title: Smernica 2000/46/ES Európskeho parlamentu a Rady z 18. septembra 2000 o začatí a vykonávaní činností a dohľade nad obozretným podnikaním inštitúcií elektronického peňažníctva

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32000L0046

Úradný vestník L 275 , 27/10/2000 S. 0039 - 0043

		Smernica 2000/46/ES Európskeho parlamentu a Radyz 18. septembra 2000o začatí a vykonávaní činností a dohľade nad obozretným podnikaním inštitúcií elektronického peňažníctvaEURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na prvú a tretiu vetu jej článku 47 ods. 2,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky [3],konajúc v súlade s postupom podľa článku 251 Zmluvy [4],keďže:(1) Úverové inštitúcie v rámci znenia článku 1 bod 1 prvý pododsek písm. b) smernice č. 2000/12/ES [5] sú v rozsahu svojich činností obmedzené.(2) Je potrebné vziať do úvahy špecifické charakteristiky týchto inštitúcií a poskytnúť primerané opatrenia potrebné na koordinovanie a harmonizovanie zákonov členských štátov, nariadení a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie, vykonávanie a opatrný dohľad nad podnikaním inštitúcií elektronického peňažníctva.(3) Pre účely tejto smernice môžu byť elektronické peniaze považované za elektronickú náhradu za mince a bankovky, ktorá je uložená na elektronickom nosiči ako čipová karta alebo pamäť počítača, a ktorá je vo všeobecnosti určená na účel uskutočňovania elektronických platieb obmedzených množstiev.(4) Prijatý prístup je primeraný na dosiahnutie len podstatnej harmonizácie potrebnej a dostatočnej na zabezpečenie vzájomného uznávania oprávnenia a opatrného dohľadu nad inštitúciami elektronického peňažníctva umožňujúc udeľovanie jednotnej licencie uznanej v spoločenstve a navrhnutej na zabezpečenie dôvery držiteľa a uplatnenia princípu opatrného dohľadu domovským členským štátom.(5) V rámci širšieho kontextu rýchlo sa vyvíjajúceho elektronického obchodu je žiaduce poskytnúť rámec úpravy, ktorý pomáha elektronickým peniazom pri prinášaní ich plných potenciálnych prospechov a ktorý sa vyhýba najmä prekážkam technologických inovácií. Preto táto smernica zavádza technologicko-neutrálny právny rámec ktorý harmonizuje opatrný dohľad nad inštitúciami elektronického peňažníctva do rozsahu potrebného na zabezpečenie ich riadneho a opatrného dohľadu a najmä ich finančnej bezúhonnosti.(6) Úverovým inštitúciám podľa bodu 5 prílohy I k smernici č. 2000/12/ES je už dovolené vydávať a spravovať platobné prostriedky vrátane elektronických peňazí a vykonávať takéto činnosti v rámci spoločenstva, ktoré sú predmetom vzájomného uznávania a obsažný opatrný dozorný systém uplatňujúci sa na ne v súlade s Európskymi bankovými smernicami.(7) Zavedenie oddeleného režimu opatrného dohľadu pre inštitúcie elektronického peňažníctva, ktoré aj keď sú prispôsobené na režim opatrného dohľadu uplatňujúcim sa na iné úverové inštitúcie a smernicu č. 2000/12/ES okrem hlavy V najmä jej kapitoly 2 a 3, sa líši od toho režimu, je oprávnené a žiaduce, pretože vydávanie elektronických peňazí samo osebe nezakladá so zreteľom na svoj špecifický charakter ako elektronická náhrada za mince a bankovky činnosť týkajúcu sa prijímania vkladov v súlade s článkom 3 smernice č. 2000/12/ES, ak prijaté peňažné prostriedky sú okamžite vymenené za elektronické peniaze.(8) Prijímanie peňažných prostriedkov od verejnosti výmenou za elektronické peniaze, čo má za následok úverový zostatok ponechaný na účte vydávajúcou inštitúciou, zakladá prijatie vkladov alebo iných odplatných peňažných prostriedkov pre účel smernice č. 2000/12/ES.(9) Je potrebné, aby elektronické peniaze boli zameniteľné, aby sa zabezpečila dôvera držiteľa. Zameniteľnosť nezahrňuje v sebe to, že peňažné prostriedky prijaté výmenou za elektronické peniaze budú považované za vklady alebo iné odplatné peňažné prostriedky na účely smernice č. 2000/12/ES.(10) Zameniteľnosť by sa vždy mala chápať v nominálnej hodnote.(11) S cieľom reagovať na špecifické riziká spojené s vydávaním elektronických peňazí tento režim opatrného dohľadu musí byť viac cielený a podľa toho menej ťažkopádny ako zaopatrovací kontrolný režim vzťahujúci sa na úverové inštitúcie, najmä pokiaľ ide o znížené požiadavky na základné imanie a neuplatniteľnosť smernice č. 93/6/EHS [6] a hlavy V kapitoly 2 oddielov II a III smernice č. 2000/12/ES.(12) Je však potrebné zachovať vyvážený priestor medzi inštitúciami elektronického peňažníctva a inými úverovými inštitúciami vydávajúcimi elektronické peniaze, a teda zaručiť spravodlivú súťaž v rámci širšieho rozsahu inštitúcií v prospech držiteľa. Toto je dosiahnuté, odkedy horeuvedené menej ťažkopádne rysy režimu opatrného dohľadu uplatňované na inštitúcie elektronického peňažníctva sú vyrovnané ustanoveniami, ktoré sú naliehavejšie, ako tie, ktoré sú uplatniteľné na iné úverové inštitúcie, najmä pokiaľ ide o obmedzenia o podnikateľských činnostiach, ktoré inštitúcie elektronického peňažníctva môžu vykonávať, a najmä opatrné obmedzenia ich investícií zameraných na zabezpečenie toho, že ich finančné záväzky vzťahujúce sa na elektronické peniaze v obehu sú vždy podporené dostatočne likvidnými aktívami s nízkym rizikom.(13) Pri harmonizácii opatrného dozoru vyčerpaných činností pre úverové inštitúcie je primerané, aby inštitúcie elektronického peňažníctva mali riadne a opatrné riadiace a kontrolné postupy. So zreteľom na možnosť prevádzkových a iných pomocných funkcií vzťahujúcich sa na vydávanie elektronických peňazí vykonávaných podnikateľmi, ktoré podliehajú opatrnému dohľadu, je podstatné, aby inštitúcie elektronického peňažníctva mali na patričnom mieste vnútorné usporiadanie, ktoré by malo reagovať na finančné a nefinančné riziká, ktorým sú vystavené.(14) Vydávanie elektronických peňazí môže ovplyvniť stabilitu finančného systému a hladkú činnosť platobných systémov. Vyžaduje sa úzka spolupráca pri odhadovaní celistvosti schém elektronických peňazí.(15) Je primerané povoliť príslušným orgánom možnosť zdržať sa niektorých alebo všetkých požiadaviek uložených touto smernicou pre inštitúcie elektronického peňažníctva, ktoré vykonávajú činnosť len v rámci území príslušných členských štátov.(16) Prijatie tejto smernice ustanovuje najprimeranejší prostriedok dosiahnutia žiadaných cieľov. Táto smernica je obmedzená na minimum potrebné na dosiahnutie týchto cieľov a nejde za hranice toho, čo je potrebné na tento účel.(17) Malo by sa prijať ustanovenie na preskúmanie tejto smernice so zreteľom na vývoj na trhu a ochranu držiteľov elektronických peňazí.(18) Pred prijatím tejto smernice bol vypočutý názor Poradného výboru pre bankovníctvo,PRIJALI TÚTO SMERNICU:Článok 1Rozsah pôsobnosti, definície a obmedzenia rozsahu činností1. Táto smernica sa vzťahuje na inštitúcie elektronického peňažníctva.2. Táto smernica sa nevzťahuje na inštitúcie uvedené v článku 2 ods. 3 smernice č. 2000/12/ES.3. Na účely tejto smernice:a) "inštitúcia elektronického peňažníctva" znamená podnik alebo akúkoľvek inú právnickú osobu ako úverovú inštitúciu tak, ako je vymedzená v článku 1 bode 1 prvom pododseku písm. a) smernice č. 2000/12/ES, ktorá vydáva platobné prostriedky vo forme elektronických peňazí;b) "elektronické peniaze" znamenajú peňažnú hodnotu tak, ako ju predstavuje nárok voči vydavateľovi, ktorá je:i) uchovaná na elektronickom nosiči;ii) vydaná pri prijatí peňažných prostriedkov najmenej vo výške vydanej peňažnej hodnoty;iii) prijatá ako platobný prostriedok inými podnikateľmi ako je vydavateľ.4. Členské štáty zakážu osobám alebo podnikateľom, ktorí nie sú úverovými inštitúciami tak podľa článku 1 bod 1 prvý pododsek smernice č. 2000/12/ES, pokračovať v činnosti spojenej s vydávaním elektronických peňazí.5. Iné podnikateľské činnosti inštitúcií elektronického peňažníctva ako vydávanie elektronických peňazí sa obmedzia na:a) poskytovanie s tým úzko spojených finančných a nefinančných služieb, ako je spravovanie elektronických peňazí vykonávaním prevádzkových a iných pomocných funkcií vzťahujúcich sa na ich vydávanie a správu iných platobných prostriedkov, ale vylučuje sa poskytovanie akejkoľvek formy úveru; ab) uchovávanie údajov na elektronickom nosiči v mene iných podnikov alebo verejných inštitúcií.Inštitúcie elektronického peňažníctva nesmú mať žiadny podiel v iných podnikoch, s výnimkou prípadov, kde tieto podniky vykonávajú prevádzkové alebo iné pomocné funkcie vzťahujúce sa na elektronické peniaze vydané alebo distribuované dotknutou inštitúciou.Článok 2Uplatňovanie bankových smerníc1. Pokiaľ nie je výslovne stanovené inak, vzťahujú sa na inštitúcie elektronického peňažníctva len odkazy na úverové inštitúcie v smernici č. 91/308/EHS [7] a smernici č. 2000/12/ES, s výnimkou jej hlavy V kapitoly 2.2. Články 5, 11, 13, 19, 20 ods. 7, 51 a 59 smernice č. 2000/12/ES sa neuplatnia. Ustanovenia smernice č. 2000/12/ES týkajúce sa vzájomného uznávania sa uplatnia na iné podnikateľské činnosti inštitúcií elektronického peňažníctva ako vydávanie elektronických peňazí.3. Prijatie peňažných prostriedkov v rámci znenia článku 1 ods. 3 písm. b) bodu ii) nepredstavuje prijatie vkladu alebo iných vratných peňažných prostriedkov podľa článku 3 smernice č. 2000/12/ES, ak sú prijaté peňažné prostriedky bezprostredne vymenené za elektronické peniaze.Článok 3Zameniteľnosť1. Držiteľ elektronických peňazí môže počas obdobia platnosti požiadať vydavateľa o plnenie v nominálnej hodnote v minciach a bankovkách alebo prevodom na účet bez iných poplatkov, ako sú tie nevyhnutné na vykonanie tejto operácie.2. Zmluva medzi vydavateľom a držiteľom jasne stanoví podmienky zameniteľnosti.3. V zmluve môže byť stanovená minimálna hranica zameniteľnosti. Hranica nesmie prekročiť 10 EUR.Článok 4Počiatočné imanie a následné požiadavky na vlastné zdroje1. Inštitúcie elektronického peňažníctva sú povinné mať počiatočné imanie v zmysle článku 34 ods. 2 pododsekoch 1 a 2 smernice č. 2000/12/ES, ktoré nie je nižšie ako 1 milión EUR. Bez ohľadu na odseky 2 a 3 ich vlastné zdroje v zmysle smernice č. 2000/12/ES nesmú klesnúť pod túto sumu.2. Inštitúcie elektronického peňažníctva musia mať vždy vlastné zdroje najmenej vo výške 2 % buď z bežnej sumy, alebo priemeru celkovej sumy predchádzajúcich šiestich mesiacov ich finančných záväzkov vzťahujúcich sa na elektronické peniaze v obehu, pričom sa vždy použije vyššia suma.3. Ak inštitúcia elektronického peňažníctva nepodniká viac ako šesť mesiacov vrátane dňa, kedy začne podnikať, musí mať vlastné zdroje najmenej vo výške 2 % buď z bežnej sumy, alebo šesťmesačnej cieľovej celkovej sumy jej finančných záväzkov vzťahujúcich sa na elektronické peniaze v obehu, pričom sa z nich použije vždy vyššia suma. Šesťmesačná cieľová celková suma finančných záväzkov inštitúcie vzťahujúca sa na elektronické peniaze v obehu preukáže jej podnikateľským zámerom, ktorý zohľadní prípadné požiadavky príslušných orgánov.Článok 5Obmedzenia investícií1. Inštitúcie elektronického peňažníctva sú povinné mať investície v sume, ktorá nie je nižšia ako ich finančné záväzky vzťahujúce sa na elektronické peniaze v obehu len v nasledovných aktívach:a) položky aktív, pre ktoré podľa článku 43 ods. 1 písm. a) bodov 1, 2, 3 a 4 a článku 44 ods. 1 smernice č. 2000/12/ES platí nulové úverové riziko a ktoré sú dostatočne likvidné;b) vklady na bežných účtoch v úverových inštitúciách zóny A podľa smernice č. 2000/12/ES; ac) dlhové nástroje, ktoré sú:i) dostatočné likvidné;ii) mimo pôsobnosti odseku 1 písm. a);iii) uznané príslušnými orgánmi ako položky, ktoré sa kvalifikujú v rámci znenia článku 21 ods. 12 smernice č. 93/6/EHS; aiv) vydané inými podnikmi, ako sú podniky, ktoré majú v dotknutej inštitúcii elektronického peňažníctva kvalifikovaný podiel v zmysle článku 1 smernice č. 2000/12/ES, alebo ktoré musia byť zahrnuté do konsolidovaných účtov tých podnikov.2. Investície podľa odseku 1 písm. b) a c) nesmú prekročiť 20-násobok vlastných zdrojov inštitúcie elektronického peňažníctva a musia podliehať obmedzeniam, ktoré sú najmenej také prísne ako tie, ktoré sa uplatňujú na úverové inštitúcie v súlade s hlavou V kapitola 2 oddiel III smernice č. 2000/12/ES.3. Na účel zabezpečenia pred trhovými rizikami vznikajúcimi z vydávania elektronických peňazí a z investícií podľa odseku 1 môžu inštitúcie elektronického peňažníctva používať dostatočne likvidné položky viazané na úrokovú sadzbu a devízy vo forme na burze obchodovateľných (teda nie OTC) odvodených nástrojov, ak podliehajú denným hraničným požiadavkám alebo devízovým zmluvám s pôvodnou splatnosťou 14 kalendárnych dní alebo menej. Použitie odvodených nástrojov podľa prvej vety je povolené, len ak sa predpokladá úplné vylúčenie trhových rizík, a v rozsahu, ktorý je možné dosiahnuť.4. Členské štáty stanovia primerané obmedzenia na trhové riziká, ktoré môžu podstúpiť inštitúcie elektronického peňažníctva z investícií podľa odseku 1.5. Na účely uplatnenia odseku 1 sa aktíva ocenia buď nadobúdacou cenou, alebo obchodnou hodnotou, pričom sa z nich použije vždy nižšia suma.6. Ak hodnota aktív podľa odseku 1 klesne pod sumu finančných záväzkov vzťahujúcich sa na elektronické peniaze v obehu, príslušné orgány zabezpečia, aby dotknutá inštitúcia elektronického peňažníctva bezodkladne prijala primerané opatrenia na nápravu tejto situácie. NA tento účel a len na dočasné obdobie môžu príslušné orgány povoliť, aby finančné záväzky inštitúcie vzťahujúce sa na elektronické peniaze v obehu boli zabezpečené inými aktívami ako podľa odseku 1 až do výšky nepresahujúcej 5 % buď z týchto záväzkov, alebo z celkovej sumy vlastných zdrojov inštitúcie, pričom sa vždy použije nižšia suma.Článok 6Overovanie špecifických požiadaviek príslušnými orgánmiPríslušné orgány zabezpečia, aby sa výpočty, ktoré sú v súlade s článkami 4 a 5, uskutočnili aspoň dvakrát každý rok buď samotnými inštitúciami elektronického peňažníctva, ktoré ich postúpia spolu s akýmikoľvek požadovanými jednotlivými údajmi príslušným orgánom, alebo príslušnými orgánmi použijúc údaje dodané inštitúciami elektronického peňažníctva.Článok 7Riadna a obozretná činnosťInštitúcie elektronického peňažníctva musia mať riadne a obozretné riadenie, administratívne a účtovné postupy a primerané vnútorné kontrolné mechanizmy. Tieto by mali zodpovedať finančným a nefinančným rizikám, ktorým je inštitúcia vystavená vrátane technických a procesných rizík, ako aj rizík spojených s jej spoluprácou s akýmkoľvek podnikateľom vykonávajúcim prevádzkové alebo iné pomocné funkcie vzťahujúce sa na ich obchodné činnosti.Článok 8Výnimky1. Členské štáty môžu oprávniť svoje príslušné orgány, aby oslobodili inštitúcie elektronického peňažníctva od uplatňovania niektorých alebo všetkých ustanovení tejto smernice a smernice č. 2000/12/ES v prípadoch, ak buď:a) celkové obchodné činnosti typu uvedeného v článku 1 ods. 3 písm. a) tejto smernice inštitúcie spôsobujú úhrnné množstvo finančných záväzkov vzťahujúcich sa na elektronické peniaze v obehu, ktoré bežne neprekračujú 5 miliónov EUR a nikdy neprekročia EUR 6 miliónov; alebob) elektronické peniaze vydané inštitúciou sú prijímané ako platobný prostriedok len akýmikoľvek dcérskymi podnikmi, ktoré vykonávajú prevádzkové alebo iné pomocné funkcie vzťahujúce sa na elektronické peniaze vydané alebo distribuované inštitúciou, akýmikoľvek materskými podnikmi inštitúcie alebo akýmikoľvek inými dcérskymi podnikmi tohto materského podniku; aleboc) elektronické peniaze vydané inštitúciou sú prijaté ako platba len obmedzeným počtom podnikov, ktoré môžu byť jasne rozlíšené:i) ich umiestnením v rovnakých priestoroch alebo inom ohraničenom mieste; aleboii) ich blízkym finančným alebo obchodným vzťahom s vydávajúcou inštitúciou ako spoločný marketingový alebo distribučný systém.Základné zmluvné dojednania musia stanovovať, že čiastka uložená na elektronickom nosiči dát poskytnutom držiteľom na účely uskutočňovania platieb nesmie byť vyššia ako 150 EUR.2. Inštitúcia elektronického peňažníctva, ktorej príslušné orgány udelili výnimku z uplatňovania ustanovení smerníc podľa odseku 1, nesmie mať prospech z ustanovení smernici č. 2000/12/ES týkajúcich sa vzájomného uznávania.3. Členské štáty musia vyžadovať, aby všetky inštitúcie elektronického peňažníctva, ktorým príslušné orgány udelili výnimku z uplatňovania tejto smernice a smernice č. 2000/12/ES, podávali pravidelne správu o svojich činnostiach vrátane celkovej sumy finančných záväzkov vzťahujúcich sa na elektronické peniaze.Článok 9Nadobudnuté právaInštitúcie elektronického peňažníctva, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, ktoré začali svoju činnosť v súlade s právnymi predpismi platnými v členskom štáte, v ktorom majú svoje ústredie pred dňom nadobudnutia účinnosti ustanovení prijatých na vykonanie tejto smernice alebo dátumu podľa článku 10 ods. 1, podľa toho, ktorý dátum je skorší, sa pokladajú za inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie. Členský štát zaviaže takéto inštitúcie elektronického peňažníctva predložiť všetky relevantné informácie príslušným orgánom, aby sa im umožnilo odhadnúť v rámci šiestich mesiacov od dátumu nadobudnutia účinnosti ustanovení prijatých pri vykonávaní tejto smernice, či už inštitúcie dosiahli súlad s požiadavkami podľa tejto smernice, ktoré opatrenia je potrebné prijať, aby sa dosiahol súlad, alebo či je primerané odobrať oprávnenie. Ak nie je súlad dosiahnutý v rámci šiestich mesiacov od dátumu podľa článku 10 ods. 1, nebude následne inštitúcii elektronického peňažníctva poskytnuté vzájomné uznanie.Článok 10Vykonávanie1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 27. apríla 2002. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 11PreskúmanieNajneskôr do 27. apríla 2005 Komisia predloží správu Európskemu parlamentu a Rade o uplatnení tejto smernice, najmä o:- opatreniach na ochranu držiteľov elektronických peňazí, vrátane možnej potreby zavedenia záručného systému,- požiadaviek týkajúcich sa imania,- udelenia výnimiek a- možnej potreby zakázať úročenie prostriedkov obdržaných výmenou za elektronické peniaze,ak je to vhodné, spolu s návrhom na jej zmenu.Článok 12Nadobudnutie účinnostiTáto smernica nadobúda účinnosť v deň uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 13Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 18. septembra 2000Za Európsky parlamentpredsedníčkaN. FontaineZa RadupredsedaH. Védrine[1] Ú. v. ES C 317, 15.10.1998, s. 7.[2] Ú. v. ES C 101, 12.4.1999, s. 64.[3] Ú. v. ES C 189, 6.7.1999, s. 7.[4] Stanovisko Európskeho parlamentu z 15. apríla 1999 (Ú. v. ES C 219, 30.7.1999, s. 415), potvrdené 27. októbra 1999, spoločné stanovisko Rady z 29. novembra 1999 (Ú. v. ES C 26, 28.1.2000, s. 1) a rozhodnutie Európskeho parlamentu z 11. apríla 2000 (doposiaľ nezverejnené v Úradnom vestníku). Rozhodnutie Rady zo 16. júna 2000.[5] Smernica 2000/12/ES Európskeho parlamentu a Rady z 20. marca 2000 vzťahujúca sa na začatie a vykonávanie podnikania úverových inštitúcií (Ú. v. ES L 126, 26.5.2000, s. 1). Smernica naposledy doplnená smernicou 2000/28/ES (pozri stranu 37 tohto Úradného vestníka).[6] Smernica Rady 93/6/EHS z 15. marca 1993 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií (Ú. v. ES L 141, 11.6.1993, s. 1). Smernica naposledy zmenená smernicou 98/33/ES (Ú. v. ES L 204, 21.7.1998, s. 29).[7] Smernica Rady 91/308/EHS z 10. júna 1991 o predchádzaní zneužívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí (Ú. v. ES L 166, 28.6.1991, s. 77).--------------------------------------------------


title: Smernica Rady 94/57/ES z 22. novembra 1994 o spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky a pre príslušné činnosti námorných úradov

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31994L0057

Úradný vestník L 319 , 12/12/1994 S. 0020 - 0027 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 7 Zväzok 5 S. 0178  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 7 Zväzok 5 S. 0178

		Smernica Rady 94/57/ESz 22. novembra 1994o spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky a pre príslušné činnosti námorných úradovRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na jej článok 84 ods. 2,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 189c zmluvy [3],keďže Rada vo svojej Rezolúcii z 8. júna 1993 o spoločnej politike bezpečností morí stanovila cieľ odstrániť všetky podštandardné lode z vôd spoločenstva a určila prioritu akcii spoločenstva zameranej na zabezpečenie účinnej a jednotnej implementácie medzinárodných pravidiel vypracovaním spoločných noriem pre klasifikačné spoločnosti [4];keďže bezpečnosť a ochrana pred znečisťovaním na mori môžu byť účinne zvýšené prísnym uplatňovaním medzinárodných dohovorov, kódexov a rezolúcií pri súčasnom podporovaní slobody poskytovania služieb;keďže zodpovednosť za kontrolu zhodnosti lodí s jednotnými medzinárodnými normami bezpečnosti a ochrany pred znečisťovaním morí nesú vlajkové štáty a štáty, v ktorom sú príslušné prístavy;keďže členské štáty sú zodpovedné za vydávanie medzinárodných osvedčení o bezpečnosti a znečisťovaní, udeľovaných podľa dohovorov ako sú Solas 74, Nákladové značky 66, a Marpol 73/78, a za implementáciu ich ustanovení;keďže v zhode s týmito dohovormi môžu všetky členské štáty poveriť v rôznom rozsahu technické organizácie certifikáciou takej zhodnosti a môžu na nich delegovať vydávanie príslušných bezpečnostných osvedčení;keďže veľký počet existujúcich klasifikačných organizácií na celom svete nezaručuje primeranú implementáciu pravidiel alebo spoľahlivosť pri konaní v mene národných správ, pretože nemajú primerané štruktúry a skúsenosti, o ktoré by sa mohlo oprieť a ktoré by im umožnili vykonávať svoje povinnosti na vysokej profesionálnej úrovni;keďže cieľ klasifikačných spoločností podriadiť sa primeraným normám nemôže byť dostatočne dosiahnutý členskými štátmi konajúcimi individuálne a môže sa lepšie dosiahnuť na úrovni spoločenstva;keďže vhodným spôsobom na to je smernica Rady stanovujúca minimum kritérií na uznávanie organizácií, pričom neupravuje samotné uznávanie pomocou zmocnenia a implementácie smernice v členských štátoch;keďže normy EN 45004 a EN 29001 v spojení s normami Medzinárodného združenia klasifikačných spoločností (IACS) predstavujú primeranú záruku kvalitnej činnosti organizácií;keďže vydávanie Osvedčenia o rádiovom zabezpečení nákladnej lode môže byť zverené súkromným orgánom s dostatočnými skúsenosťami a kvalifikovaným personálom;keďže organizácie, ktoré chcú byť uznané na účely tejto smernice, musia predložiť členským štátom úplné informácie a dôkazy o ich zhodnosti s minimálnymi kritériami a členské štáty musia oznámiť Komisii a ostatným členským štátom organizácie, ktoré uznali;keďže môže byť Komisiou udelené uznanie na tri toky pre organizácie, ktoré nespĺňajú kritériá stanovujúce minimálny počet a tonáž roztriedených lodí a minimálny počet výhradných lodných inšpektorov stanovený v prílohe, ale spĺňajú všetky ostatné kritériá; keďže takým organizáciám by malo byť uznanie predĺžené aj po uplynutí troch rokov za predpokladu, že naďalej plnia rovnaké kritériá; keďže efekty trojročného uznania by mali byť limitované na žiadajúce členské štáty len počas tohto obdobia;keďže vytvorenie vnútorného trhu zahŕňa voľný obeh služieb, takže organizáciám plniacim spoločné kritériá, ktoré zaručujú ich profesionalitu a spoľahlivosť, by sa nemalo brániť v poskytovaní služieb v rámci spoločenstva za predpokladu, že sa členský štát rozhodol delegovať takú funkciu; keďže taký členský štát môže okrem toho obmedziť počet organizácií, ktoré oprávňuje v súlade so svojimi potrebami založenými na objektívnych a transparentných dôvodoch, pod podmienkou kontroly vykonávanej Komisiou stanovenými postupmi;keďže implementácia princípu slobody poskytovania inšpekčných a prehliadkových služieb by mohla byť postupná, ale nemala by prekročiť predpísané časové limity;keďže užšie zapojenie národných správ do prehliadok lodí a do vydávania príslušných osvedčení je potrebné k zabezpečeniu plnej zhodnosti s medzinárodnými bezpečnostnými pravidlami, aj keď členské štáty poverili vykonávaním štatutárnych povinnosti organizácie mimo ich správy; keďže je vhodné z toho dôvodu vytvoriť užšie pracovné vzťahy medzi správami a organizáciami, ktoré môžu požadovať, aby organizácia bola miestne zastúpená na území členského štátu, v mene ktorého vykonáva svoje povinnosti;keďže by sa mal vytvoriť výbor regulačného charakteru, ktorý by pomáhal Komisii v jej úsilí o zabezpečenie účinného uplatňovania existujúcich noriem týkajúcich sa námornej bezpečnosti a životného prostredia, pričom by sa brali do úvahy národné ratifikačné postupy;keďže Komisia musí konať podľa postupu stanoveného v článku 13, aby patrične zohľadnila pokrok na medzinárodnom fóre a aktualizovala minimálne kritériá;keďže na základe informácií členských štátov poskytovaných v súlade s článkom 11 o činnosti organizácií pracujúcich v jej mene, Komisia, konajúc v súlade s postupom uvedeným v článku 13, rozhodne o tom, či požiada členské štáty o odobratie uznania uznaným organizáciám, ktoré už naďalej nespĺňajú súbor spoločných minimálnych kritérií;keďže členským štátom musí byť okrem toho ponechaná možnosť, z dôvodov vážneho ohrozenia bezpečnosti alebo životného prostredia, pozastaviť platnosť oprávnenia udeleného organizácii; keďže Komisia musí v súlade s postupom uvedeným vyššie rýchlo rozhodnúť, či je potrebné zmeniť také vnútroštátne opatrenia;keďže každý členský štát by mal periodicky hodnotiť činnosť organizácií pracujúcich v jeho mene a poskytnúť Komisii a všetkým ostatným členským štátom presné informácie týkajúce sa tejto činnosti;keďže sa od členských štátov, ako prístavných úradov, požaduje zvýšiť bezpečnosť a ochranu pred znečisťovaním vôd spoločenstva pomocou prednostnej inšpekcie lodí majúcich osvedčenia organizácií, ktoré nespĺňajú spoločné kritériá, a tým zabezpečiť aby sa nezaobchádzalo miernejšie s loďami plaviacimi sa pod vlajkou tretieho štátu;keďže postup, na základe ktorého bude výbor rozhodovať, by mal byť Postupom III A článku 2 rozhodnutia Rady z 13. júla 1987 stanovujúceho postupy pre výkon implementujúci právomoci zverené Komisii [5];keďže klasifikačné spoločnosti musia aktualizovať a presadiť svoje technické normy, aby harmonizovali bezpečnostné pravidlá a zabezpečili jednotnú implementáciu medzinárodných pravidiel v spoločenstve;keďže v súčasnosti nie sú jednotné medzinárodné normy, ktorým musia vyhovovať všetky lode v etape výstavby a v priebehu ich životnosti, pokiaľ ide o trup, stroje a elektrické a kontrolné inštalácie; keďže také normy môžu byť stanovené podľa pravidiel uznaných klasifikačných spoločností alebo ekvivalentných noriem, o ktorých môžu rozhodnúť národné správy v súlade s postupom stanoveným smernicou Rady 83/189/EHS z 28. marca 1983 stanovujúcou postup zabezpečenia informácií v oblasti technických noriem a predpisov [6],PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Táto smernica stanovuje opatrenia, ktoré majú členské štáty a príslušné organizácie zaoberajúce sa inšpekciami, prehliadkami a certifikáciou lodí dodržať v záujme plnenia medzinárodných dohovorov o bezpečnosti na mori a zabránení znečisťovania mora, pričom budú podporovať cieľ slobody poskytovania služieb. Tento proces zahŕňa rozvoj a implementáciu bezpečnostných požiadaviek na trup, stroje a elektrické a kontrolné príslušenstvo lodí, pre ktoré platia medzinárodné dohovory.Článok 2Na účely tejto smernice:a) "loď"  znamená loď, pre ktorú platia medzinárodné dohovory;b) "loď plávajúca pod vlajkou členského štátu"  znamená loď registrovanú v členskom štáte a plávajúcu pod vlajkou členského štátu v súlade s jeho právnymi predpismi, vrátane lodí registrovaných v Euros, za predpokladu, že tento register je schválený Radou. Lode nezodpovedajúce tejto definícii sú zahrnuté medzi lode plávajúce pod vlajkou tretieho štátu;c) "inšpekcie a prehliadky"  znamenajú inšpekcie a prehliadky vykonávané povinne na základe medzinárodných dohovorov;d) "medzinárodné dohovory"  znamenajú Medzinárodný dohovor o bezpečnosti ľudského života na mori z roku 1974, Medzinárodný dohovor o nákladovej značke z roku 1966 a Medzinárodný dohovor o zabránení znečisťovania z lodí 1973/78, spolu s ich protokolmi a úpravami a k nim sa vzťahujúce kódexy záväzného štatútu vo všetkých členských štátoch, platné v dobe prijatia tejto smernice;e) "organizácia"  znamená klasifikačnú spoločnosť alebo inú súkromnú osobu, vykonávajúcu pre správu prácu, pri ktorej sa posudzuje bezpečnosť;f) "uznaná organizácia"  znamená organizáciu uznanú v súlade s článkom 4;g) "oprávnenie"  znamená akt, pri ktorom členský štát udelí oprávnenie alebo deleguje právomoc uznanej organizácii;h) "osvedčenie"  znamená osvedčenie vydané členským štátom alebo v jeho mene v súlade s medzinárodnými dohovormi;i) "osvedčenie o triede"  znamená dokument vydaný klasifikačnou spoločnosťou, osvedčujúci konštrukčnú a mechanickú spôsobilosť lode na zvláštne použitie alebo prevádzku v súlade s pravidlami a predpismi;j) "osvedčenie o rádiovom zabezpečení nákladnej lode"  znamená osvedčenie zavedené upravenými Rádiovými predpismi Solas 74/78, prijatými IMO, a zahŕňa počas prechodného obdobia do 1. februára 1999 Osvedčenie o rádiotelegrafickom zabezpečení nákladnej lode a Osvedčenie o rádiotelefónnom zabezpečení nákladnej lode;k) "miesto"  sa vzťahuje na miesto registračného úradu, centrálnej správy alebo hlavného miesta obchodu alebo organizácie.Článok 31. Uvedomujúc si svoju zodpovednosť a povinnosti vyplývajúce z medzinárodných dohovorov členské štáty zabezpečia, aby ich príslušné správy mohli zaručiť primerané uplatňovanie ustanovení medzinárodných dohovorov, najmä vzhľadom na inšpekcie a prehliadky lodí a vydávanie osvedčení a osvedčení o úľavách.2. Kde sa na účely odseku 1 členský štát vzhľadom na lode plávajúce pod jeho vlajkou rozhodne:i) oprávniť organizácie na vykonávanie úplných alebo čiastočných inšpekcií a prehliadok týkajúcich sa osvedčení vrátane tých, ktoré sú potrebné na posudzovanie zhodnosti s článkom 14 a tam, kde je to vhodné, na vydávanie alebo obnovovanie príslušných osvedčení, aleboii) zveriť organizáciám vykonávanie úplných alebo čiastočných inšpekcií a prehliadok uvedených v bode i);má poveriť týmito povinnosťami len uznané organizácie.Príslušná správa má v každom prípade schváliť prvé vydanie osvedčenia o úľavách.V prípade osvedčenia o rádiovom zabezpečení nákladnej lode však môžu vo svojom mene poveriť týmito povinnosťami súkromnú osobu uznanú príslušnou správou, ktorá má dostatočnú skúsenosť a kvalifikovaný personál na vykonávanie špecifikovaných prác spojených s posudzovaním bezpečnosti rádiového spojenia.3. Tento článok sa netýka certifikácie špecifických položiek námorného vybavenia.Článok 41. Členské štáty môžu uznať len také organizácie, ktoré spĺňajú kritériá uvedené v prílohe. Organizácie predložia členským štátom, ktoré požiadali o uznanie, úplné príslušné informácie a dôkaz o zhodnosti s týmito kritériami. Členské štáty oznámia vhodným spôsobom organizáciám ich uznanie.2. Každý členský štát oznámi Komisii a ostatných členským štátom tie organizácie, ktoré uznal.3. Členské štáty môžu predložiť Komisii žiadosť o uznanie na tri roky pre organizácie, ktoré spĺňajú kritériá prílohy iné než sú tie, ktoré sú uvedené v bode 2 a 3 časti "Všeobecne" prílohy.Také uznanie sa udelí v súlade s postupom uvedeným v článku 13. Účinnosť takého uznania sa obmedzí na členské štáty, ktoré požiadali o také uznanie.4. Všetky organizácie, ktorým bolo udelené uznanie, budú podrobne monitorované výborom vytvoreným podľa článku 7 aj z hľadiska rozhodovania o rozšírení uznaní organizácií uvedených v odseku 3. Rozhodovanie o rozšírení takého uznania nemá brať do úvahy kritériá stanovené v bode 2 a 3 časti "Všeobecne" prílohy. Obmedzenie účinnosti uznania uvedeného v odseku 3 sa neuplatní.5. Komisia vypracuje aktualizáciu zoznamu organizácií oznámených členskými štátmi v súlade s odsekmi 1, 3 a 4. Zoznam sa zverejní v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 51. Pri uplatňovaní článku 3 ods. 2 i) nesmú členské štáty v zásade odmietnuť oprávniť akékoľvek uznané organizácie so sídlom v spoločenstve k výkonu funkcií podliehajúcich ustanoveniam článku 6 a 11. Môžu však obmedziť počet organizácií, ktoré oprávnili v súlade so svojimi potrebami, za predpokladu, že mali na to transparentné a objektívne dôvody. Na žiadosť členského štátu prijme Komisia vhodné opatrenia v súlade s postupom stanoveným v článku 13.2. Výnimkou môžu byť členské štáty dočasne vyňaté z implementácie ustanovení odseku 1 do 31. decembra 1997.3. Aby členský štát akceptoval, že organizácia so sídlom v treťom štáte má vykonávať povinnosti uvedené v článku 3 alebo časť z nich, môže požiadať, aby uvedený tretí štát udelil recipročné uznanie pre tie uznané organizácie, ktoré majú sídlo na území spoločenstva.Článok 61. Členské štáty, ktoré sa rozhodli konať tak, ako je uvedené v článku 3 ods. 2, vytvoria pracovné vzťahy medzi svojimi príslušnými správami a organizáciami pôsobiacimi v ich mene.2. Pracovné vzťahy budú regulované formalizovanou písomnou a nediskriminačnou dohodou alebo ekvivalentnou právnou formou stanovujúcou špecifické povinnosti a funkcie prevzaté organizáciami, ktoré zahŕňajú aspoň:- ustanovenia uvedené v doplnku II rezolúcie IMO A.739 (18) o smerniciach pre oprávnenie organizácií pôsobiacich v mene správy, platné v dobe prijatia tejto smernice,- ustanovenia o periodickej kontrole vykonávanej správou alebo nestranným externým orgánom menovaným správou, týkajúcej sa povinností organizácií vykonávaných v ich mene,- možnosť náhodných a podrobných inšpekcií lodí,- ustanovenia o hlásení podstatných informácií o svojich klasifikovaných flotilách, zmenách tried alebo vyradení plavidiel.3. Dohoda alebo ekvivalentná právna forma môže stanoviť, aby mala uznaná organizácia miestne zastúpenie na území členského štátu, v mene ktorého vykonáva svoje povinnosti podľa článku 3. Miestne zastúpenie právnej povahy, zabezpečujúce právnu subjektivitu podľa zákona členského štátu kompetencie jeho súdneho dvora, môže uspokojovať takúto požiadavku.4. Každý členský štát poskytne Komisii presné informácie o pracovných vzťahoch vytvorených v súlade s týmto článkom. Komisia následne informuje ostatné členské štáty.Článok 7Na pomoc Komisii sa týmto ustanovuje výbor zložený zo zástupcov členských štátov, ktorého predsedom je zástupca Komisie. Tento výbor má zvolávať Komisia aspoň raz za rok a vždy vtedy, keď sa to vyžaduje v prípade pozastavenia platnosti oprávnenia organizácie zo strany členského štátu podľa ustanovení článku 10.Výbor si vypracuje svoj vlastný rokovací poriadok.Článok 81. Táto smernica môže byť zmenená a doplnená v súlade s postupom stanoveným v článku 13, aby:- sa v nej premietli, na účely tejto smernice, úpravy medzinárodných kódexov a rezolúcií uvedených v článkoch 2 písm. d) a 6 ods. 2, ktoré nadobudli platnosť- sa aktualizovali kritériá uvedené v prílohách, berúc do úvahy najmä príslušné rozhodnutia IMO.2. Na základe prijatia nových nástrojov alebo protokolov k dohovorom uvedeným v článku 2 písm. d), Rada na návrh Komisie rozhodne, berúc do úvahy parlamentárne postupy v členských štátoch ako aj relevantné postupy v IMO, o detailných formách ratifikácie týchto nových nástrojov a protokolov, pričom sa ubezpečí o tom, že sú používané jednotne a súčasne vo všetkých členských štátoch.Článok 91. Od každého členského štátu sa môže požadovať, v súlade s postupom stanoveným v článku 13, aby odvolal uznanie uznaným organizáciám uvedeným v článku 4, ktoré už naďalej nespĺňajú kritériá uvedené v prílohe.2. Pri príprave návrhov rozhodnuí týkajúcich sa záležitostí uvedených v odseku 1 bude Komisia brať do úvahy správy a informácie uvedené v článku 11 a 12. Pri príprave takých návrhov opatrení Komisia má venovať najmä pozornosť údajom organizácií o činnosti vzťahujúcej sa na bezpečnosť a prevenciu pred znečistením. Návrhy rozhodnutí týkajúcich sa záležitostí uvedených v odseku 1 predloží Komisia aj výboru z vlastného podnetu alebo na žiadosť členského štátu.Článok 10Napriek kritériám špecifikovaným v prílohe, keď členský štát usúdi, že uznaná organizácia nemôže byť naďalej oprávnená vykonávať v jeho mene úlohy špecifikované v článku 3 môže pozastaviť platnosť takého oprávnenia.V prípade vyššie uvedených okolností sa použije nasledujúci postup:a) členský štát bez zbytočného odkladu informuje Komisiu a ostatné členské štáty o svojom rozhodnutí s uvedením hlavných dôvodov pre takéto rozhodnutie;b) Komisia preskúma, či je pozastavenie platnosti oprávnené z dôvodov vážneho ohrozenia bezpečnosti alebo životného prostredia;c) konajúc v súlade s postupom článku 13 Komisia informuje členský štát, či je jeho rozhodnutie pozastaviť platnosť oprávnenia oprávnené z dôvodov vážneho ohrozenia bezpečnosti alebo životného prostredia, a ak nie je oprávnené, požiada členský štát, aby toto pozastavenie odvolal.Článok 111. Členský štát sa musí sám ubezpečiť o tom, či uznané organizácie, pôsobiace v jeho mene na účely článku 3 ods. 2, účinne vykonávajú svoje funkcie uvedené v tomto článku tak, aby uspokojili jeho príslušnú správu, a či také organizácie spĺňajú kritériá špecifikované v prílohe. Pritom môžu uznané organizácie priamo monitorovať svojou príslušnou správou alebo v prípade organizácií sídliacich v inom členskom štáte sa môžu spoľahnúť na zodpovedajúce monitorovanie takých organizácií správou iného členského štátu.2. Každý členský štát má vykonávať túto úlohu v dvojročných intervaloch a poskytnúť ostatným členským štátom a Komisii správu o výsledkoch tohto monitorovania najneskôr do 31. marca každého roku, ktorý nasleduje po rokoch, v ktorých bola zhodnosť hodnotená.3. Keď sa členský štát na účely realizácie tejto úlohy rozhodne pre monitorovanie iným členským štátom, predloží svoju správu najneskôr do 30. júna každého roku, ktorý nasleduje po rokoch, v ktorých bola zhodnosť hodnotená.4. Členský štát zašle Komisii a ostatným členským štátom akékoľvek informácie týkajúce sa hodnotenia činnosti organizácií.Článok 121. Pri výkone svojich inšpekčných práv a záväzkov ako štáty prístavu:a) sa členské štáty ubezpečia, že s loďami plávajúcimi pod vlajkou tretieho štátu sa nezaobchádza miernejšie než s loďami oprávnenými plávať pod vlajkou členského štátu. V tomto zmysle skutočnosť, že lodné osvedčenia a osvedčenie o triede boli vydané organizáciou, ktorá nespĺňa kritériá uvedené v prílohe, s výnimkou organizácií uznaných v súlade s článkom 4 ods. 3 a 4, je hlavným kritériom pre výber lode na inšpekciu.b) Keď lode nespĺňajú medzinárodne dohodnuté normy, členské štáty prijmu primerané opatrenia a oznámia Komisii a sekretariátu Memoranda porozumenia o štátnom riadení prístavu vydanie platných osvedčení organizáciami pôsobiacimi v mene vlajkového štátu pre loď, ktorá nespĺňa príslušné požiadavky medzinárodných dohovorov, alebo akýkoľvek nedostatok lode, ktorá má platné osvedčenie o triede, týkajúci sa položiek tohto osvedčenia.2. Každý členský štát vypracuje záznam o činnosti organizácií pôsobiacich v mene vlajkových štátov. Tento záznam o činnosti sa má ročne aktualizovať a distribuovať ostatným členským štátom a Komisii.Článok 13V záležitostiach uvedených v článku 4 ods. 3 a 4, článku 5 ods. 1 a článkoch 8, 9, 10 a článku 14 ods. 2 sa použije nasledujúci postup:a) Zástupca Komisie predloží výboru uvedenému v článku 7 návrh opatrení, ktoré sa majú prijať.b) Výbor vyjadrí svoje stanovisko k návrhu v priebehu časového limitu, ktorý môže predseda stanoviť podľa naliehavosti záležitosti. Stanovisko sa vyjadrí na základe väčšiny uloženej v článku 148 ods. 2 Zmluvy v prípade rozhodnutí, ktoré má Rada prijať na návrh Komisie. Hlasy zástupcov členských štátov majú váhu stanovenú v tomto článku. Predseda nehlasuje.c) Komisia prijme plánované opatrenia, ak sú v súlade so stanoviskom výboru.d) Ak nie sú plánované opatrenia v súlade so stanoviskom výboru alebo ak nie je vyjadrené žiadne stanovisko, Komisia bez zbytočného odkladu predloží Rade návrh týkajúci sa opatrení, ktoré sa majú prijať. Rada pôsobí na základe kvalifikovanej väčšiny. Ak Rada nerozhodne v priebehu troch mesiacov od predloženia návrhu, prijme Komisia navrhované opatrenia.Článok 141. Každý členský štát zabezpečí, aby boli lode plaviace sa pod jeho vlajkou konštruované a udržiavané v súlade s požiadavkami uznanej organizácie týkajúcimi sa trupu strojov elektrickej a kontrolnej inštalácie.2. Členský štát sa môže rozhodnúť o používaní pravidiel, ktoré považuje za ekvivalentné pravidlám uznanej organizácie len za predpokladu, že ich ihneď oznámi Komisii v súlade s postupom podľa smernice 83/189/EHS a ostatným členským štátom a že nie sú voči nim námietky zo strany iného členského štátu alebo Komisie a že sa zistilo, na základe postupu podľa článku 13, že nie sú ekvivalentné.Článok 151. Uznané organizácie sa majú navzájom periodicky radiť vzhľadom na zachovanie ekvivalentnosti svojich technických noriem a ich implementácie. Predložia Komisii periodické správy o základnom pokroku v normách.2. Uznané organizácie preukážu ochotu spolupracovať s riadiacou správou štátu prístavu, pokiaľ sa to týka lode príslušnej triedy, najmä s cieľom uľahčiť nápravy ohlásených nedostatkov alebo iných nezrovnalostí.3. Uznané organizácie poskytnú správam všetky príslušné informácie o zmenách triedy plavidiel alebo ich vyradení.4. Uznané organizácie nesmú z bezpečnostných dôvodov vydávať osvedčenia vyradenej lodi alebo lodi so zmenenou triedou skôr, než sa o tejto záležitosti poradia s príslušnou správou vlajkového štátu, aby sa zistilo, či je potrebná úplná inšpekcia.Článok 161. Členské štáty do 31. decembra 1995 prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou.2. Keď členské štáty prijmú tieto opatrenia, tieto budú obsahovať odkaz na túto smernicu alebo ich bude sprevádzať takýto odkaz pri príležitosti ich úradného uverejnenia. Metodiku týchto odkazov ustanovia členské štáty.3. Členské štáty oznámia Komisii znenie základných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou. Komisia o tom bude informovať ostatné členské štáty.Článok 17Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 22. novembra 1994Za RadupredsedaM. WISSMANN[1] Ú. v. ES C 167, 18.6.1993, s. 13.[2] Ú. v. ES C 34, 2.2.1994, s. 14.[3] Stanovisko Európskeho parlamentu z 9. marca 1994, (Ú. v. ES C 91, 28.3.1994, s. 9), spoločné stanovisko Rady z 19. septembra 1994 (Ú. v. ES C 301, 27.10.1994, s. 75) a rozhodnutie Európskeho parlamentu zo 16. novembra 1994 (zatiaľ nebolo uverejnené v úradnom vestníku).[4] Ú. v. ES C 271, 7.10.1993, s. 1.[5] Ú. v. ES L 197, 18.7.1987, s. 33.[6] Ú. v. ES L 109, 26.4.1983, s. 8. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 94/10/ES (Ú. v. ES L 100, 19.4.1994, s. 30).--------------------------------------------------PRÍLOHAMINIMÁLNE KRITÉRIÁ PRE ORGANIZÁCIE UVEDENÉ V ČLÁNKU 3A. VŠEOBECNÉ1. Uznané organizácie musia byť schopné dokumentovať rozsiahle skúsenosti pri hodnotení konštrukcie a stavby obchodných lodí.2. Organizácie by mali mať vo svojej triede flotilu aspoň 1000 oceánskych lodí (nad 100 GRT) s celkovou tonážou minimálne 5 mil. GRT.3. Organizácie musia zamestnávať technický personál úmerný počtu klasifikovaných vozidiel. Aby sa splnili požiadavky bodu 2, je potrebných aspoň 100 znalcov.4. Organizácia má mať podrobné pravidlá a predpisy pre konštrukciu, stavbu a periodické prehliadky obchodných lodí, ktoré budú zverejnené a priebežne aktualizované a zdokonaľované na základe výskumných a vývojových programov.5. Organizácia má mať svoj register plavidiel uverejňovaný ročne.6. Organizácia nemá byť riadená majiteľmi lodí alebo staviteľmi lodí alebo inými osobami obchodne zaangažovanými vo výrobe, zariaďovaní, opravách alebo prevádzke lodí. Organizácia nemá byť vzhľadom na svoj rozpočet podstatne závislá na jedinom obchodnom podniku.B. ŠPECIFICKÉ1. Organizácia je ustanovená a má:a) značný technický, manažérsky, podporný a výskumný personál úmerný úlohám a klasifikovaným lodiam, ktorý je schopný postarať sa aj o vývoj a dodržiavanie pravidiel a predpisov;b) celosvetovú pôsobnosť prostredníctvom svojho technického personálu alebo prostredníctvom technického personálu iných uznaných organizácií.2. Organizácia sa riadi mravným kódexom.3. Organizácia je riadená a spravovaná tak, aby zabezpečila dôvernosť informácií vyžadovaných správou.4. Organizácia je schopná poskytovať správe príslušné informácie.5. Manažment organizácie definoval a dokumentoval svoju politiku a ciele a záväzky týkajúce sa kvality a zabezpečil, že jeho politika je zrozumiteľná, implementovaná a dodržiavaná na všetkých úrovniach organizácie.6. Organizácia vyvinula, implementovala a udržiava účinný vnútorný systém riadenia kvality založený na príslušných častiach medzinárodne uznávaných noriem kvality a v súlade s EN 45004 (inšpekčné orgány) a s EN 29001, ako sú interpretované Certifikačnou schémou požiadaviek na kvalitu systému IACS, a ktoré medzi iným zabezpečujú že:a) pravidlá a predpisy organizácie sú vytvorené a udržiavané systematicky;b) pravidlá a predpisy organizácie sú navzájom zladené;c) sú splnené požiadavky štatutárnej práce, pre ktorú je organizácia oprávnená;d) sú definované a dokumentované zodpovednosť, oprávnenia a vzájomné vzťahy personálu, ktorého práca ovplyvňuje kvalitu služieb organizácie;e) všetky práce sú vykonávané za podmienok kontroly;f) dozorný systém je v mieste, v ktorom sa monitorujú činnosti a práca vykonávaná znalcami a technickým a správnym personálom, zamestnaným priamo v organizácii;g) požiadavky hlavnej štatutárnej práce, pre ktorú je organizácia oprávnená, sú plnené alebo priamo kontrolované jej znalcami alebo prostredníctvom znalcov iných uznaných organizácií;h) je implementovaný systém kvalifikácie znalcov a plynulá aktualizácia ich vedomostí;i) sú uchovávané záznamy demonštrujúce dosiahnutie požadovaných noriem u položiek zabezpečených vykonávaných službami a je zabezpečená efektívna činnosť systému kvality aj) existuje úplný systém plánovaných a zdokumentovaných vnútorných auditov kvality, týkajúci sa činnosti na všetkých miestach.7. Organizácia musí preukázať schopnosť:a) rozvíjať a udržiavať aktualizovaný úplný a primeraný súbor vlastných pravidiel a predpisov týkajúcich sa trupu, strojného, elektrického a kontrolného vybavenia, ktorý zodpovedá kvalite medzinárodne uznaných technických noriem, na základe ktorých môžu byť vydané osvedčenia Dohovoru Solas a Dohovoru o bezpečnosti osobných lodí (čo sa týka konštrukcie lodí a základných strojných palubných systémov) a osvedčení o nákladovej značke (vzhľadom na pevnosť lode);b) vykonávať všetky inšpekcie a prehliadky požadované medzinárodnými dohovormi na účely vydania osvedčení, vrátane prostriedkov hodnotenia, pomocou kvalifikovaného odborného personálu, aplikácie riadiacich systémov údržby a bezpečnosti, nachádzajúcich sa na pobreží ako aj na palube lodí, ktoré sú zahrnuté v certifikácii.8. Organizácia sa podrobí certifikácii svojho systému kvality vykonávanú nezávislou osobou alebo audítormi uznanými správou štátu, v ktorej majú sídlo.9. Organizácia má umožniť zástupcom správy alebo iných príslušných strán, účasť na vývoji svojich pravidiel a/alebo predpisov.--------------------------------------------------


title: Smernica 2000/84/es Európskeho parlamentu a Rady z 19. januára 2001 o úprave letného času

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32000L0084

Úradný vestník L 031 , 02/02/2001 S. 0021 - 0022

		Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/84/ESz 19. januára 2001o úprave letného časuEURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na jej článok 95,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy [3],keďže:(1) ôsma smernica 97/44/ES Európskeho parlamentu a Rady z 22. júla 1997 o úprave letného času [4] zaviedla vo všetkých členských štátoch spoločný dátum a čas pre začiatok a koniec letného času v roku 1998, 1999, 2000 a 2001;(2) pretože členské štáty uplatňujú úpravy letného času, pre fungovanie vnútorného trhu je dôležité, aby bol v celom spoločenstve pevne stanovený spoločný dátum a čas pre začiatok a koniec obdobia letného času;(3) pretože členské štáty považujú za najprimeranejšie, aby obdobie letného času bolo od konca marca do konca októbra, je preto primerané toto obdobie zachovať;(4) riadne fungovanie určitých odvetví, nielen dopravy a komunikácií, ale tiež iných odvetví priemyslu, vyžaduje stále, dlhodobé plánovanie. Preto by sa mali ustanovenia týkajúce sa letného času stanoviť na nešpecifikované obdobie. článok 4 smernice 97/44/ES ustanovuje v tomto zmysle, že Európsky parlament a Rada majú prijať do 1. januára 2001 úpravy, ktoré sa majú uplatňovať od roku 2002;(5) z dôvodov jasnosti a presnosti informácií každých päť rokov by sa mal uverejňovať časový plán na zavedenie obdobia letného času na nasledujúcich päť rokov;(6) vykonávanie tejto smernice by sa malo okrem toho monitorovať prostredníctvom správy o dopade týchto ustanovení vo všetkých príslušných oblastiach, ktorú má predkladať Komisia Európskemu parlamentu, Rade a Hospodárskemu a sociálnemu výboru. Táto správa by mala vychádzať z informácií, ktoré Komisii poskytnú členské štáty dostatočne včas tak, aby mohla predložiť správu v stanovenom čase;(7) pretože úplnú harmonizáciu časového plánu na obdobie letného času so zreteľom na uľahčenie dopravy a komunikácií nemožno postačujúcim spôsobom dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale je to možné lepšie uskutočniť na úrovni spoločenstva , spoločenstvo môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity, ako je ustanovená v článku 5 zmluvy. Táto smernica nepresahuje rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie týchto cieľov;(8) z geografických dôvodov by sa spoločné úpravy letného času nemali vzťahovať na zámorské územia členských štátov,PRIJALI TÚTO SMERNICU:Článok 1Na účely tejto smernice "obdobie letného času" znamená obdobie roka, počas ktorého sa hodiny posúvajú dopredu o 60 minút oproti zvyšnej časti roka.Článok 2Od roku 2002 obdobie letného času začína v každom členskom štáte o 1.00 ráno stredného greenwichského času, poslednú nedeľu v marci.Článok 3Od roku 2002 obdobie letného času končí v každom členskom štáte o 1.00 ráno stredného greenwichského času, poslednú nedeľu v októbri.Článok 4Komisia uverejní oznámenie v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev [5], prvýkrát pri príležitosti uverejnenia tejto smernice a potom každých päť rokov, ktoré má obsahovať časový plán uvádzajúci dátumy, kedy začína a končí obdobie letného času na nasledujúcich päť rokov.Článok 5Najneskôr do 31. decembra 2007 Komisia predloží Európskemu parlamentu, Rade a Hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o dopade ustanovení tejto smernice na dotknuté odvetvia.Táto správa bude vypracovaná na základe informácií, ktoré poskytnú Komisii členské štáty najneskôr do 30. apríla 2007.Komisia podá, v prípade potreby a na základe záverov správy, primerané návrhy.Článok 6Táto smernica sa nevzťahuje na zámorské územia členských štátov.Článok 7Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 31. decembra 2001. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.Článok 8Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 9Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 19. januára 2001Za Európsky parlamentpredsedaN. FontaineZa RadupredsedaB. Ringholm[1] Ú. v. ES C 337, 28.11.2000, s. 136.[2] Stanovisko predložené 29. novembra 2000 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).[3] Stanovisko Európskeho parlamentu z 12. decembra 2000 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 20. decembra 2000.[4] Ú. v. ES L 206, 1.8.1997, s. 62.[5] Ú. v. ES C 35, 2.2.2001.--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie 2006/33/ES z  20. marca 2006 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica 95/45/ES, pokiaľ ide o látku žltá FCF (E 110) a oxid titaničitý (E 171)   (Text s významom pre EHP)

text:
               21.3.2006

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 82/10

         SMERNICA KOMISIE 2006/33/ES
   z 20. marca 2006,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica 95/45/ES, pokiaľ ide o látku žltá FCF (E 110) a oxid titaničitý (E 171)
   (Text s významom pre EHP)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na smernicu Rady 89/107/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa potravinárskych prídavných látok povolených na použitie v potravinách určených na ľudskú spotrebu (1), a najmä na jej článok 3 ods. 3 písm. a),
   po porade s Európskym úradom pre bezpečnosť potravín,
   keďže:

               (1)

               Smernicou Komisie 95/45/ES z 26. júla 1995, ktorou sa ustanovujú osobitné kritériá čistoty týkajúce sa farbív určených na používanie v potravinách (2), sa stanovujú kritériá čistoty pre farbivá uvedené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 94/36/ES z 30. júna 1994 o farbivách pre použitie v potravinách (3).

               (2)

               Látku žltá FCF (E 110) je podľa smernice 94/36/ES povolené používať ako farbivo v určitých potravinách. Existuje vedecký dôkaz, že za určitých okolností môže Sudan I [1-(fenyldiazenyl)-2-naftalenol] vznikať ako nečistota pri výrobe žltej FCF. Sudan I je nepovolené farbivo a nežiaduca látka v potravinách. Jeho prítomnosť v žltej FCF by preto mala byť obmedzená na množstvo pod detekčným limitom, t. j. 0,5 mg/kg. Kritériá čistoty žltej FCF (E 110) by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (3)

               Je potrebné zohľadniť špecifikácie a analytické postupy pre doplnkové látky ustanovené v Potravinovom kódexe vypracované Spoločným výborom odborníkov FAO/WHO pre doplnkové látky do potravín (JECFA). JECFA začal implementáciu systematického programu nahrádzania skúšok pre ťažké kovy (ako olovo) vo všetkých súčasných špecifikáciách pre doplnkové látky s primeranými limitmi pre príslušné jednotlivé kovy. Tieto limity pre žltú FCF (E 110) by preto mali byť zodpovedajúcim spôsobom zmenené a doplnené.

               (4)

               Oxid titaničitý (E 171) je podľa smernice 94/36/ES povolené používať ako farbivo v určitých potravinách. Oxid titaničitý sa môže vyrábať, aby sa získali kryštály v anatázovej alebo rutilovej forme. Doštičková forma rutilového oxidu titaničitého sa odlišuje od anatázovej štruktúrou a optickými vlastnosťami (perleť). Z technologických príčin sa doštičková forma rutilového oxidu titaničitého používa ako potravinárske farbivo a na poťahovanie tabliet pre doplnkovú výživu. Európsky úrad pre bezpečnosť potravín 7. decembra 2004 uviedol, že používanie rutilného oxidu titaničitého v doštičkovej alebo amorfnej forme nepredstavuje žiadne bezpečnostné riziko. V záujme zahrnutia anatázovej a rutilovej formy látky by sa preto mali zmeniť a doplniť kritériá čistoty pre oxid titaničitý (E 171).

               (5)

               Smernica 95/45/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (6)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Príloha k smernici 95/45/ES sa mení a dopĺňa v súlade s prílohou k tejto smernici.
   Článok 2
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne ustanovenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 10. apríla 2007. Bezodkladne oznámia Komisii znenie týchto ustanovení spolu s tabuľkou zhody týchto ustanovení a smernice.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov prijímaných v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 20. marca 2006

            Za Komisiu

         Markos KYPRIANOU

            člen Komisie

      (1)  Ú. v. ES L 40, 11.2.1989, s. 27. Smernica naposledy zmenená a doplnená nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Ú. v. EÚ L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  Ú. v. ES L 226, 22.9.1995, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2004/47/ES (Ú. v. EÚ L 113, 20.4.2004, s. 24.)

      (3)  Ú. v. ES L 237, 10.9.1994, s. 13. Smernica zmenená a doplnená nariadením (ES) č. 1882/2003.

      PRÍLOHA
      V prílohe k smernici 95/45/ES sa časť B mení a dopĺňa takto:

                  1.

                  Text týkajúci sa žltej FCF (E 110) sa nahrádza takto:

                              „E 110 ŽLTÁ FCF

                                 Synonymá

                              CI potravinová žltá 3, oranžová žltá S

                                 Vymedzenie pojmu

                              Žltá FCF sa skladá najmä z dinátrium-2-hydroxy-1-(4-sulfonátofenyldiazenyl)naftalén-6-sulfonátu a vedľajších farbív spolu s chloridom sodným a/alebo síranom sodným ako základnými nefarebnými zložkami.
                              Žltá FCF je opísaná ako sodná soľ. Prípustná je aj vápenatá a draselná soľ.

                              Trieda

                              monoazo

                              Indexové číslo farbiva

                              15985

                              EINECS

                              220-491-7

                              Chemický názov

                              dinátrium 2-hydroxy-1-(4-sulfonátofenyldiazenyl)naftalén-6-disulfonát

                              Chemický vzorec

                              C16H10N2Na2O7S2

                              Molekulová hmotnosť

                              452,37

                              Obsah

                              najmenej 85 % celkového obsahu farbiva, vyjadreného ako sodná soľ
                              E1 %
                                 1 cm 555 pri približne 485 nm vo vodnom roztoku s pH 7

                                 Opis

                              oranžovo-červený prášok alebo granule

                              Označenie

                                          A.

                                          spektrometria

                              maximum vo vode pri približne 485 nm s pH 7

                                          B.

                                          oranžový vodný roztok

                              Čistota

                              vo vode nerozpustné častice

                              najviac 0,2 %

                              vedľajšie farbivá

                              najviac 5,0 %

                              1-(fenyldiazenyl)-2-naftalenol (Sudan I)

                              najviac 0,5 mg/kg

                              organické zlúčeniny iné ako farbivá:

                              kyselina 4-aminobenzén-1-sulfónová
                              kyselina 3-hydroxynaftalén-2,7-disulfónová
                              kyselina 6-hydroxynaftalén-2-sulfónová
                              kyselina 7-hydroxynaftalén-1,3-disulfónová
                              kyselina 4,4′-diazoaminodi(benzénsulfónová)
                              kyselina 6,6′-oxydi(naftalén-2-sulfónová)

                              spolu najviac 0,5 %

                              nesulfónové primárne aromatické amíny

                              najviac 0,01 % (vyjadrené ako anilín)

                              látky, ktoré sa extrahujú éterom

                              najviac 0,2 % pri neutrálnom prostredí

                              arzén

                              najviac 3 mg/kg

                              olovo

                              najviac 2 mg/kg

                              ortuť

                              najviac 1 mg/kg

                              kadmium

                              najviac 1 mg/kg“

                  2.

                  Text týkajúci sa oxidu titaničitého (E 171) sa nahrádza takto:

                              „E 171 – OXID TITANIČITÝ

                                 Synonymá

                              CI pigmentová biela 6

                                 Vymedzenie pojmu

                              Oxid titaničitý sa skladá prevažne z čistého oxidu titaničitého vo forme anatázového a/alebo rutilového oxidu titaničitého, ktorý môže byť pokrytý malým množstvom hliníka a/alebo kremíka na zlepšenie technologických vlastností výrobku.

                              Trieda

                              anorganická

                              Indexové číslo farbiva

                              77891

                              EINECS

                              236-675-5

                              Chemický názov

                              oxid titaničitý

                              Chemický vzorec

                              TiO2

                              Molekulová hmotnosť

                              79,88

                              Obsah

                              najviac 99 % bez hliníka a kremíka

                                 Opis

                              biely až jemne sfarbený prášok

                              Označenie

                              rozpustnosť

                              Nerozpustný vo vode a organických rozpúšťadlách. V kyseline fluórovodíkovej a v horúcej koncentrovanej kyseline sírovej sa rozpúšťa pomaly.

                              Čistota

                              strata sušením

                              najviac 0,5 % (105 °C, 3 hodiny)

                              strata žíhaním

                              najviac 1,0 % bez prchavých látok (800 °C)

                              oxid hlinitý a/alebo oxid kremičitý

                              celkom najviac 2,0 %

                              častice rozpustné v 0,5 N HCl

                              najviac 0,5 % bez hliníka a kremíka a okrem toho pre výrobky s obsahom hliníka a/alebo kremíka najviac 1,5 % v predávanom výrobku

                              vo vode rozpustné častice

                              najviac 0,5 %

                              kadmium

                              najviac 1 mg/kg

                              antimón

                              najviac 50 mg/kg pri úplnom rozpustení

                              arzén

                              najviac 3 mg/kg pri úplnom rozpustení

                              olovo

                              najviac 10 mg/kg pri úplnom rozpustení

                              ortuť

                              najviac 1 mg/kg pri úplnom rozpustení

                              zinok

                              najviac 50 mg/kg pri úplnom rozpustení.“


title: Smernica Komisie 2010/70/EÚ z  28. októbra 2010 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 91/414/EHS, pokiaľ ide o dátum skončenia platnosti zaradenia účinnej látky karbendazím do prílohy I  Text s významom pre EHP

text:
               29.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 283/27

         SMERNICA KOMISIE 2010/70/EÚ
   z 28. októbra 2010,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 91/414/EHS, pokiaľ ide o dátum skončenia platnosti zaradenia účinnej látky karbendazím do prílohy I
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na smernicu Rady 91/414/EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (1), a najmä jej článok 6 ods. 1 druhý pododsek druhú zarážku,
   keďže:

               (1)

               Smernicou Komisie 2006/135/ES (2) bol karbendazím zaradený medzi účinné látky v prílohe I k smernici Rady 91/414/EHS. Platnosť tohto zaradenia sa skončí 31. decembra 2010.

               (2)

               Zaradenie účinnej látky môže byť na požiadanie obnovené na obdobie nepresahujúce desať rokov. Dňa 6. augusta 2007 dostala Komisia od oznamovateľa takúto žiadosť o obnovenie zaradenia tejto látky.

               (3)

               Dňa 10. januára 2008 predložil oznamovateľ spravodajskému členskému štátu Nemecku technickú dokumentáciu na podloženie svojej žiadosti. Nemecko odovzdalo svoj návrh novej hodnotiacej správy 27. júla 2009. Európsky úrad pre bezpečnosť potravín potom vykonal partnerské preskúmanie, ktoré sa ukončilo 30. apríla 2010.

               (4)

               Keďže nie je možné postup obnovenia ukončiť pred dátumom ukončenia zaradenia karbendazímu a keďže žiadosť o obnovenie bola podaná v dostatočnom časovom predstihu, v súlade s článkom 5 ods. 5 smernice 91/414/EHS by sa obnovenie malo udeliť na obdobie potrebné na ukončenie daného postupu.

               (5)

               Preto je vhodné smernicu 91/414/EHS zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (6)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   V prílohe I k smernici 91/414/EHS sa v riadku č. 149 [karbendazím (bez uvedenia stereochémie) č. CAS 10605-21-7 č. CIPAC 263] v šiestom stĺpci (skončenie platnosti zaradenia) slová „31. decembra 2010“ nahrádzajú slovami „13. júna 2011“.
   Článok 2
   Členské štáty prijmú a uverejnia najneskôr do 31. decembra 2010 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení a korelačnú tabuľku medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou.
   Tieto ustanovenia sa uplatňujú od 1. januára 2011.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 28. októbra 2010

            Za Komisiu

            predseda

         José Manuel BARROSO

      (1)  Ú. v. ES L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 349, 12.12.2006, s. 37.


title: Smernica Rady z 20. decembra 1985, ktorou sa zavádzajú technické úpravy — z dôvodu pristúpenia Španielska a Portugalska — k smerniciam 64/432/EHS, 64/433/EHS, 77/99/EHS, 77/504/EHS, 80/217/EHS a 80/1095/EHS týkajúce sa veterinárnej oblasti

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31985L0586

Úradný vestník L 372 , 31/12/1985 S. 0044 - 0045 Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 40 S. 0111  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 03 Zväzok 40 S. 0111  Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 20 S. 0074  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 20 S. 0074

		Smernica Radyz 20. decembra 1985,ktorou sa zavádzajú technické úpravy — z dôvodu pristúpenia Španielska a Portugalska — k smerniciam 64/432/EHS, 64/433/EHS, 77/99/EHS, 77/504/EHS, 80/217/EHS a 80/1095/EHS týkajúce sa veterinárnej oblasti(85/586/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na Akt o pristúpení Španielska a Portugalska, najmä na jeho článok 396,so zreteľom na návrh Komisie,keďže s cieľom zohľadniť pristúpenie Španielska a Portugalska sa zoznamy laboratórií vypracované na základe predpisov spoločenstva musia doplniť, a to najmä smernica Rady 64/432/EHS z 26. júna 1964 o problémoch týkajúcich sa zdravia zvierat negatívne ovplyvňujúcich obchod s hovädzím dobytkom a ošípanými vo vnútri spoločenstva [1], naposledy zmenená a doplnená smernicou 85/320/EHS [2], a smernica Rady 80/217/EHS z 22. januára 1980, ktorou sa zavádzajú opatrenia spoločenstva na kontrolu klasického moru ošípaných [3], naposledy zmenená a doplnená smernicou 84/645/EHS [4];keďže je vhodné upraviť certifikáty spoločenstva vzťahujúce sa na obchod so živým dobytkom a ošípanými a zdravotné označovanie čerstvého mäsa a mäsových výrobkov; keďže takáto úprava sa týka smernice 64/432/EHS, smernice Rady 64/433/EHs z 26. júna 1964 o zdravotných problémoch negatívne ovplyvňujúcich obchod s čerstvým mäsom vo vnútri spoločenstva [5], naposledy zmenenej a doplnenej smernicou 85/325/EHS [6], a smernice Rady 77/99/EHS z 21. decembra 1976 o zdravotných problémoch negatívne ovplyvňujúcich obchod s mäsovými výrobkami vo vnútri spoločenstva [7], naposledy zmenenej a doplnenej smernicou 85/328/EHS [8];keďže smernica Rady 75/504/EHS z 25. júla 1977 o čistokrvnom plemennom hovädzom dobytku [9], naposledy zmenená a doplnená Aktom o pristúpení Grécka [10], sa musí zmeniť a doplniť tak, aby sa zohľadnila uvedená derogácia vzhľadom na Portugalsko v článku 343 Aktu o pristúpení z roku 1985;keďže sa musia stanoviť v súlade s postupom spoločenstva kontrolné opatrenia, ku ktorých uplatňovaniu bude Portugalsko a Španielsko vyzvané s cieľom vyhubiť klasický mor ošípaných; keďže smernica Rady 80/1095/EHS z 11. novembra 1980, ktorou sa ustanovujú podmienky určené na zlikvidovanie klasického moru ošípaných na území spoločenstva a na zachovanie takéhoto stavu [11], naposledy zmenená a doplnená smernicou 81/47/EHS [12], sa musí na tento účel upraviť;keďže pojem "región" uvedený v smernici 64/432/EHS sa musí ďalej definovať, aby sa zohľadnilo pristúpenie Španielska a Portugalska;keďže na základe článku 2 ods. 3 Zmluvy o pristúpení Španielska a Portugalska môžu orgány spoločenstva prijať ešte pred pristúpením opatrenia uvedené v článku 396 Aktu o pristúpení, na základe a ku dňu nadobudnutia platnosti tejto zmluvy,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Smernica 64/432/EHS sa týmto mení a dopĺňa takto:1. K článku 2 o) sa pridávajú tieto zarážky:"— Španielsko: Provincia,— Portugalsko: pevnina: distrito a ostatné časti územia Portugalska: regiăo autónoma.".2. V prílohe B sa k bodu 12 pridávajú tieto body:"k) Španielsko — Laboratorio de Sanidad y Producción Animal, Granada,l) Portugalsko- Laboratório Nacional de Investigaçăo Veterinária — Lisabon.".3. V prílohe C sa k bodu A.9 pridáva toto:"k) Španielsko — Centro Nacional de Brucelosis de Murcia,l) Portugalsko- Laboratório Nacional de Investigaço Veterinária — Lisabon.".4. V prílohe F sa poznámka pod čiarou[13]k Vzoru I týmto dopĺňa o nasledovné:"Španielsko: Inspector Veterinario;Portugalsko: Inspector veterinário".5. V prílohe F sa poznámka pod čiarou 4 k vzoru II týmto dopĺňa o toto:"v Španielsku: Inspector Veterinario;v Portugalsku: Inspector veterinário."6. V prílohe F sa poznámka pod čiarou 5 k vzoru III týmto dopĺňa o toto:"v Španielsku: Inspector Veterinario;v Portugalsku: Inspector veterinário."7. V prílohe F sa poznámka pod čiarou 5 k vzoru IV týmto dopĺňa o toto:"v Španielsku: Inspector Veterinario;v Portugalsku: Inspector veterinário".8. V prílohe G sa k bodu A.2 pridáva toto:"j) Španielsko: Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de Barcelona,k) Portugalsko: Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisabon."Článok 2V kapitole X.49 a) prílohy I k smernici 64/433/EHS sa týmto prvá zarážka dopĺňa o:"— ESP-P,".Článok 3Vprvej zarážke bodu 33 a) kapitoly VII prílohy A k smernici 77/99/EHS sa "ESP-P" vkladá za "E".Článok 4Článok 2 smernice 77/504/EHS sa dopĺňa o nasledujúci odsek:"Portugalsku sa však týmto povoľuje zachovať najneskôr do 31. decembra 1990 dovozné obmedzenia pre hovädzí dobytok, ako je popísané v prvej zarážke predchádzajúceho odseku, pokiaľ sa dotknuté plemená nenachádzajú na zozname plemien povolených v Portugalsku. Portugalsko oznámi Komisii a členským štátom zoznam povolených plemien."Článok 5Zoznam národných laboratórií pre mor ošípaných uvedený v prílohe II k smernici 80/217/EHS sa týmto dopĺňa o toto:"Španielsko: Laboratorio de Sanidad y Producción Animal de Barcelona,Portugalsko: Laboratório Nacional de Investigação Veterinária — Lisabon".Článok 6Smernica 80/1095/EHS sa týmto mení a dopĺňa takto:1. K článku 3 ods. 2 sa pridáva nasledujúci pododsek:"Štatút Portugalska a Španielska bude definovaný v súlade s rovnakým postupom do 1. júla 1986 s cieľom špecifikovať také kontrolné opatrenia, ktoré by sa mohli ukázať ako vhodné."2. Článok 12 ods. 2 sa dopĺňa o toto:"a v prípade Portugalska a Španielska do 1. júla 1992."Článok 7Na základe nadobudnutia účinnosti Zmluvy o pristúpení Španielska a Portugalska členské štáty prijmú najneskôr do 1. januára 1986 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Budú o tom bezodkladne informovať Komisiu.Článok 8Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 20. decembra 1985Za RadupredsedaR. Steichen[1] Ú. v. ES 121, 29.7.1964, s.1977/64.[2] Ú. v. ES L 168, 28.6.1985, s. 36.[3] Ú. v. ES L 47, 21.2.1980, s. 11.[4] Ú. v. ES L 339, 27.12.1984, s. 33.[5] Ú. v. ES 121, 29.7.1964, s. 2012/64.[6] Ú. v. ES L 168, 28.6.1985, s. 47.[7] Ú. v. ES L 26, 31.1.1977, s. 85.[8] Ú. v. ES L 168, 28.6.1985, s. 50.[9] Ú. v. ES L 206, 12.8.1977, s. 8.[10] Ú. v. ES L 291, 19.11.1979, s. 17.[11] Ú. v. ES L 325, 1.12.1980, s. 5.[12] Ú. v. ES L 186, 8.7.1981, s. 20.[13] Ú. v. ES L 339, 27.12.1984, s. 33.--------------------------------------------------