územia kvôli typu skupiny zrelosti. Žiadosť sa musí predložiť pred koncom tretieho kalendárneho roka, ktorý nasleduje po registrácii;c) v prípade, že má platné dôvody iné ako už uvedené alebo ktoré mohli byť spomenuté počas postupu stanoveného v článku 10 (2), že odroda predstavuje riziko pre ľudské zdravie alebo životné prostredie.Článok 17Komisia musí na základe informácií dodaných členskými štátmi a po ich prijatí uverejniť v sérii C Úradného vestníka Európskych spoločenstiev pod názvom "Spoločný katalóg odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov" zoznam všetkých odrôd, ktorých osivo a rozmnožovací materiál, podľa článku 16, nie sú predmetom nijakých obchodných obmedzení v súvislosti s odrodou a informácie požadované podľa článku 9 (1) o osobe alebo osobách, ktoré sú zodpovedné za udržiavacie šľachtenie odrody. V uverejnenom oznámení sa musia uviesť členské štáty, ktoré obdržali oprávnenie podľa článku 16 (2) alebo článku 18.Uverejnené oznámenie musí obsahovať zoznam odrôd, na ktoré sa vzťahuje obdobie stanovené v druhom odseku článku 15 (2). Musí sa uviesť dĺžka obdobia a v prípade vhodnosti členský štát, na ktorý sa toto obdobie nevzťahuje.V uverejnenom oznámení sa musia jasne označiť tie odrody, ktoré boli geneticky modifikované.Článok 18Ak sa zistí, že pestovanie odrody zahrnutej v spoločnom katalógu odrôd by mohlo byť v niektorom členskom štáte škodlivé z hľadiska negatívneho ovplyvnenia zdravotného stavu iných odrôd alebo druhov rastlín alebo predstavuje riziko pre životné prostredie alebo ľudské zdravie, tento členský štát môže na požiadanie dostať oprávnenie v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2) alebo článku 23 (3) v prípade geneticky modifikovanej odrody na zákaz obchodovania s osivom alebo rozmnožovacím materiálom tejto odrody na celom alebo na časti svojho územia. V prípade, že existuje nebezpečenstvo šírenia škodlivých organizmov alebo hrozba pre ľudské zdravie alebo životné prostredie, príslušný členský štát môže vydať taký zákaz ihneď po podaní žiadosti do času, kým sa prijme konečné rozhodnutie. Toto rozhodnutie sa musí v prípade geneticky modifikovanej odrody prijať v období troch mesiacov v súlade s postupom stanoveným v článku 23 (2) alebo článku 23 (3).Článok 19V prípade, že odroda už nie je registrovaná v určitom členskom štáte, jeden alebo viacero členských štátov môže odrodu registrovať, ak aj naďalej platia požiadavky pre jej registráciu na ich území a je zabezpečené udržiavacie šľachtenie.Článok 201. Môžu sa stanoviť špecifické podmienky v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2), aby sa zohľadnil vývoj v súvislosti s podmienkami, za ktorých možno obchodovať s chemicky ošetreným osivom.2. Bez vplyvu na nariadenie Rady (ES) č. 1467/94 z 20. júna 1994 o zachovaní, charakteristike, zbere a využití genetických zdrojov v poľnohospodárstve [13] sa stanovia konkrétne podmienky v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2), aby sa zohľadnil vývoj v súvislosti so zachovaním genetických zdrojov rastlín in situ a ich trvalo udržateľným využívaním prostredníctvom pestovania a obchodovania s osivom krajových odrôd a odrôd, ktoré sú prirodzene prispôsobené miestnym a regionálnym podmienkam a ohrozené genetickou eróziou.3. Konkrétne podmienky uvedené v odseku 2 môžu zahŕňať najmä tieto body:a) krajové odrody a odrody sa registrujú v súlade s ustanoveniami tejto smernice. Úradný postup pri registrácii zohľadní konkrétne kvalitatívne vlastnosti a požiadavky. Zohľadnia sa najmä výsledky neoficiálnych testov a poznatky získané z praktických skúseností s pestovaním, reprodukciou a využívaním a podrobné popisy odrôd a ich relevantné názvy oznámené príslušnému členskému štátu, a ak postačia, nie je potrebná úradná odrodová skúška. Po registrácii sa takáto krajová odroda alebo odroda uvedie v spoločnom katalógu ako "genetický zdroj";b) vhodné kvantitatívne obmedzenia.Článok 21Konkrétne podmienky možno stanoviť v súlade s postupom uvedeným v článku 23 (2), aby sa zohľadnil vývoj v oblasti zachovania genetických zdrojov.Článok 221. Rada zastúpená kvalifikovanou väčšinou na návrh Komisie rozhodne, či:a) oficiálne skúšky odrôd vykonané v tretej krajine ponúkajú rovnaké záruky ako skúšky stanovené v článku 7 a vykonané v členských štátoch;b) schválené praktiky pre udržiavacie šľachtenie odrôd vykonané v tretích krajinách ponúkajú rovnaké záruky ako stanovené v článku 7 a vykonané v členských štátoch;2. Odsek 1 platí aj vo všetkých nových štátoch odo dňa ich pristúpenia do dňa, keď nadobudnú účinnosť právne predpisy, nariadenia alebo administratívne ustanovenia, ktoré sa musia zosúladiť s touto smernicou.Článok 231. Komisii pomáha Stály výbor pre osivá a rozmnožovací materiál pre poľnohospodárstvo, záhradníctvo a lesníctvo, zriadený článkom 1 rozhodnutia Rady 66/399/EHS [14].2. V prípade odkazu na tento odsek platia články 4 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES.Obdobie stanovené v článku 4 (3) rozhodnutia 1999/468/ES je jeden mesiac.3. V prípade odkazu na tento odsek platia články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES.Obdobie stanovené v článku 5 (6) rozhodnutia 1999/468/ES je jeden mesiac.4. Komisia prijme svoj rokovací poriadok.Článok 24Ak inak nestanovia články 16 a 18, táto smernica bude bez vplyvu na ustanovenia vnútroštátnych právnych predpisoch, ktoré sú založené na ochrane zdravia a života ľudí, zvierat alebo rastlín alebo ochrane priemyselného a obchodného vlastníctva.Článok 25Členské štáty musia predložiť Komisii text hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou.Komisia musí o tom informovať ostatné členské štáty.Článok 261. Smernica 70/457/EHS, zmenená a doplnená smernicami vymenovanými v prílohe I časti A sa týmto ruší bez vplyvu na povinnosti členských štátov týkajúce sa termínov transpozície vyššie uvedených smerníc stanovených v prílohe I časti B.2. Odkazy na smernicu sa musia formulovať ako odkazy na túto smernicu a musia sa čítať v súlade s korelačnou tabuľkou v prílohe II.Článok 27Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiaty deň po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 28Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 13. júna 2002Za RadupredsedaM. Rajoy Brey[1] Stanovisko doručené 9. apríla 2002 (ešte neuverejnené v úradnom vestníku).[2] Ú. v. ES 225, 12.10.1970, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 98/96/ES (Ú. v. ES L 25, 1.2.1999, s. 27).[3] Pozri prílohu I, časť A.[4] Ú. v. ES L 193, 20.7.2002, s. 12.[5] Ú. v. ES 125, 11.7.1966, s. 2298/66. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2001/64/ES (Ú. v. ES L 234, 1.9.2001, s. 60).[6] Ú. v. ES 125, 11.7.1966, s. 2298/66. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2001/64/ES.[7] Ú. v. ES L 193, 20.7.2002, s. 60.[8] Ú. v. ES L 193, 20.7.2002, s. 74.[9] Ú. v. ES L 117, 8.5.1970, s. 15. Smernica zrušená smernicou 2001/18/ES Európskeho parlamentu a Rady (Ú. v. ES L 106, 14.4.2001, s. 1).[10] Ú. v. ES L 43, 14.2.1997, s. 1.[11] Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23.[12] Ú. v. ES L 227, 1.9.1994, s. 1. Nariadenie zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 2506/95 (Ú. v. ES L 258, 28.10.1995, s. 3).[13] Ú. v. ES L 159, 28.6.1994, s. 1.[14] Ú. v. ES 125, 11.7.1996, s. 2289/66.--------------------------------------------------PRÍLOHA IČASŤ AZRUŠENÁ SMERNICA A JEJ NÁSLEDNÉ ZMENY A DOPLNKY(uvádzané v článku 26)Smernica 70/457/EHS (Ú. v. ES L 225, 12. 10. 1970, s. 1) | |Smernica Rady 72/274/EHS (Ú. v. ES L 171, 29. 7. 1973, s. 37) | iba v súvislosti s odkazmi na ustanovenia smernice 70/457/EHS v článkoch 1a 2 |Smernica Rady 72/418/EHS (Ú. v. ES L 287, 26. 12. 1972, s. 22) | iba článok 7 |Smernica Rady 73/438/EHS (Ú. v. ES L 356, 27. 12. 1973, s. 79) | iba článok 7 |Smernica Rady 78/55/EHS (Ú. v. ES L 16, 20. 1. 1978, s. 23) | iba článok 6 |Smernica Rady 79/692/EHS (Ú. v. ES L 205, 13. 8. 1979, s. 1) | iba článok 3 |Smernica Rady 79/967/EHS (Ú. v. ES L 293, 20. 11. 1979, s. 16) | iba článok 2 |Smernica Rady 80/1141/EHS (Ú. v. ES L 341, 16. 12. 1980, s. 27) | iba článok 1 |Smernica Rady 86/155/EHS (Ú. v. ES L 118, 7. 5. 1986, s. 23) | iba článok 5 |Smernica Rady 88/380/EHS (Ú. v. ES L 187, 16. 7. 1988, s. 31) | iba článok 6 |Smernica Rady 90/654/EHS (Ú. v. ES L 353, 17. 12. 1990, s. 48) | iba v súvislosti s odkazmi na ustanovenia smernice 70/457/EHS v článku 2 a prílohe II(I)(6) |Smernica Rady 98/95/ES (Ú. v. ES L 25, 1. 2. 1999, s. 1) | iba článok 6 |Smernica Rady 98/96/ES EHS (Ú. v. ES L 25, 1. 2. 1999, s. 27) | iba článok 6 |ČASŤ BTERMÍNY PRE TRANSPOZÍCIU DO NÁRODNÉHO PRÁVA(uvedené v článku 26)Smernica | Termín transpozície |70/457/EHS | 1. júla 1972 |70/274/EHS | 1. júla 1972 (článok 1) |1. januára 1973 (článok 2) |72/418/EHS | 1. júla 1972 (článok 7) |73/438/EHS | 1. júla 1974 (článok 7) |78/55/EHS | 1. júla 1977 (článok 6) |79/692/EHS | 1. júla 1977 [článok 3 (9)] |1. júla 1982 (iné ustanovenia) |79/967/EHS | 1. júla 1982 (článok 2) |80/1114/EHS | 1. júla 1980 (článok 1) |86/155/EHS | 1. marca 1986 (článok 5) |88/380/EHS | 1. január 1986 [článok 6(5) a (6)] |1. júla 1990 (iné ustanovenia) |90/654/EHS | |98/95/ES | 1. február 2000 (Corrigendum Ú. v. ES L 126, 20. 5. 1999, s. 23) |98/96/ES | 1. február 2000 |--------------------------------------------------PRÍLOHA IIKORELAČNÁ TABUĽKASmernica 70/457/EHS | Táto smernica |Článok 1(1) | Článok 1 (1) |Článok 1(2) | Článok 1(2) |Článok 22 | Článok 1(3) |Článok 2 | Článok 2 |Článok 3(1) | Článok 3(1) |Článok 3(1a) | Článok 3(2) |Článok 3(2) | Článok 3(3) |Článok 3(3) | Článok 3(4) |Článok 3(4) | Článok 3(5) |Článok 4 | Článok 4 |Článok 5 | Článok 5 |Článok 6 | Článok 6 |Článok 7 | Článok 7 |Článok 8 | Článok 8 |Článok 9 | Článok 9 |Článok 10 | Článok 10 |Článok 11 | Článok 11 |Článok 12 | Článok 12 |Článok 12a | Článok 13 |Článok 13 | Článok 14 |Článok 14 | Článok 15 |Článok 15 | Článok 16 |Článok 16 | – |Článok 17 | – |Článok 18 | Článok 17 |Článok 19 | Článok 18 |Článok 20 | Článok 19 |Článok 20a | Článok 20 |Článok 21(1) | Článok 22(1) |Článok 21(3) | Článok 22(2) |Článok 23 | Článok 23(1), (2) a (4) |Článok 23a | Článok 23(1), (3) a (4) |Článok 24 | Článok 24 |Článok 24a | Článok 21 |– | Článok 25 |– | Článok 26 |– | Článok 27 |– | Článok 28 |– | PRÍLOHA I |– | PRÍLOHA II |– | |--------------------------------------------------


title: Druhá smernica Komisie zo 14. mája 1982 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, ktorá sa týka metód analýzy, ktoré sú potrebné na kontrolu zloženia kozmetických výrobkov

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31982L0434

Úradný vestník L 185 , 30/06/1982 S. 0001 - 0028 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 12 S. 0071  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 3 S. 0179  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 12 S. 0071  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 15 Zväzok 3 S. 0179

		Druhá smernica Komisiezo 14. mája 1982o aproximácii právnych predpisov členských štátov, ktorá sa týka metód analýzy, ktoré sú potrebné na kontrolu zloženia kozmetických výrobkov(82/434/EHS)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 76/768/EHS z 27. júla 1976 o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzťahujúcich sa na kozmetické výrobky [1], zmenenú a doplnenú smernicou Komisie 79/661/EHS [2], najmä na jej článok 8 odsek 1,keďže smernica 76/768/EHS ustanovuje úradné testovanie kozmetických výrobkov s cieľom zabezpečiť, aby vyhovovali podmienkam ustanoveným opatreniami Komisie týkajúcimi sa zloženia kozmetických výrobkov;keďže všetky metódy analýzy majú byť čím skôr ustanovené; keďže prvý krok smerom k dosiahnutiu tohto zámeru už bol podniknutý definovaním niektorých metód analýzy v smernici Komisie 80/1335/EHS [3], druhý stupeň spočíva v definovaní metód na dôkaz niektorých oxidačných činidiel a stanovenie peroxidu vodíka vo výrobkoch vlasovej kozmetiky, dôkaz a semikvantitatívne stanovenie určitých oxidujúcich sa farbív vo farbách na vlasy, dôkaz a stanovenie dusitanov, dôkaz a stanovenie voľného formaldehydu, stanovenie rezorcinolu v šampónoch a vlasových lotionoch a stanovenie metanolu v pomere k etanolu alebo propán-2-olu;keďže opatrenia ustanovené touto smernicou sú v súlade so stanoviskom Výboru pre prispôsobenie smernice 76/768/EHS technickému pokroku,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Členské štáty podniknú všetky kroky nevyhnutné na zabezpečenie, aby počas úradného testovania kozmetických výrobkov:- dôkaz oxidačných činidiel a stanovenie peroxidu vodíka vo výrobkoch vlasovej kozmetiky,- dôkaz a semikvantitatívne stanovenie určitých oxidujúcich sa farbív vo farbách na vlasy,- dôkaz a stanovenie dusitanov,- dôkaz a stanovenie voľného formaldehydu,- stanovenie rezorcinolu v šampónoch a vlasových lotionoch,- stanovenie metanolu v pomere k etanolu alebo propán-2-olusa uskutočňovali v súlade s metódami opísanými v prílohe.Článok 2Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 31. decembra 1983.Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 14. mája 1982Za KomisiuKarl-Heinz narjesčlen Komisie[1] Ú. v. ES L 262, 27.9.1976, s. 169.[2] Ú. v. ES L 192, 31.7.1979, s. 35.[3] Ú. v. ES L 383, 31.12.1980, s. 27.--------------------------------------------------PRÍLOHAI. DÔKAZ OXIDAČNÝCH ČINIDIEL A STANOVENIE PEROXIDU VODÍKA VO VÝROBKOCH VLASOVEJ KOZMETIKYÚčel a oblasť použitiaJodometrické stanovenie peroxidu vodíka v kozmetike je možné len v neprítomnosti ostatných oxidačných činidiel, ktoré vytvárajú jód z jodidov. V dôsledku toho je pred jodometrickým stanovením peroxidu vodíka potrebné detekovať a identifikovať každé iné prítomné oxidačné činidlo. Tento dôkaz pozostáva z dvoch fáz; prvá zahŕňa peroxosírany, bromičnany a peroxid vodíka a druhá peroxid bárnatý.A. DÔKAZ PEROXOSÍRANOV, BROMIČNANOV A PEROXIDU VODÍKA1. PRINCÍPPeroxosíran sodný, peroxosíran draselný a peroxosíran amónny; bromičnan draselný, bromičnan sodný a peroxid vodíka – aj ten, ktorý pochádza z peroxidu bárnatého – sa dokazujú zostupnou papierovou chromatografiou s použitím dvoch vyvíjacích rozpúšťadiel.2. ČINIDLÁVšetky činidlá majú byť analyticky čisté.2.1. 0,5 % (hmotn.) vodné referenčné roztoky nasledovných zlúčenín:2.1.1. Peroxosíran sodný.2.1.2. Peroxosíran draselný.2.1.3. Peroxosíran amónny.2.1.4. Bromičnan draselný.2.1.5. Bromičnan sodný.2.1.6. Peroxid vodíka.2.2. Vyvíjacie rozpúšťadlo A, 80 % (obj.) etanol.2.3. Vyvíjacie rozpúšťadlo B, benzén – metanol – 3-metylbután-1-ol – voda (v obj. pomere 34:38:18:10)2.4. Detekčné činidlo A, 10 % (hmotn.) vodný roztok jodidu draselného.2.5. Detekčné činidlo B, 1 % (hmotn.) vodný roztok škrobu.2.6. Detekčné činidlo C, 10 % (hmotn.) roztok kyseliny chlorovodíkovej.2.7. 4 M roztok kyseliny chlorovodíkovej.3. PRÍSTROJE A POMÔCKY3.1. Chromatografický papier (Whatman č. 3 a č. 4 alebo ich ekvivalent)3.2. Mikropipeta, 1μl.3.3. Odmerné banky, 100 ml.3.4. Skladané filtre.3.5. Vyvíjacia komora na zostupnú papierovú chromatografiu.4. PRÍPRAVA VZORKY4.1. Výrobky rozpustné vo vodeZ každej vzorky sa pripravia dva roztoky rozpustením jednotlivo 1 g a 5 g výrobku v 100 ml vody. Na papierovú chromatografiu opísanú v oddieli 5 sa použije 1 μl každého z roztokov.4.2. Výrobky málo rozpustné vo vode4.2.1. Naváži sa 1 g a 5 g vzorky a disperguje sa v 50 ml vody, doplní sa v každom prípade vodou do 100 ml a premieša sa. Obe disperzie sa prefiltrujú cez skladaný filter (3.4.) a na uskutočnenie papierovej chromatografie opísanej v oddieli 5 sa použije 1 μl každého z filtrátov.4.2.2. Ešte raz sa pripravia dve disperzie z každej vzorky dispergovaním 1 g a 5 g v 50 ml vody, okyslí sa zriedenou kyselinou chlorovodíkovou (2.7), doplní sa vodou do 100 ml a premieša sa. Disperzie sa prefiltrujú cez skladaný filter (3.4) a na uskutočnenie papierovej chromatografie opísanej v oddieli 5 sa použije po 1 μl dvoch filtrátov.4.3. KrémyV 100 ml vody sa disperguje 5 g a 20 g každého výrobku a na uskutočnenie papierovej chromatografie opísanej v oddieli 5 sa použijú tieto disperzie.5. METÓDA5.1. Primerané množstvo rozpúšťadiel A (2.2) a B (2.3.) sa dá do dvoch samostatných chromatografických vyvíjacích komôr na uskutočnenie zostupnej papierovej chromatografie.5.2. Na štartovaciu čiaru pásu chromatografického papiera (Whatman č. 3 alebo jeho ekvivalent), dlhého 40 cm a širokého 20 cm (3.1.) alebo inej vhodnej veľkosti, sa nanesie 1 μl jedného roztoku vzorky a jedného referenčného roztoku.5.3. Tento pás chromatografického papiera (5.2) sa umiestni do chromatografickej vyvíjacej komory naplnenej rozpúšťadlom A (5.1) a nechá sa vyvíjať, kým čelo rozpúšťadla nedosiahne 35 cm (asi 15 hodín).5.4. S použitím ďalšieho pásu chromatografického papiera (Whatman č. 4 alebo jeho ekvivalent) (3.1) a vyvíjacieho rozpúšťadla B sa zopakuje postup opísaný v oddieloch 5.2 a 5.3. Chromatogram sa nechá vyvíjať, kým čelo rozpúšťadla nedosiahne 35 cm (asi päť hodín).5.5. Po vyvíjaní sa chromatogramy vyberú a vysušia sa na vzduchu.5.6. Škvrny na chromatograme sa zviditeľnia ich postriekaním postupne s:5.6.1. detekčným činidlom A (2.4), krátko na to nasledovaným detekčným činidlom B (2.5). Prvé sa na chromatograme objavia škvrny peroxosíranov, nasledované škvrnami peroxidu vodíka. Škvrny sa označia ceruzkou;5.6.2. detekčným činidlom C (2.6) na chromatogram získaný podľa oddielu 5.6.1; prítomnosť bromičnanov sa preukáže sivastomodrými škvrnami na chromatograme.5.7. Za vyššie uvedených podmienok vzťahujúcich sa na vyvíjacie rozpúšťadlá A (2.2) a B (2.3) sú Rf hodnoty referenčných látok (2.1) približne nasledovné:| Vyvíjacie činidlo A (2.2.) | Vyvíjacie činidlo B (2.3.) |peroxosíran sodný | 0,40 | 0,10 |peroxosíran draselný | 0,40 | 0,02 + 0,05 |peroxosíran amónny | 0,50 | 0,10 + 0,20 |bromičnan draselný | 0,40 | 0,20 |bromičnan sodný | 0,40 | 0,10 + 0,20 |peroxid vodíka | 0,80 | 0,80 |B. DÔKAZ PEROXIDU BÁRNATÉHO1. PRINCÍPPeroxid bárnatý sa dokáže na základe vzniku peroxidu vodíka po okyslení vzorky (A.4.2) a na základe prítomnosti bárnatého iónu:- v neprítomnosti peroxosíranov (A) pridaním zriedenej kyseliny sírovej k časti kyslého roztoku vzorky (B.4.1) v dôsledku čoho sa vytvorí biela zrazenina síranu bárnatého. Prítomnosť bárnatých iónov vo vzorke (B.4.1) sa opäť potvrdí papierovou chromatografiou nižšie opísaným spôsobom (B.5),- ak je súčasne prítomný peroxid bárnatý a peroxosírany (B.4.2), upravením zvyšku roztoku (B.4.2) na alkalický; po rozpustení v kyseline chlorovodíkovej sa prítomnosť bárnatých iónov potvrdí v roztoku taveniny (B.4.2.3) papierovou chromatografiou a/alebo vyzrážaním síranu bárnatého.2. ČINIDLÁ2.1. Metanol.2.2. 36 % (hmotn.) koncentrovaná kyselina chlorovodíková.2.3. 6 M kyselina chlorovodíková.2.4. 2 M kyselina chlorovodíková.2.5. Disodná soľ kyseliny rodizónovej.2.6. Chlorid bárnatý (BaCl2. 2H2O).2.7. Bezvodý uhličitan sodný.2.8. 1 % (hmotn.) vodný roztok chloridu bárnatého.2.9. Vyvíjacie rozpúšťadlo pozostávajúce z metanolu, koncentrovanej kyseliny chlorovodíkovej (36 % hmotn.) a vody (obj. pomer 80: 10: 10).2.10. Detekčné činidlo, 0,1 % (hmotn.) vodný roztok disodnej soli kyseliny rodizónovej, čerstvo pripravený pred použitím.3. PRÍSTROJE A POMÔCKY3.1. Mikropipeta, 5 μl.3.2. Platinové tégliky.3.3. Odmerné banky, 100 ml.3.4. Chromatografický papier Schleicher and Schull 2043 b alebo jeho ekvivalent. Papier sa prečistí vyvíjaním cez noc vo vyvíjacej zostupnej chromatografickej komore (A.3.5) obsahujúcej vyvíjacie rozpúšťadlo (B.2.9) a potom sa vysuší.3.5. Skladaný filtračný papier.3.6. Bežné zariadenie pre uskutočnenie vzostupnej papierovej chromatografie.4. PRÍPRAVA VZORKY4.1. Výrobky bez prítomnosti peroxosíranu4.1.1. 2 g výrobku sa dispergujú v 50 ml vody a pH disperzie sa upraví kyselinou chlorovodíkovou (B.2.3) na približne 1.4.1.2. Vodná disperzia sa prenesie do 100 ml odmernej banky, doplní sa vodou po značku a premieša sa. Táto disperzia sa použije na papierovú chromatografickú analýzu opísanú v oddieli 5 a na dôkaz bária vyzrážaním síranu.4.2. Výrobky obsahujúce peroxosírany4.2.1. 2 g výrobku sa dispergujú v 100 ml vody a prefiltrujú sa.4.2.2. K vysušenému zvyšku sa pridá sedem až 10-násobok jeho hmotnosti uhličitanu sodného (B.2.7), premieša sa a zmes sa taví v platinovom tégliku (B.3.2) počas pol hodiny.4.2.3. Tavenina sa ochladí sa na laboratórnu teplotu a rozpustí sa v 50 ml vody a prefiltruje sa (B.3.5).4.2.4. Zvyšok sa znova rozpustí v kyseline chlorovodíkovej (B.2.3) a doplní sa vodou do 100 ml. Tento roztok sa použije na papierovú chromatografickú analýzu opísanú v oddieli 5 a na dôkaz bária vyzrážaním síranu.5. METÓDA5.1. Primerané množstvo vyvíjacieho rozpúšťadla (B2.9) sa umiestni do vyvíjacej komory pre vzostupnú papierovú chromatografiu a nádoba sa nechá nasýtiť parami rozpúšťadla aspoň počas 15 hodín.5.2. Na kus chromatografického papiera – predupraveného, ako je opísané v oddieli B.3.4 – sa nanesie po 5 μl každého z roztokov pripravených podľa oddielov B.4.1.2 a B.4.2.4 a referenčného roztoku B.2.8 na tri body na štartovacej čiare.5.3. Škvrny vzorky a štandardu sa vysušia na vzduchu. Chromatogram sa vyvíja, kým čelo rozpúšťadla nevystúpi 30 cm.5.4. Chromatogram sa vyberie z vyvíjacej nádoby a vysuší sa na vzduchu.5.5. Škvrny na chromatograme sa zviditeľnia postriekaním papiera detekčným činidlom B.2.10. V prítomnosti bária sa na chromatograme objavia červené škvrny s Rf hodnotou okolo 0,10.C. STANOVENIE PEROXIDU VODÍKA1. PRINCÍPJodometrické stanovenie peroxidu vodíka je založené na nasledovnej reakcii:HO+ 2H+ 2I→ I− 2HOKonverzia prebieha pomaly, ale môže byť urýchlená pridaním molybdénanu amónneho. Vzniknutý jód sa stanoví titráciou tiosíranom sodným a zodpovedá obsahu peroxidu vodíka.2. DEFINÍCIAObsah peroxidu vodíka stanovený nižšie opísaným spôsobom sa vyjadrí ako hmotnostné percento (% hmotn.) výrobku.3. ČINIDLÁVšetky činidlá majú byť analyticky čisté.3.1. 1 M kyselina sírová.3.2. Jodid draselný.3.3. Molybdénan amónny.3.4. 0,1 M roztok tiosíranu sodného.3.5. 10 % (hmotn.) roztok jodidu draselného, pripravený tesne pred použitím.3.6. 20 % (hmotn.) roztok molybdénanu amónneho.3.7. 1 % (hmotn.) roztok škrobu.4. PRÍSTROJE A POMÔCKY4.1. Kadičky, 100 ml.4.2. Byreta, 50 ml.4.3. Odmerné banky, 250 ml.4.4. Odmerné valce, 25 a 100 ml.4.5. Nedelené pipety, 10 ml.4.6. Kužeľovité banky, 250 ml.5. METÓDA5.1. Do 100 ml kadičky sa naváži 10 g (m gramov) výrobku, obsahujúceho približne 0,6 g peroxidu vodíka. Obsah sa s vodou prenesie do 250 ml odmernej banky, doplní sa vodou po značku a premieša sa.5.2. Do 250 ml kužeľovitej banky (4.6) sa napipetuje 10 ml roztoku vzorky (5.1) a jeden po druhom sa pridá 100 ml 1 M kyseliny sírovej (3.1), 20 ml roztoku jodidu draselného (3.5) a tri kvapky roztoku molybdénanu amónneho (3.6).5.3. Vzniknutý jód sa ihneď titruje 0,1 M roztokom tiosíranu sodného (3.4) a tesne pred dosiahnutím koncového bodom titrácie sa pridá niekoľko mililitrov roztoku škrobu (3.7) ako indikátora. Zaznamená sa spotreba 0,1 M roztoku tiosíranu sodného (3.4) v mililitroch (V).5.4. Spôsobom opísaným v oddieloch 5.2 a 5.3 sa uskutoční slepý pokus, kde sa 10 ml roztoku vzorky nahradí 10 ml vody. Zaznamená sa spotreba 0,1 M roztoku tiosíranu sodného na slepú titráciu (V0 ml).6. VÝPOČETVýpočet obsahu peroxidu vodíka vo výrobku v hmotnostných percentách i (% hmotn.) sa vypočíta pomocou nasledovného vzorca:% peroxidu vodíka | = V − Vo × 1,7008 × 250 × 100m × 10 × 1000 |= V − Vo × 4,252m |,kde:m = množstvo analyzovaného výrobku v gramoch (5.1),V0 = spotreba 0,1 M roztoku tiosíranu sodného pri slepom pokuse v mililitroch (5.4),V = spotreba 0,1 M roztoku tiosíranu sodného pri titrácii roztoku vzorky v mililitroch (5.3).7. OPAKOVATEĽNOSŤ [1]Pri obsahu peroxidu vodíka okolo 6 % hmotn. nemá rozdiel medzi výsledkami dvoch paralelne uskutočnených stanovení na tej istej vzorke presiahnuť v absolútnej hodnote 0,2 %.II. DÔKAZ A SEMIKVANTITATÍVNE STANOVENIE URČITÝCH OXIDUJÚCICH SA FARBÍV VO FARBÁCH NA VLASY1. ÚČEL A OBLASŤ POUŽITIATáto metóda je vhodná na dôkaz a semikvantitatívne stanovenie nasledovných látok vo farbách na vlasy vo forme krému alebo kvapaliny:Látky | Symbol |Fenyléndiamínyo-fenyléndiamín | (OPD) |m-fenyléndiamín | (MPD) |p-fenyléndiamín (príloha V) | (PPD) |Metylfenyléndiamíny4-metyl-1,2-fenyléndiamín (toluén-3,4-diamín) | (OTD) |4-metyl-1,3-fenyléndiamín (toluén-2,4-diamín) | (MTD) |2-metyl-1,4-fenyléndiamín (toluén-2,5-diamín) | (PTD) |Diaminofenoly2,4-diaminofenol | (DAP) |Hydrochinónbenzén-1,4-diol | (H) |α-Naftol | (αN) |Pyrogalolbenzén-1,2,3-triol | (P) |Rezorcinolbenzén-1,3-diol | (R) |2. PRINCÍPOxidujúce sa farbivá sa extrahujú z farieb vo forme krému alebo kvapaliny pri pH 10 s 96 % etanolom a dokazujú sa tenkovrstvovou chromatografiou, či už jedno- alebo dvoj-rozmernou.Pre semikvantitatívne stanovenie týchto látok sa chromatogramy vzoriek porovnávajú prostredníctvom štyroch vyvíjacích sústav, v ktorých sa vyvíjali chromatogramy referenčných látok v tom istom čase a za čo najbližších podmienok.3. ČINIDLÁVšetky činidlá majú byť analyticky čisté.3.1. Etanol, bezvodý.3.2. Acetón.3.3. Etanol, 96 % obj.3.4. d= 0,91= 0,91 g/ml).3.5. Kyselina L-(+)-askorbová.3.6. Chloroform.3.7. Cyklohexán.3.8. Dusík, technický.3.9. Toluén.3.10. Benzén.3.11. Bután-1-ol.3.12. Bután-2-ol.3.13. Kyselina fosforná, 50 % obj. roztok.3.14. Diazóniové činidlo. Buď:- 3-nitrobenzéndiazónium-chlórbenzénsulfonát (vo forme stabilizovanej soli) ako v Červenej 2 JN – Francolor,- alebo 2-chlór-3-nitrobenzéndiazónium-naftalénbenzoát (vo forme stabilizovanej soli) ako v činidle NNCD – katalógové číslo 74150 FLUKA,alebo ich ekvivalent.3.15. Dusičnan strieborný.3.16. 4-(Dimetylamino)benzaldehyd.3.17. 2,5-Dimetylfenol.3.18. Hexahydrát chloridu železitého.3.19. Kyselina chlorovodíková, 10 % hmotn. roztok.3.20. Referenčné látkyReferenčné látky sú tie, ktoré sú uvedené v odstavci 1 "Účel a oblasť použitia". V prípade aminozlúčenín, referenčné látky musia byť vo forme ich hydrochloridu (mono- alebo di-) alebo ako voľné zásady.3.21. Referenčné roztoky, 0,5 % (hmotn.)Pripravia sa 0,5 % (hmotn./objem) roztoky každej z referenčných látok v oddieli 3.20.Do 10 ml odmernej banky sa naváži 50 mg ± 1 mg referenčnej látky.Pridá sa 5 ml 96 % etanolu (3.3) a 250 mg kyseliny askorbovej (3.5).Roztok sa pridaním roztoku amoniaku (3.4) upraví na alkalický s pH 10 (overí sa indikátorovým papierikom).Pridá sa 10 ml 96 % etanolu (3.3) a premieša sa.Roztoky môžu byť uchovávané jeden týždeň v chlade a bez prístupu svetla.V niektorých prípadoch po pridaní kyseliny askorbovej a amoniaku môže dôjsť k vzniku zrazeniny. V tom prípade sa má pred pokračovaním nechať usadiť.3.22. Vyvíjacie rozpúšťadlá3.22.1. Acetón – chloroform – toluén (obj. diely 35: 25: 40)3.22.2. Chloroform – cyklohexán – absolútny etanol- 25 % amoniak (obj. diely 80: 10: 10: 1).3.22.3. Benzén – bután-2-ol – voda (obj. diely 50: 25: 25). Poriadne sa premieša a po oddelení pri laboratórnej teplote (20 až 25 °C) sa použije vrchná fáza.3.22.4. Bután-1-ol – chloroform – činidlo M (obj. diely 7: 70: 23). Opatrne sa oddelí pri laboratórnej teplote (20 až 25 °C) a použije sa spodná fáza.Príprava činidla Mroztok amoniaku, 5 % (obj.) | 24 obj. dielov |kyselina fosforná, 50 % (3.13) | 1 obj. diel |voda | 75 obj. dielov |PoznámkaVyvíjacie rozpúšťadlá obsahujúce amoniak sa tesne pred použitím riadne premiešajú.3.23. Detekčné činidlá3.23.1. Diazóniové činidloPripraví sa 5 % (hmotn.) vodný roztok vybraného činidla (3.16) v 100 ml 10 % (hmotn.) vodného kyseliny chlorovodíkovej (3.19). Tento roztok sa musí vždy čerstvo pripraviť tesne pred použitím.3.23.2. Ehrlichovo činidlo2 g p-(dimetylamino)benzaldehydu (3.16) sa rozpustia v 100 ml 10 % (hmotn.) vodného kyseliny chlorovodíkovej (3.19).3.23.3. 2,5-Dimetyfenol – hexahydrát chloridu železitéhoRoztok 1: 1 g 2,5-dimetyfenolu (3.17) v 100 ml 96 % etanolu (3.3).Roztok 2: 4 g hexahydrátu chloridu železitého (3.18) sa rozpustia v 100 ml 96 % etanolu (3.3).Na zviditeľnenie škvŕn sa týmito roztokmi postrekuje postupne, najprv roztokom 1, potom roztokom 2.3.23.4. Amoniakálny dusičnan strieborný25 % amoniak (3.4) sa pridáva do 5 % (hmotn.) vodného roztoku dusičnanu strieborného (3.15), kým sa zrazenina práce nerozpustí. Toto činidlo sa musí pripraviť tesne pred použitím.Neuchováva sa.4. PRÍSTROJE A POMÔCKY4.1. Bežné laboratórne vybavenie pre tenkovrstvovú chromatografiu.4.1.1. Plastový alebo sklený kryt zostrojený tak, že chromatografická platňa je obklopená dusíkom počas vyvíjania škvŕn a sušenia. Toto opatrenie je nevyhnutné z dôvodu náchylnosti určitých farbív na oxidáciu.4.1.2. Mikrostriekačka, 10 μl, delená na 0,2 μl dieliky, s kolmo zrezanou ihlou alebo 50 μl viacnásobný dávkovač, pripevnený svorkou na stojan spôsobom, keď platňa môže byť udržiavaná pod dusíkom.4.1.3. Silikagélové tenkovrstvové platne, pripravené na použitie, 0,25 mm hrubé, s rozmermi 20 × 20 cm (Macherey and Nagel, silikagél G-HR na plastovej podložke alebo ich ekvivalent).4.2. Centrifúga, 4000 ot./min.4.3. Centrifugačné kyvety, 10 ml s PTFE vyloženými skrutkovacími uzávermi alebo ich ekvivalenty.5. POSTUP5.1. Spracovanie testovaných vzoriekPrvé 2 až 3 cm krému vytlačeného z tuby sa odhodia.Do centrifugačnej kyvety (4.3) dopredu prefúknutej dusíkom sa vloží nasledovné: 300 mg kyseliny askorbovej s 3 g krému alebo 3 g homogenizovanej kvapaliny.Po kvapkách sa pridá 25 % amoniak (3.4), kým pH nie je 10. Doplní sa 96 % etanolom (3.3) do 10 ml.Zhomogenizuje sa po dusíkom (3.8), zazátkuje sa a odstreďuje na centrifúge pri 4000 ot./min. počas 10 min.Použije sa kvapalný supernatant.5.2. Chromatografia5.2.1. Nanesenie škvŕn na platneNa chromatografickú platňu (4.1.3) sa pod dusíkovou atmosférou (3.8) nanesie 1 μl každého z vyššie opísaných referenčných roztokov na deväť bodov umiestnených 1,5 cm od seba na čiare približne 1,5 cm od okraja platne.Tieto škvrny referenčných roztokov sa usporiadajú nasledovne.1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |R | P | H | PPD | DAP | PTD | OPD | OTD | MPD |MTD | αN | | | | | | | |Navyše, na body 10 a 11 sa nanesie po 2 μl testovaných roztokov vzoriek získaných podľa oddielu 5.1.Platňa sa uchováva po dusíkom (3.8) až do chvíle, kým sa bude vyvíjať.5.2.2. VyvíjaniePlatňa sa umiestni do vyvíjacej komory prefúknutej dusíkom (3.8), nasýtenej jedným zo štyroch vyvíjacích rozpúšťadiel (3.22) a nechá sa vyvíjať pri laboratórnej teplote (20 až 25 °C) v tme, kým čelo rozpúšťadla nedosiahne 15 cm od štartovacej čiary.Platňa sa vyberie a vysuší pod dusíkom (3.8) pri laboratórnej teplote.5.2.3. PostriekaniePlatňa sa ihneď postrieka jedným zo štyroch roztokov špecifikovaných v 3.23.5.2.4. DôkazPorovnajú sa Rf hodnoty a farba škvŕn získaných zo vzorky so škvrnami z chromatografovaných referenčných látok.Tabuľka I udáva príklady Rf hodnôt a farieb pre každú látku v závislosti od použitého rozpúšťadla a detekčného činidla.Potvrdenie nejednoznačnej identifikácie sa môže niekedy dosiahnuť klinovou metódou – pridaním príslušnej referenčnej látky do extraktu vzorky.5.2.5. Semikvantitatívny odhadVizuálne sa porovná intenzita škvŕn pre každú látku identifikovanú v 5.2.4 v príslušnom rozsahu koncentrácií referenčných látok.Ak je zistí, že koncentrácia jednej alebo viacerých látok je nadmerná, extrakt vzorky sa zriedi a stanovenie sa zopakuje.TABUĽKA IRf hodnoty a farby škvŕn získaných ihneď po postriekaníPoznámky1. OPD sa málo výrazne prejavuje; musí sa použiť rozpúšťadlo (3.22.3), aby sa jasne oddelil od OTD.2. (*) Označuje najlepšie vyvinutú farbu.Refe-renčná látka (3.20) | Vyvíjacie rozpúšťadlo | Detekčné činidlá |fR hodnoty | Výsledné farby |(3.22.1) | (3.22.2) | (3.22.3) | (3.22.4) | Diazóniové (3.23.1) | Ehrlichove (3.23.2) | Dimetylfenol (3.23.3) | AgNO3 (3.23.4) |OPD | 0,62 | 0,60 | 0,30 | 0,57 | svetlohnedá | — | — | svetlohnedá |MPD | 0,40 | 0,60 | 0,47 | 0,48 | fialovo-hnedá (*) | žltá | svetlohnedá | svetlohnedá |PPD | 0,20 | 0,50 | 0,30 | 0,48 | hnedá | jasno červená(*) | fialová | sivá |OTD | 0,60 | 0,60 | 0,53 | 0,60 | hnedá (*) | svetlooranžová | svetlohnedá | sivasto hnedá |MTD | 0,40 | 0,67 | 0,45 | 0,60 | červenkasto-hnedá (*) | žltá | hnedá | čierna |PTD | 0,33 | 0,65 | 0,37 | 0,70 | hnedá | oranžová | fialová (*) | sivá |DAP | 0,07 | — | 0 | 0,05 | hnedá (*) | oranžová | fialová | hnedá |H | 0,50 | 0,35 | 0,80 | 0,20 | — | oranžová | fialová | čierna (*) |α-N | 0,90 | 0,80 | 0,90 | 0,75 | oranžovo-hnedá | — | fialová (*) | čierna |P | 0,37 | — | 0,67 | 0,05 | hnedá | fialovkastá | nahnedkastá | hnedá (*) |R | 0,50 | 0,37 | 0,80 | 0,17 | oranžová (*) | svetlofialová | nahnedkastá | svetlohnedá |6. PRESKÚMANIE DVOJROZMERNOU TENKOVRSTVOVOU CHROMATO-GRAFIOUPre tento postup pre dvojrozmernú chromatografiu sú potrebné prídavné štandardy a činidlá.6.1. Prídavné referenčné roztoky a látky6.1.1. Naftalén-2-ol (β-N).6.1.2. 2-Aminofenol (OAP).6.1.3. 3-Aminofenol (MAP).6.1.4. 4-Aminofenol (PAP).6.1.5. 2-Nitro-1,4-fenyléndiamín (2-NPPD).6.1.6. 4-Nitro-1,2-fenyléndiamín (2-NPPD).Pripravia sa 0,5 % (hmotn.) roztoky každej z prídavných referenčných látok spôsobom opísaným v 3.21.6.2. Prídavné vyvíjacie rozpúšťadlo6.2.1. Etyl-acetát – cyklohexán – 25 % roztok amoniaku (obj. diely 65: 30: 0,5).6.3. Prídavná detekčná sústavaDo vyvíjacej komory pre tenkovrstvovú chromatografiu sa umiestni sklená nádoba, do nej sa dajú asi 2 g kryštalického jódu a vyvíjacia komora sa uzavrie primeraným uzáverom.6.4. Chromatografia6.4.1. Na povrch adsorbentu tenkovrstvovej platne (4.1.3) sa nakreslia dve čiary, ako je zobrazené na obr. 1.6.4.2. Pod dusíkovou atmosférou (4.1.1) sa na základný bod 1 (obr. 1), asi 2 cm od oboch okrajov, nanesú 1 až 4 μl extraktu (5.1) Množstvo extraktu závisí od intenzity škvŕn na chromatogramoch 5.2.6.4.3. Medzi body 2 a 3 (obr. 1) rozdelia oxidujúce sa farbivá, indentifikované alebo predpokladane identifikované v bode 5.2 (so vzdialenosťou medzi bodmi 1,5 cm). Nanesú sa 2 μl príslušných referenčných roztokov – okrem DAP, ktorého sa musí naniesť 6 μl. Táto operácia sa robí pod dusíkom (6.4.2).6.4.4. Operácia v 6.4.3 sa zopakuje na základných bodoch 4 a 5 (obr. 1) a platňa sa uchováva pod dusíkom až do chvíle, kým sa bude vyvíjať (vzdialenosť medzi bodmi 1,5 cm).6.4.5. Chromatografická vyvíjacia komora sa prefúkne dusíkom (3.8) a naleje sa do nej primerané množstvo vyvíjacieho rozpúšťadla 3.22.2. Platňa (6.4.4) sa umiestni do vyvíjacej komory a nechá sa vyvíjať v prvom elučnom smere (obr. 1) v tme.Eluuje sa, kým čelo rozpúšťadla nedosiahne čiaru vyznačenú na platni (približne 13 cm).6.4.6. Platňa sa vyberie z vyvíjacej komory a umiestni sa do chromatografickej vyvíjacej komory dopredu prefúknutej dusíkom, aby sa odparilo rozpúšťadlo a to aspoň na 60 minút.6.4.7. Pomocou delenej skúmavky sa do vyvíjacej komory prefúknutej dusíkom (3.8) sa umiestni primerané množstvo elučného rozpúšťadla (6.2), do vyvíjacej komory (6.4.6) sa umiestni platňa pootočená o 90° a nechá sa vyvíjať druhým elučným smerom (tiež v tme), kým čelo rozpúšťadla nedosiahne čiaru nakreslenú na povrchu adsorbentu. Platňa sa vyberie z vyvíjacej komory a elučné rozpúšťadlo sa nechá odpariť na vzduchu.6.4.8. Platnička sa na 10 minút umiestni do chromatografickej vyvíjacej komory s parami jódu (6.3) a dvojrozmerný chromatogram sa interpretuje na základe Rf hodnôt a farby škvŕn súčasne chromatografovaných referenčných látok (tab. 2 udáva prehľad Rf hodnôt a farieb).PoznámkaNa získanie maximálneho vyfarbenia škvŕn sa chromatogram nechá na vzduchu pol hodiny po vyvolaní.6.4.9. Prítomnosť oxidujúcich sa farbív zistených v 6.4.8 môže byť definitívne potvrdená zopakovaním operácií opísaných v 6.4.1 až 6.4.8 a pridaním na základný bod 1 na škvrnu množstva extraktu uvedeného v 6.4.2 ešte 1 μl referenčnej látky identifikovanej v 6.4.8. Ak sa pri porovnaní s chromatogramom získaným v 6.4.8 nenájde žiadna ďalšia škvrna, interpretácia chromatogramu 6.4.8 je správna.TABUĽKA IIFarby škvŕn referenčných látok po chromatografii a vyvolaní v parách jóduReferenčná látka | Farba po vyvolaní v parách jódu |R | béžová |P | hnedá |αN | fialová |βN | svetlohnedá |H | fialovohnedá |MPD | žltkastohnedá |PPD | fialovohnedá |MTD | tmavohnedá |PTD | žltkastohnedá |DAP | tmavohnedá |OAP | oranžová |MAP | žltkastohnedá |PAP | fialovohnedá |2NPPD | hnedá |4NOPD | oranžová |+++++ TIFF +++++III. DÔKAZ A STANOVENIE DUSITANOVA. DÔKAZ1. ÚČEL A OBLASŤ POUŽITIATáto metóda je vhodná na dôkaz dusitanov v kozmetických výrobkoch, predovšetkým v krémoch a pastách.2. PRINCÍPPrítomnosť dusitanov sa indikuje vznikom farebných derivátov reakciou s 2-aminobenzaldehyd-fenylhydrazónom (Nitrin ®).3. ČINIDLÁVšetky činidlá majú byť analyticky čisté.3.1. d= 1,84= 1,84 g/ml) sa zriedi 11 ml destilovanej vody.3.2. d= 1,19= 1,19 g/ml) sa zriedi 11 ml destilovanej vody.3.3. Metanol.3.4. Roztok 2-aminobenzaldehyd-fenylhydrazónu (činidla Nitrin ®) v metanole.Naváži sa 2,0 g Nitrinu ® a kvantitatívne sa prenesie do 100 ml odmernej banky. Po kvapkách sa pridajú 4 ml koncentrovanej kyseliny chlorovodíkovej (3.2) a premieša sa. Doplní sa metanolom po značku a mieša sa, kým sa roztok úplne nevyčíri. Roztok sa uschová vo fľaši z tmavého skla.4. PRÍSTROJE A POMÔCKY4.1. Kadičky, 50 ml.4.2. Odmerná banka, 100 ml.4.3. Fľaša z tmavého skla, 125 ml.4.4. Sklená platnička, 10 × 10 cm.4.5. Plastová špachtľa.4.6. Filtračný papier, 10 × 10 cm.5. POSTUP5.1. Časť vzorky určená na analýzu sa rovnomerne rozmiestni na povrchu sklenej platničky (4.4) tak, aby pokryla plochu vrstvou s hrúbkou nepresahujúcou 1 cm.5.2. Filtračný papier sa (4.6) sa namočí destilovanou vodou. Položí sa na vzorku a filtračný papier sa popritláča plastovou špachtľou (4.5).5.3. Počká sa asi jednu minútu a do stredu filtračného papiera sa nanesú:- dve kvapky zriedenej kyseliny sírovej (3.1),- nasledované dvoma kvapkami roztoku Nitrin-u ® (3.4).5.4. Po piatich až desiatich sekundách sa filtračný papier sníme a preskúma sa na dennom svetle. Prítomnosť dusitanov sa prejaví červenkastopurpurovým sfarbením.V prípade nízkeho obsahu dusitanov sa červenkastopurpurové sfarbenie zmení po piatich až 15 sekundách na žlté. K tejto farbenej zmene dôjde až po jednej až dvoch minútach, ak bol obsah dusitanov vysoký.6. POZNÁMKAIntenzita červenkastopurpurového sfarbenia a čas, ktorý uplynie do jeho zmeny na žlté môže poskytnúť informáciu o obsahu dusitanov vo vzorke.B. STANOVENIE1. ÚČELTáto metóda opisuje stanovenie dusitanov v kozmetických výrobkoch.2. DEFINÍCIAObsah dusitanov vo vzorke, stanovený touto metódou, sa vyjadrí v hmotnostných % dusitanu sodného.3. PRINCÍPPo zriedení vzorky vodou a jej vyčírení, prítomné dusitany reagujú so sulfanilamidom a N-(1-naftyl)etyléndiamínom a intenzita získaného sfarbenia sa meria pri 538 nm.4. ČINIDLÁVšetky činidlá majú byť analyticky čisté.4.1. Číriace činidlá: tieto činidlá nemôžu byť použité dlhšie ako jeden týždeň od ich prípravy.4.1.1. Carrezovo činidlo I:106 g hexakyanoželeznatanu draselného, K4Fe(KN)6. 3H2O, sa rozpustí v destilovanej vode a zriedi sa vodou do 1000 ml.4.1.2. Carrezovo činidlo II:219,5 g octanu zinočnatého, Zn(CH3COO)2. 2H2O a 30 ml ľadovej kyseliny octovej sa rozpustí v destilovanej vode a zriedi sa vodou do 1000 ml.4.2. Roztok dusitanu sodného:V 1000 ml odmernej banke sa v destilovanej vode rozpustí 0,500 g dusitanu sodného sa a zriedi sa vodou po značku. 10,0 ml tohto zásobného štandardného roztoku sa zriedi do 500 ml; 1 ml takéhoto roztoku = 10 mikrogramov NaNO2.4.3. 1 M roztok hydroxidu sodného.4.4. 0,2 % roztok hydrochloridu sulfanilamidu.Za tepla sa rozpustí 2,0 g sulfanilamidu v 800 ml vody. Ochladí sa a za miešania pridá sa 100 ml koncentrovanej kyseliny chlorovodíkovej. Zriedi sa vodou do 1000 ml.4.5. 5 M kyselina chlorovodíková.4.6. N-1-naftylové činidloTento roztok musí byť pripravený v deň jeho použitia. 0,1 g dihydrochloridu N-(1-naftyl)etyléndiamínu sa rozpustí vo vode a zriedi sa vodou do 100 ml.5. PRÍSTROJE A POMÔCKY5.1. Analytické váhy.5.2. 100, 250, 500 a 1000 ml odmerné banky.5.3. Nedelené alebo delené pipety.5.4. 100 ml odmerné valce.5.5. Skladané filtračné papiere, bez dusitanov, s priemerom 15 cm.5.6. Vodný kúpeľ.5.7. Spektrofotometer s kyvetami s optickou dráhou dlhou 1 cm.5.8. pH meter.5.9. 10 ml mikrobyreta.5.10. 250 ml kadičky.6. POSTUP6.1. S presnosťou na 0,1 mg sa naváži približne 0,5 g (m gramov) homogenizovanej vzorky, s horúcou destilovanou vodou sa kvantitatívne prenesie do 250 ml kadičky (5.10) a objem sa doplní horúcou destilovanou vodou približne na 150 ml. Kadička (5.10) sa umiestni vodného kúpeľa (5.6) pri 80 °C na pol hodiny. Počas zahrievania sa občas pretrepe.6.2. Ochladí sa na laboratórnu teplotu a jeden po druhom sa za miešania pridajú 2 ml Carrezovho činidla I (4.1.1) a 2 ml Carrezovho činidla II (4.1.2).6.3. Na úpravu pH na 8.3 sa pridá 1 M roztok hydroxidu sodného (4.3) (s použitím pH metra (5.8)). Obsah sa kvantitatívne prenesie do 250 ml odmernej banky a doplní sa destilovanou vodou po značku.6.4. Obsah sa premieša a prefiltruje cez skladaný filtračný papier (5.5).6.5. Do 100 ml odmernej banky (5.2) sa pipetou (5.3) prenesie primeraný podiel (V ml) číreho filtrátu, ale nie viac ako 25 ml a pridá sa destilovaná voda do objemu 60 ml.6.6. Po premiešaní sa pridá 10,0 ml roztoku hydrochloridu sulfanilamidu (4.4) a potom 6,0 ml 5 M kyseliny chlorovodíkovej (4.5). Premieša sa a nechá sa stáť päť minút. Pridajú sa 2,0 ml N-1-naftylového činidla (4.6), premieša sa a nechá sa stáť tri minúty. Zriedi sa vodou po značku a premieša sa.6.7. Zopakovaním operácií 6.5 a 6.6 bez pridania N-1-naftylového činidla (4.6) sa pripraví slepý pokus.6.8. Pri 538 nm sa zmeria (5.7) absorbancia roztoku získaného pod 6.6 s použitím slepého pokusu (6.7) ako štandardu.6.9. Z kalibračného grafu (6.10) sa odčíta obsah dusitanu sodného v mikrogramoch na 100 ml roztoku (m1 mikrogramov), ktorý zodpovedá absorbancii nameranej v 6.8.6.10. S použitím roztoku obsahujúceho 10 μg dusitanu sodného na 100 ml (4.2) sa pripraví kalibračný graf s koncentráciami 0, 20, 40, 60, 80 a 100 μg dusitanu sodného na 100 ml.7. VÝPOČETObsah dusitanu sodného vo vzorke v hmotnostných percentách sa vypočíta pomocou nasledovného vzorca:% NaNO=× m× 10×=,kde:m = hmotnosť vzorky v gramoch, vzatej na analýzu (6.1),m1 = obsah dusitanu sodného v mikrogramoch, zisteného v 6.9,V = počet mililitrov filtrátu použitého na meranie (6.5).8. OPAKOVATEĽNOSŤ [2]Pri obsahu dusitanu sodného okolo 0,2 % hmotn. nemá rozdiel medzi výsledkami dvoch paralelne uskutočnených stanovení na tej istej vzorke presiahnuť v absolútnej hodnote 0,005 %.IV. DÔKAZ A STANOVENIE VOĽNÉHO FORMALDEHYDU1. ÚČEL A OBLASŤ POUŽITIATáto metóda opisuje dôkaz a stanovenie voľného formaldehydu. Je použiteľná na všetky typy kozmetických výrobkov a pozostáva z troch častí:1.1. Dôkaz1.2. Stanovenie s pentán-2,4-diónom kolorimetrickyTáto metóda je nevhodná, ak je formaldehyd viazaný v zlúčeninách alebo polymerizovaný, ako je to v prípade donorov formaldehydu. Ak obsah prevyšuje maximálnu povolenú koncentráciu, musí sa použiť nasledovná metóda.1.3. Stanovenie s hydrogensiričitanomPri tejto metóde väčšina formaldehydu viazaného v zlúčeninách alebo polymerizovaného nie je zahrnutá vo výsledku. Avšak stanoví sa z niektorých menej stálych zlúčenín (napríklad z hexametyléntetramínu). Navyše meranie alkalinity je obtiažne v prítomnosti tlmivého roztoku.2. DEFINÍCIAObsah voľného formaldehydu vo vzorke sa stanoveného podľa tejto metódy sa vyjadrí v hmotnostných percentách.3. PRINCÍP3.1. I. časť – dôkazFormaldehyd v prostredí kyseliny sírovej zmení farbu Schiffovho činidla na ružovú alebo svetlofialovú.3.2. II. časť – stanovenie s pentán-2,4-diónomFormaldehyd reaguje s pentán-2,4-diónom v prítomnosti octanu amónneho za vzniku 3,5-diacetyl-1,4-dihydrolutidínu. Tento sa extrahuje bután-1-olom a meria sa absorbancia extraktu pri 410 nm.3.3. III. časť – stanovenie s hydrogensiričitanomFormaldehyd reaguje v kyslom prostredí pri 0 °C so siričitanmi za vzniku adičnej zlúčeniny. Nadbytok protónov sa titruje hydroxidom sodným. Spotrebované protóny tvoria základ pre výpočet na stanovenie množstva formaldehydu. Slepý pokus bez siričitanu umožňuje meranie alkalinity alebo kyslosti prostredia.4. ČINIDLÁVšetky činidlá majú byť analyticky čisté.4.1. Ľadová kyselina octová.4.2. Bezvodý octan amónny.4.3. Bután-1-ol.4.4. Kyselina sírová, približne 1 M.4.5. Čerstvo pripravený 0,1 M roztok siričitanu sodného.4.6. Schiffovo činidlo: do kadičky sa naváži 100 mg fuchsínu a rozpustí sa v 75 ml vody pri 80 °C.d= 1,19= 1,19 g/ml). Doplní sa do 100 ml.(Toto činidlo je po dvoch týždňoch nevhodné na použitie.)4.7. Pentán-2,4-diónové činidloV 1000 ml odmernej banke sa rozpustí:150 g | octanu amónneho (4.2), |2 ml | pentán-2,4-diónu (čerstvo predestilovaného za zníženého tlaku – nemá vykazovať akúkoľvek absorbanciu pri 410 nm), |3 ml | ľadovej kyseliny octovej (4.1). |Doplní sa vodou do 1000 ml (pH roztoku: okolo 6,4).Toto činidlo sa musí pripravovať čerstvé.4.8. Štandardný roztok kyseliny sírovej, 0,05 M.4.9. Štandardný roztok hydroxidu sodného, 0,1 M.4.10. Roztok jódu, 0,05 M.4.11. Roztok tiosíranu, 0,1 M.4.12. Zásobný roztok formaldehydu5 g 37 až 40 % roztoku formaldehydu sa vleje do 1000 ml odmernej banky a doplní sa do 1000 ml.Obsah formaldehydu v tomto roztoku sa stanoví nasledovne: vezme sa z neho 10,0 ml, pridá sa 25 ml štandardného 0,05 M roztoku jódu (4.10) a 10 ml 1 M roztoku hydroxidu sodného.Nechá sa stáť päť minút.Pridá sa 11 ml 1 M roztoku HCl a nadbytok 0,05 M roztoku jódu (4.10) sa titruje štandardným 0,1 M roztokom tiosíranu sodného (4.11) s použitím roztoku škrobu ako indikátora.1 ml 0,05 M roztoku jódu (4.10) zodpovedá 1,5 mg formaldehydu.4.13. Referenčný roztok formaldehyduDo 100 ml odmernej banky sa pipetou prenesie 5,00 ml zásobného roztoku 4.12 a doplní sa do 100 ml demineralizovanou vodou.5,00 ml tohto roztoku sa pipetou prenesie do 500 ml odmernej banky a doplní sa do 500 ml demineralizovanou vodou.1 ml takto pripraveného roztoku obsahuje približne 1 μg formaldehydu.Vypočíta sa presný obsah formaldehydu.4.14. Roztok tymolftaleínu, 0,1 g/100 ml 50 % etanolu.4.15. Referenčné reakčné činidlo: ako činidlo 4.7, ale bez pentán-2,4-diónu.5. PRÍSTROJE A POMÔCKY5.1. Bežné laboratórne vybavenie.5.2. Filtračný papier na oddelenie fáz, Whatman 1 PS (alebo jeho ekvivalent).5.3. Centrifúga.5.4. Spektrofotometer.5.5. Sklené kyvety s optickou dráhou dlhou 1 cm.5.6. Potenciometer s grafickým zapisovačom.5.7. Sklené/kalomelové elektródy (odporúča sa použitie špeciálnych elektród pre nízke teploty).6. POSTUP6.1. Dôkaz6.1.1. 2 g testovanej vzorky sa navážia do 10 ml kadičky.6.1.2. Pridajú sa dve kvapky 1 M kyseliny sírovej (4.4) a 2 ml Schiffovho činidla (4.6) (toto činidlo musí byť pred pridaním úplne bezfarebné).Pretrepe sa nechá sa stáť päť minút.6.1.3. Ak sa do piatich minút pozoruje ružové alebo svetlofialové sfarbenie, obsah formaldehydu je vyšší ako 0,01 % a stanoví sa podľa postupu 6.2 a ak je to potrebné, podľa 6.3.6.2. Stanovenie s pentán-2,4-diónom kolorimetricky6.2.1. Roztok vzorky6.2.1.1. Do 100 ml odmernej banky sa s presnosťou na 0,001 g naváži také množstvo (m gramov) vzorky, aby odhadovaný obsah formaldehydu bol asi 150 mikrogramov.6.2.1.2. Doplní sa demineralizovanou vodou do 100 ml a premieša sa.6.2.1.3. Do 50 ml Erlenmeyerovej banky sa pridá:10,00 ml roztoku z 6.2.1.2,5,00 ml pentán-2,4-diónového činidla (4.7),demineralizovaná voda do celkového objemu 30 ml.6.2.2. Referenčný roztokMožné rušivé vplyvy spôsobené sfarbením pozadia testovanej vzorky sa vylúčia použitím tohto referenčného roztoku.Do 50 ml Erlenmeyerovej banky sa pridá:10,00 ml roztoku 6.2.1.2,5,00 ml referenčného reakčného činidla (4.15),demineralizovaná voda do celkového objemu 30 ml.6.2.3. Roztok na slepý pokusDo 50 ml Erlenmeyerovej banky sa pridá:5,00 ml pentán-2,4-diónového činidla (4.7),demineralizovaná voda do celkového objemu 30 ml.6.2.4. Stanovenie6.2.4.1. Banky z 6.2.1.3, 6.2.2 a 6.2.3 sa pretrepú a ponoria do vodného kúpeľa zahriateho na 60 °C presne na 10 minút. Počas dvoch minút sa nechajú ochladiť v kúpeli z ľadovej vody.6.2.4.2. Ich obsah sa prenesie do 50 ml oddeľovacích lievikov obsahujúcich 10,00 ml bután-1-olu (4.3). Každá banka sa opláchne 3 až 5 ml vody a voda po vypláchnutí sa pridá do lievikov. Zmesi sa intenzívne pretrepú presne 30 sekúnd. Nechajú sa oddeliť.6.2.4.3. Cez filtračný papier na oddelenie fáz sa zmesi prefiltrujú do meracích kyviet. Odstreďovanie na centrifúge (5000 ot./min. na päť minút) je menej praktické a zdĺhavejšie.6.2.4.4. Pri 410 nm sa zmeria absorbancia A1 extraktu roztoku vzorky z 6.2.1.3 oproti extraktu z referenčnej vzorky 6.2.2.6.2.4.5. Podobne sa zmeria extrakt z roztoku na slepý pokus z 6.2.3 oproti bután-1-olu (A2).PoznámkaVšetky tieto operácie sa musia uskutočniť do 25 minút od momentu umiestnenia Erlenmeyerovych baniek do vodného kúpeľa pri 60 °C.6.2.5. Kalibračná krivka6.2.5.1. Do 50 ml Erlenmeyerovej banky sa umiestni:5,00 ml referenčného roztoku (4.13),5,00 ml pentán-2,4-diónového činidla (4.7),demineralizovaná voda do celkového objemu 30 ml.6.2.5.2. Pokračuje sa ako v oddieli 6.2.4.5, zmeria sa absorbancia oproti bután-1-olu (4.3).6.2.5.3. Postup sa zopakuje s 10, 15, 20 a 25 ml referenčného roztoku.6.2.5.4. Na získanie nulovej hodnoty sa postupuje ako v 6.2.4.5.6.2.5.5. Po odčítaní nulovej hodnoty (6.2.4.5) od každej z absorbancií získaných v 6.2.5.2 a 6.2.5.3 sa zostrojí kalibračná krivka. Beerov zákon platí do 30 μg formaldehydu.6.3. Stanovenie s hydrogensiričitanom6.3.1. Príprava vzorky6.3.1.1. Na stanovenieDo preváženej kadičky sa s presnosťou na 0,001 g naváži také množstvo (m gramov) vzorky, aby odhadovaný obsah formaldehydu bol medzi 3 a 20 mg formaldehydu.6.3.1.2. Na referenčné stanovenieVzorka na referenčné stanovenie sa naváži (m’ gramov) podobným spôsobom.6.3.2. Stanovenie6.3.2.1. Do 100 ml kadičky sa umiestni 50,00 ml 0,1 M roztoku siričitanu sodného (4.5) a pridá sa 10,00 ml 0,05 M kyseliny sírovej (4.8). Premieša sa.6.3.2.2. S cieľom dosiahnutia celkovej teploty + 2 °C sa kadička sa ponorí do zmesi ľadu a soli. Naleje sa do vzorky na stanovenie 6.3.1.1.6.3.2.3. Za stáleho pretrepávania a udržiavania teploty medzi + 2 a + 4 °C sa rýchlo potenciometricky titruje 0,1 M roztokom hydroxidu sodného (4.9) (bod ekvivalencie leží medzi pH 9 a 11). Nech V1 je objem spotrebovaného 0,1 M roztoku hydroxidu sodného (4.9).6.3.3. Slepý pokusĎalší roztok pripravený podľa 6.3.2.1 sa titruje za podmienok opísaných v 6.3.2.Nech V2 je objem spotrebovaného 0,1 M roztoku hydroxidu sodného (4.9).6.3.4. Referenčné stanovenieKyslosť alebo alkalinita vzorky v skúmanej vzorke (m’ gramov) sa stanoví potenciometrickou titráciou s 0,1 M roztokom hydroxidu sodného (4.9) alebo 0,05 M kyseliny sírovej (4.8). Nech v’ je objem spotrebovaného 0,1 M roztoku hydroxidu sodného alebo 0,05 M kyseliny sírovej.6.3.5. PoznámkyDôležité je presné dodržanie podmienok pri stanoveniach.Stanovenie sa dá uskutočniť v prítomnosti tymolftaleínu (4.14) ako indikátora.7. VYJADRENIE VÝSLEDKOV7.1. Výpočet pre kolorimetrickú metódu7.1.1. Od A1 sa odpočíta A2 a z kalibračnej krivky (6.2.5.5) sa odčíta množstvo C formaldehydu v testovanom roztoku vzorky (6.2.1.3) v mikrogramoch.7.1.2. Obsah formaldehydu vo vzorke v hmotnostných percentách (% hmotn.) sa vypočíta pomocou nasledovného vzorca:obsah formaldehydu v % =10× m7.2. Výpočet pre hydrogensiričitanovú titračnú metóduVzťah objemu spotrebovaného 0,1 M roztoku hydroxidu sodného (4.9) alebo 0,05 M kyseliny sírovej (4.8) na titráciu vzorky na referenčnéstanovenie a hmotnosti m:v =v′ · mm′Pre neutrálny výrobok je v samozrejme nula.7.2.1. V prípade kyslého výrobku:obsah formaldehydu v % =0,30V2 − V1 + vm7.2.2. V prípade alkalického výrobku:obsah formaldehydu v % =0,30V2 − V1 − vm7.3. PoznámkaAk sa líšia výsledky týchto dvoch metód, berie sa do úvahy nižšia hodnota.8. OPAKOVATEĽNOSŤ [3]Pri obsahu formaldehydu okolo 0,2 % nemá rozdiel medzi výsledkami dvoch paralelne uskutočnených stanovení na tej istej vzorke presiahnuť 0,005 % pre kolorimetrickú metódu a 0,05 % pre hydrogensiričitanovú metódu.V. STANOVENIE REZORCINOLU V ŠAMPÓNOCH A VLASOVÝCH LOTIONOCH1. ÚČEL A OBLASŤ POUŽITIATáto metóda presne určuje stanovenie rezorcinolu v šampónoch a vlasových lotionoch pomocou plynovej chromatografie. Táto metóda je vhodná pri jeho obsahu vo vzorke od 0,1 do 2,0 % hmotnosti.2. DEFINÍCIAObsah rezorcinolu vo vzorke stanovený touto metódou sa vyjadrí v hmotnostných percentách.3. PRINCÍPRezorcinol a 3,5-dihydroxytoluén (5-metylbenzén-1,3-diol), pridaný do vzorky ako vnútorný štandard sa oddelia od vzorky tenkovrstvovou chromatografiou. Obe zlúčeniny sa izolujú zoškrabaním ich škvŕn z tenkovrstvovej platne a extrakciou metanolom. Nakoniec sa extrahované zlúčeniny vysušia, nasilylujú a stanovia sa plynovou chromatografiou.4. ČINIDLÁVšetky činidlá majú byť analyticky čisté.4.1. 25 % (hmotn.) kyselina chlorovodíková.4.2. Metanol.4.3. 96 % (obj.) etanol.4.4. Hotové komerčné silikagélové TLC platne (na plastovom alebo hliníkovom podklade) s fluorescenčným indikátorom. Deaktivujú sa nasledovne: Platne potiahnuté silikagélom sa postriekajú vodou do lesklého vzhľadu. Platne sa nechajú vysušiť na vzduchu pri laboratórnej teplote jednu až tri hodiny.PoznámkaAk platne nie sú deaktivované, môže dochádzať k ireverzibilnej adsorpcii rezorcinolu na silikagél.4.5. Vyvíjacie rozpúšťadlo: acetón – chloroform – kyselina octová (obj. diely 20: 75: 5).4.6. Referenčný roztok rezorcinolu: 400 mg rezorcinolu sa rozpustí v 100 ml 96 % etanolu (4.3) (1 ml zodpovedá 4000 μg rezorcinolu).4.7. Roztok vnútorného štandardu: 400 mg 3,5-dihydroxytoluénu (DHT) sa rozpustí v 100 ml 96 % etanolu (4.3) (1 ml zodpovedá 4000 μg DHT).4.8. Štandardná zmes: v 100 ml odmernej banke sa zmieša 10 ml roztoku 4.6 a 10 ml roztoku 4.7, doplní sa 96 % etanolom po značku (4.3) a premieša sa (1 ml zodpovedá 400 μg rezorcinolu a 400 μg DHT).4.9. Silylačné činidlá:4.9.1. N,O-bis(trimetylsilyl)trifluóracetamid (BSTFA).4.9.2. Hexametyldisilazán (HMDS).4.9.3. Trimetylchlórsilán (TMCS).5. PRÍSTROJE A POMÔCKY5.1. Bežné zariadenie na tenkovrstvovú a plynovú chromatografiu.5.2. Laboratórne sklo.6. POSTUP6.1. Príprava vzorky6.1.1. Do 150 ml kadičky sa presne naváži časť výrobku (m gramov), ktorá obsahuje približne 20 až 50 mg rezorcinolu.6.1.2. Okyslí sa kyselinou chlorovodíkovou (4.1), kým zmes nie je kyslá (potrebné sú približne 2 až 4 ml), pridá sa 10 ml (40 mg DHT) roztoku vnútorného štandardu (4.7) a premieša sa. S etanolom (4.3) sa prenesie do 100 ml odmernej banky, etanolom sa doplní po značku a premieša sa.6.1.3. 250 μl roztoku (6.1.2) sa nanesie na deaktivovanú silikagélovú platňu (4.4) vo forme súvislej čiary dlhej približne 8 cm. Treba si dať pozor, aby bola čiara čo najtenšia.6.1.4. Na tú istú platňu sa rovnakým spôsobom (6.1.3) nanesie 250 μl referenčného roztoku (4.8).6.1.5. Na dva body štartovacej čiary sa nanesie po 5 μl z každého z roztokov 4.6 a 4.7 na uľahčenie lokalizácie po vyvinutí platne.6.1.6. Platňa sa nechá vyvinúť v parami nenasýtenej vyvíjacej komore naplnenej vyvíjacím rozpúšťadlom 4.5, kým čelo rozpúšťadla nedosiahne úroveň 12 cm od štartovacej čiary; to zvyčajne trvá 45 minút. Platňa sa vysuší na vzduchu a oblasť rezorcinolu/DHT sa lokalizuje pod krátkovlnným UV žiarením (254 nm). Tieto dve zlúčeniny majú približne rovnaké Rf hodnoty. Škvrny sa označia ceruzkou vo vzdialenosti 2 mm od vonkajšej tmavej línie ohraničujúcej škvrny. Označené oblasti sa zoškrabú a adsorbent z každej škvrny sa zozbiera do 10 ml fľaše.6.1.7. Adsorbent obsahujúci vzorku a adsorbent obsahujúci referenčnú zmes sa extrahuje nasledovným spôsobom:pridajú sa 2 ml metanolu (4.2) a extrahuje sa jednu hodinu za stáleho miešania. Prefiltruje sa a extrakcia sa opakuje s 2 ml metanolu ďalších 15 minút.6.1.8. Extrakty sa spoja a rozpúšťadlo sa odparí do sucha cez noc vo vákuovom exsikátore naplnenom vhodným sušidlom. Nesmie sa použiť nijaký zdroj tepla.6.1.9. Zvyšok (6.1.8) sa silyluje spôsobom uvedeným pod 6.1.9.1 a 6.1.9.2.6.1.9.1. Mikrostriekačkou sa pridá 200 μl BSTFA (4.9.1) a zmes sa nechá v uzavretej nádobe počas 12 hodín pri laboratórnej teplote.6.1.9.2. Jeden po druhom sa mikrostriekačkou pridá 200 μl HMDS (4.9.2) a 100 μl TMCS (4.9.3) a zmes sa zahrieva 30 minút na 60 °C v uzavretej nádobe. Zmes sa ochladí.6.2. Plynová chromatografia6.2.1. Chromatografické podmienkyKolóna musí poskytovať rozlíšenie, R, minimálne 1,5, kde:R =2 d′w+ w,kde:r1 a r2 = retenčné časy dvoch píkov v minútach,r1 a r2 = šírka tých istých píkov v polovičnej výške v mm,d’ = rýchlosť zapisovača v mm za minútu.Zistilo sa, že je vhodná nasledovná kolóna a podmienky pre plynovú chromatografiu:Kolóna | materiál: | nehrdzavejúca oceľ |dĺžka: | 200 cm |vnútorný priemer: | ˜ 3 mm |náplň: | 10 % OV-17 na Chromosorbe WAW, 100 až 120 meš |Plameňovo-ionizačný detektorTeploty:kolóna: | 185 °C (izotermicky) |detektor: | 250 °C |vstrekovací ventil: | 250 °C |Nosný plyn: | dusík |prietok: | 45 ml/min. |Prietok vodíka a vzduchu nastavte podľa pokynov výrobcu.6.2.2. Do plynového chromatografu sa vstrekne 1 až 3 μl roztoku získaného v 6.1.9. Pre každý roztok (6.1.9) sa uskutoční päť nástrekov; meria sa plocha píkov, vypočíta sa priemerná hodnota a vypočíta sa pomer plochy píkov: S = plocha píku rezorcinolu/plocha píku DHT.7. VÝPOČETObsah rezorcinolu vo vzorke sa vyjadrí v hmotnostných % (% hmotn.) je daný:% rezorcinolu =×,kde:M = testovaný podiel výrobku v gramoch (6.1.1),Svzorky = priemerný pomer plochy píkov podľa 6.2.2 pre roztok vzorky,Sštandardnej zmesi = priemerný pomer plochy píkov podľa 6.2.2 pre štandardnú zmes.8. OPAKOVATEĽNOSŤ [4]Pri obsahu rezorcinolu okolo 0,5 % nemá rozdiel medzi výsledkami dvoch paralelne uskutočnených stanovení na tej istej vzorke presiahnuť v absolútnej hodnote 0,025 %.VI. STANOVENIE METANOLU V POMERE K ETANOLU A PROPÁN-2-OLU1. ÚČEL A OBLASŤ POUŽITIATáto metóda opisuje analýzu metanolu plynovou chromatografiou vo všetkých druhoch kozmetických výrobkov (vrátane aerosólov).Môže byť stanovený relatívny obsah 0 až 10 %.2. DEFINÍCIAObsah metanolu stanovený touto metódou sa vyjadrí v hmotnostných % metanolu v pomere k etanolu a propán-2-olu.3. PRINCÍPStanovenie sa uskutoční plynovou chromatografiou.4. ČINIDLÁPoužijú sa analyticky čisté činidlá.4.1. Metanol.4.2. Absolútny etanol.4.3. Propán-2-ol.4.4. Chloroform, zbavený alkoholov premytím vodou.5. PRÍSTROJE A POMÔCKY5.1. Plynový chromatograf:s tepelnovodivostným detektorom (katarometrom) pre aerosólové vzorky,s plameňovo-ionizačným detektorom pre neaerosólové vzorky.5.2. Odmerné banky. 100 ml.5.3. Pipety, 2 ml, 20 ml, 0 až 1 ml.5.4. Mikrostriekačky 0 až 100 μl a 0 až 5 μla (iba pre aerosólové vzorky) špeciálna vzduchotesná striekačka so zasúvacím ventilom (pozri postup prípravy vzorky na obr. 5 [5].6. POSTUP6.1. Príprava vzorky6.1.1. Z aerosólových vzoriek sa pripravujú vzorky podľa II. kapitoly prílohy smernice Komisie 80/1335/EHS z 22. decembra 1980 [6] a potom sa analyzujú plynovou chromatografiou za podmienok v 6.2.1..6.1.2. Z neaerosólových vzoriek sa pripravujú vzorky podľa vyššie uvedenej II. kapitoly, zriedia sa vodou na hladinu 1 až 2 % etanolu alebo propán-2-olu a potom sa analyzujú plynovou chromatografiou za podmienok v 6.2.2.6.2. Plynová chromatografia6.2.1. Pre aerosólové vzorky sa používa tepelnovodivostný detektor (katarometer).6.2.1.1. Použije sa kolóna naplnená 10 % Hallcomid-om M18 na Chromosorbe WAW, 100 až 200 meš.6.2.1.2. Kolóna musí poskytovať rozlíšenie, R, minimálne 1,5, kde:R = 2d′ r− d′ rw+ w,kde:r1 a r2 = retenčné časy dvoch píkov v minútach,r1 a r2 = šírka tých istých píkov v polovičnej výške v mm,d’ = rýchlosť zapisovača v mm za minútu.6.2.1.3. Nasledujúce podmienky umožňujú dosiahnuť uvedené rozlíšenie:Kolóna | materiál: | nehrdzavejúca oceľ |dĺžka: | 3,5 m |priemer: | 3 mm |Prúd cez mostík katarometra: | 150 mA |Nosný plyn: | hélium |tlak: | 2,5 bar |prietok: | 45 ml/min. |Teploty:vstrekovací ventil: | 150 °C |detektor: | 150 °C |ohrev kolóny: | 65 °C |Merania plochy píkov sa môžu zdokonaliť elektronickou integráciou.6.2.2. Pre neaerosólové vzorky:6.2.2.1. Použije sa kolóna naplnená Chromosorbom 105 alebo Porapakom QS a plameňovo-ionizačný detektor.6.2.2.2. Kolóna musí poskytovať rozlíšenie, R, minimálne 1,5, kde:R = 2d′ r− d′ rw+ w,r1 a r2 = retenčné časy dvoch píkov v minútach,w1 a w2 = šírka tých istých píkov v polovičnej výške v mm,d’ = rýchlosť zapisovača v mm za minútu.6.2.2.3. Nasledujúce podmienky umožňujú dosiahnuť uvedené rozlíšenie:Kolóna | materiál: | nehrdzavejúca oceľ |dĺžka: | 2 metre |priemer: | 3 mm |Citlivosť elektrometra: | 8 × 10-10 A |Plyny:nosný: | dusík |tlak: | 2,1 bar |prietok: | 40 ml/min. |Pomocný plyn: | vodík |tlak: | 1,5 bar |prietok: | 20 ml/min. |Teploty:vstrekovací ventil: | 150 °C |detektor: | 230 °C |ohrev kolóny: | 120 až 130 °C |7. KALIBRAČNÝ GRAF7.1. Pri postupe pre plynovú chromatografiu 6.2.1 (kolóna Hallcomid M18) sa použijú nasledovné referenčné zmesi. Tieto zmesi sa pripravia meraním s pipetami, ale presné množstvo sa zistí okamžitým vážením pipety alebo banky po každom pridaní.Relatívny obsah (% hmotn.) | Metanol (ml) | Etanol alebo propán-2-ol (ml) | Chloroform pridaný do objemu |približne 2,5 % | 0,5 | 20 | 100 ml |približne 5,0 % | 1,0 | 20 | 100 ml |približne 7,5 % | 1,5 | 20 | 100 ml |približne 10,0 % | 2,0 | 20 | 100 ml |Do chromatografu sa nastreknú 2 až 3 μl za podmienok v 6.2.1.Vypočíta sa pomer plôch píkov (metanol/etanol alebo metanol/propán-2-ol) pre každú zmes. Zostrojí sa kalibračný graf, kde sa vynesie na:os X: | % metanolu v pomere k etanolu alebo propán-2-olu, |os Y: | pomer plochy píkov (metanol/etanol alebo metanol/propán-2-ol). |7.2. Pri postupe pre plynovú chromatografiu 6.2.2 (Porapak QS alebo Chromosorb 105) sa použijú nasledovné referenčné zmesi. Tieto zmesi sa pripravia meraním mikrostriekačkou a pipetou, ale presné množstvo sa zistí okamžitým vážením pipety alebo banky po každom pridaní.Relatívny obsah (% hmotn.) | Metanol (ml) | Etanol alebo propán-2-ol (ml) | Chloroform pridaný do objemu |približne 2,5 % | 50 | 2 | 100 ml |približne 5,0 % | 100 | 2 | 100 ml |približne 7,5 % | 150 | 2 | 100 ml |približne 10,0 % | 200 | 2 | 100 ml |Do chromatografu sa nastreknú 2 až 3 μl za podmienok v 6.2.2.Vypočíta sa pomer plôch píkov (metanol/etanol alebo metanol/propán-2-ol) pre každú zmes. Zostrojí sa kalibračný graf, kde sa vynesie na:os X: | % metanolu v pomere k etanolu alebo propán-2-olu, |os Y: | pomer plochy píkov (metanol/etanol alebo metanol/propán-2-ol). |7.3. Kalibračný graf musí byť priamka.8. OPAKOVATEĽNOSŤ [7]Pri obsahu metanolu 5 % v pomere k etanolu alebo propán-2-olu nemá rozdiel medzi výsledkami dvoch paralelne uskutočnených stanovení na tej istej vzorke presiahnuť 0,25 %.[1] Pozri normu ISO 5725.[2] Pozri normu ISO 5725.[3] Pozri normu ISO 5725.[4] Pozri normu ISO 5725.[5] Ú. v. ES L 383, 31. 12. 1980, s. 27.[6] Ú. v. ES L 383, 31. 12. 1980, s. 27.[7] Pozri normu ISO 5725.--------------------------------------------------