title: Smernica Komisie 2007/35/ES z  18. júna 2007 , ktorou sa na účely prispôsobenia technickému pokroku mení a dopĺňa smernica Rady 76/756/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa osvetlenia a svetelných signalizačných zariadení na motorových a ich prípojných vozidlách   (Text s významom pre EHP)

text:
               19.6.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 157/14

      SMERNICA KOMISIE 2007/35/ES
   z 18. júna 2007,
   ktorou sa na účely prispôsobenia technickému pokroku mení a dopĺňa smernica Rady 76/756/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa osvetlenia a svetelných signalizačných zariadení na motorových a ich prípojných vozidlách
   (Text s významom pre EHP)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na smernicu Rady 70/156/EHS zo 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel (1), a najmä na jej článok 13 ods. 2 druhú zarážku,
   so zreteľom na smernicu Rady 76/756/EHS z 27. júla 1976 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa osvetlenia a svetelných signalizačných zariadení na motorových a ich prípojných vozidlách (2), a najmä na jej článok 4,
   keďže:

               (1)

               Smernica 76/756/EHS je v kontexte postupu typového schvaľovania ES stanoveného v smernici 70/156/EHS jednou zo samostatných smerníc. Ustanovenia smernice 70/156/EHS, ktoré sa týkajú systémov, komponentov a samostatných technických celkov pre vozidlá, sa preto vzťahujú aj na smernicu 76/756/EHS.

               (2)

               V záujme zvýšenia bezpečnosti na cestách zlepšením viditeľnosti veľkých nákladných vozidiel a ich prípojných vozidiel by sa mala do smernice 76/756/EHS zaviesť povinnosť vybaviť tieto vozidlá retroreflexným označením.

               (3)

               Aby sa zohľadnili ďalšie zmeny a doplnenia predpisu EHK OSN č. 48 (3), ktoré už Spoločenstvo schválilo, je vhodné smernicu 76/756/EHS prispôsobiť technickému pokroku jej zosúladením s technickými požiadavkami tohto predpisu EHK OSN. V záujme jednoznačnosti by mala byť nahradená príloha II k smernici 76/756/EHS.

               (4)

               Smernica 76/756/EHS by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (5)

               Opatrenia ustanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Výboru pre prispôsobenie sa technickému pokroku,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Príloha II k smernici 76/756/EHS sa nahrádza prílohou k tejto smernici.
   Článok 2
   S účinnosťou od 10. júla 2011, ak požiadavky ustanovené v smernici 76/756/EHS zmenenej a doplnenej touto smernicou nie sú splnené, členský štát z dôvodov súvisiacich s montážou zariadení na osvetlenie a svetelnú signalizáciu už nepovažuje osvedčenia o zhode, ktoré sprevádzajú nové vozidlá v súlade s ustanoveniami smernice 70/156/EHS, za platné na účely článku 7 ods. 1 uvedenej smernice.
   Článok 3
   1.   Členské štáty prijmú a uverejnia najneskôr do 9. júla 2008 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne oznámia Komisii znenie týchto ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou.
   Členské štáty uplatňujú tieto predpisy od 10. júla 2008.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 4
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 5
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 18. júna 2007

            Za Komisiu

         Günter VERHEUGEN

            podpredseda

      (1)  Ú. v. ES L 42, 23.2.1970, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2006/96/ES (Ú. v. EÚ L 363, 20.12.2006, s. 81).

      (2)  Ú. v. ES L 262, 27.9.1976, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Komisie 97/28/ES (Ú. v. ES L 171, 30.6.1997, s. 1).

      (3)  Ú. v. EÚ L 137, 30.5.2007, s. 1.

      PRÍLOHA

            „PRÍLOHA II

                        1.

                        Technické požiadavky sú uvedené v odsekoch 2, 5 a 6 a v prílohách 3 až 9 k predpisu EHK OSN č. 48 (1).

                        2.

                        Na účely uplatňovania ustanovení uvedených v bode 1 platí:

                                    a)

                                    ‚nenaložené vozidlo‘ je vozidlo, ktorého hmotnosť je uvedená v bode 2.6 dodatku 1 prílohy I k tejto smernici, bez vodiča;

                                    b)

                                    ‚formulárom o oznámení‘ sa rozumie certifikát typového schválenia uvedený v dodatku 2 prílohy I k tejto smernici;

                                    c)

                                    ‚zmluvnými stranami príslušných nariadení‘ sa rozumejú členské štáty;

                                    d)

                                    odkazom na predpis č. 3 sa rozumie odkaz na smernicu 76/757/EHS;

                                    e)

                                    odkaz na poznámku pod čiarou 2 v bode 2.7.25 a príslušná poznámka sa vynechajú;

                                    f)

                                    odkaz na poznámku pod čiarou 8 v bode 6.19 a príslušná poznámka sa vynechajú;

                                    g)

                                    poznámka pod čiarou 1 v prílohe 5 znie takto: ‚Definície kategórií sú uvedené v prílohe II A k smernici 70/156/EHS.‘

                        3.

                        Bez toho, aby boli dotknuté požiadavky článku 8 ods. 2 písm. a) a c) a článku 8 ods. 3 smernice 70/156/EHS, požiadavky tejto prílohy a požiadavky uvedené v iných samostatných smerniciach, je zakázaná montáž zariadení na osvetlenie a svetelnú signalizáciu, ktoré nie sú definované v odseku 2.7 predpisu EHK OSN č. 48.

         (1)  Ú. v. EÚ L 137, 30.5.2007, s. 1.“


title: Siedma smernica Komisie z 1. marca 1976, ktorá ustanovuje analytické metódy spoločenstva na úradnú kontrolu krmív

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31976L0372

Úradný vestník L 102 , 15/04/1976 S. 0008 - 0018 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 7 S. 0048  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 15 S. 0031  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 7 S. 0048  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 10 S. 0044  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 03 Zväzok 10 S. 0044

		Siedma smernica Komisiez 1. marca 1976,ktorá ustanovuje analytické metódy spoločenstva na úradnú kontrolu krmív(76/372/EHS)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady z 20. júla 1970 o zavedení metód vzorkovania a analýz na úradnú kontrolu krmív v spoločenstve [1], naposledy zmenenú a doplnenú Aktom o pristúpení [2], a najmä na jej článok 2,keďže táto smernica vyžaduje, aby sa úradné kontroly krmív vykonávali s použitím metód vzorkovania a analytických metód spoločenstva na kontrolu dodržiavania požiadaviek vyplývajúcich z ustanovení daných zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami týkajúcimi sa kvality a zloženia krmív;keďže smernice Komisie 71/250/EHS z 15. júna 1971 [3], 71/393/EHS z 18. novembra 1971 [4], 72/199/EHS z 27. apríla 1972 [5], 73/46/EHS z 5. decembra 1972 [6], 74/203/EHS z 25. marca 1974 [7] a 75/84/EHS z 20. decembra 1974 [8] už ustanovili určitý počet analytických metód spoločenstva; keďže vzhľadom na pokrok dosiahnutý odvtedy je vhodné schváliť siedmy súbor metód;keďže opatrenia uvedené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre krmivá,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Členské štáty vyžadujú, aby sa analýzy na úradné kontroly krmív, pokiaľ ide o obsah aflatoxínu B1 v nich, vykonávali v súlade s metódami opísanými v prílohe k tejto smernici.Všeobecné ustanovenia uvedené v časti 1 (Úvod) prílohy k Prvej smernici Komisie 71/250/EHS z 15. júna 1971, okrem časti zaoberajúcej sa prípravou vzorky, ktorá sa bude analyzovať, sú použiteľné na metódy opísané v prílohe k tejto smernici.Článok 2Členské štáty uvedú do účinnosti najneskôr do 1. októbra 1976 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 1. marca 1976Za KomisiuP. J. Lardinoisčlen Komisie[1] Ú. v. ES L 170, 3.8.1970, s. 2.[2] Ú. v. ES L 73, 27.3.1972, s. 14.[3] Ú. v. ES L 155, 12.7.1971, s. 13.[4] Ú. v. ES L 279, 20.12.1971, s. 7.[5] Ú. v. ES L 123, 29.5.1972, s. 6.[6] Ú. v. ES L 83, 30.3.1973, s. 21.[7] Ú. v. ES L 108, 22.4.1974, s. 7.[8] Ú. v. ES L 32, 5.2.1975, s. 26.--------------------------------------------------PRÍLOHASTANOVENIE AFLATOXÍNU B1A. JEDNOROZMERNÁ CHROMATOGRAFICKÁ METÓDA NA TENKEJ VRSTVE1. Účel a oblasťTáto metóda umožňuje stanoviť obsah aflatoxínu B1 v nasledujúcich krmivách: podzemnica olejná, kopra, ľanové semeno, sója, sezam, olejnaté výlisky z babassovej palmy a z kukuričných klíčkov, obilniny a výrobky z obilnín, hrachová múčka, zemiaková dužina a škrob. Spodná medza stanoviteľnosti je 0,01 mg/kg (10 ppb).Ak prítomnosť interferujúcich látok bráni stanoveniu, analýzu treba zopakovať od začiatku použitím metódy B (dvojrozmerná chromatografia na tenkej vrstve).2. Podstata metódyVzorka sa extrahuje chloroformom. Extrakt sa prefiltruje, odoberie sa alikvotná časť a vyčistí sa stĺpcovou chromatografiou na silikagéli. Eluát sa odparí a zvyšok sa znovu rozpustí v známom objeme chloroformu alebo v zmesi benzénu a acetonitrilu. Alikvotná časť tohto roztoku sa podrobí chromatografii na tenkej vrstve (TLC). Množstvo aflatoxínu B1 sa stanoví po ožiarení chromatogramu ultrafialovým svetlom buď vizuálne, alebo fluorodenzitometricky, porovnaním so známymi množstvami štandardu aflatoxínu B1. Identita aflatoxínu B1 vyextrahovaného z krmiva sa musí potvrdiť uvedeným postupom.3. ChemikáliePoznámka:Všetky chemikálie musia byť "čistoty p. a.", pokiaľ nie je uvedené inak.3.1. Acetón.3.2. Chloroform stabilizovaný prídavkom 0,5 až 1,0 % 96 % etanolu (v/v).3.3. N – hexán.3.4. Metanol.3.5. Bezvodý dietyléter, neobsahujúci peroxidy.3.6. Zmes benzénu a acetonitrilu: 98/2 (v/v).3.7. Zmes chloroformu (3.2) a metanolu (3.4): 97/3 (v/v).3.8. Silikagél na stĺpcovú chromatografiu, veľkosť častíc 0,05 – 0,20 mm.3.9. Absorbent – vata, vopred odmastená chloroformom, alebo sklená vata.3.10. Síran sodný, bezvodý, granulovaný.3.11. Inertný plyn, napr. dusík.3.12. 1 N kyselina chlorovodíková.3.13. 50 % (v/v) kyselina sírová.3.14. Kremelina (hyflosupercel) premytá v kyseline.3.15. Silikagél G-HR alebo ekvivalentný, na chromatografiu na tenkej vrstve (TLC).3.16. Štandardný roztok obsahujúci približne 0,1 μg aflatoxínu B1 na 1ml v chloroforme (3.2) alebo v zmesi benzén/acetonitril (3.6), pripravený a skontrolovaný spôsobom uvedeným v oddiele 7.3.17. Štandardný roztok na kvalitatívne testovanie, obsahujúci približne 0,1 μg aflatoxínu B1 a B2 na 1ml v chloroforme (3.2) alebo v zmesi benzén/acetonitril (3.6). Tieto koncentrácie sú na usmernenie. Musia sa upraviť tak, aby sa dosiahla rovnaká intenzita fluorescencie pre obidva aflatoxíny.3.18. Vyvíjacie činidlá:3.18.1. chloroform (3.2)/acetón (3.1): 9/1 (v/v), nenasýtená kyveta;3.18.2. dietyléter (3.5)/metanol (3.4)/voda: 96/3/1 (v/v/v), nenasýtená kyveta;3.18.3. dietyléter (3.5)/metanol (3.4)/voda: 94/4,5/1,5 (v/v/v), nasýtená kyveta;3.18.4. chloroform (3.2)/metanol(3.4): 94/6 (v/v), nasýtená kyveta;3.18.5. chloroform (3.2)/metanol (3.4): 97/3 (v/v), nasýtená kyveta;4. Prístroje4.1. Mlynček-mixér.4.2. Trepačka alebo magnetická miešačka.4.3. Skladané filtračné papiere, Schleicher and Schull č. 588, alebo ekvivalentné s priemerom 24 cm.4.4. Sklená trubica na chromatografiu (vnútorný priemer: 22 mm, dĺžka: 300 mm) s PTFE kohútom a 250 ml zásobníkom.4.5. Rotačný vákuový odparovač s 500 ml bankou s guľatým dnom.4.6. 500 ml Erlenmeyerove banky so zábrusovými zátkami.4.7. Vybavenie na chromatografiu na tenkej vrstve (TLC).4.8. Sklené platne na TLC, 200 x 200 mm, pripravené nasledujúcim spôsobom (uvedené množstvá stačia na pokrytie piatich platní). Vložte do Erlenmeyerovej banky 30 g silikagélu G-HR (3.15). Pridajte 60 ml vody, zazátkujte a pretrepávajte jednu minútu. Suspenziu natrite na platňu, tak aby sa dosiahla vrstva s rovnomernou hrúbkou 0,25 mm. Nechajte vysušiť na vzduchu a potom skladujte v exsikátore obsahujúcom silikagél. Pred použitím platne aktivujte v sušiarni jednu hodinu pri teplote 110 C.Kúpené platne sú vhodné vtedy, ak poskytujú výsledky podobné výsledkom získaným na platniach pripravených vyššie uvedeným spôsobom.4.9. Ultrafialová lampa s dlhou vlnovou dĺžkou (360 nm). Intenzita žiarenia musí byť taká, aby bola škvrna aflatoxínu B1 s koncentráciou 1 ng zreteľne rozlíšiteľná na TLC platni vo vzdialenosti 10 cm od lampy.4.10. 10 ml odmerné skúmavky s polyetylénovými zátkami.4.11. UV spektrofotometer.4.12. Fluorodenzitometer (ľubovoľný).5. Postup5.1. Príprava vzorky (pozri "Poznámky", časť C, bod 1).Vzorku zomeľte tak, aby v celom množstve prešla sitom s veľkosťou ôk 1 mm (v súlade s odporúčaniami ISO R 565).5.2. ExtrakciaVložte 50 g pomletej, zhomogenizovanej vzorky do 500 ml Erlenmeyerovej banky (4.6). Pridajte 25 g kremeliny (3.14), 25 ml vody a 250 ml chloroformu (3.2). Banku uzatvorte, pretrepávajte alebo miešajte 30 minút pomocou prístroja (4.2) a prefiltrujte cez skladaný filtračný papier (4.3). Prvých 10 ml filtrátu odstráňte a potom zachyťte 50 ml.5.3. Čistenie na kolóneVložte do spodnej časti chromatografickej trubice (4.4) zátku z vaty alebo zo sklenej vaty (3.9), trubicu do dvoch tretín naplňte chloroformom (3.2) a pridajte 5 g síranu sodného (3.10).Skontrolujte, či je horný povrch vrstvy síranu sodného rovný, potom pridajte 10 g silikagélu (3.8) po malých množstvách. Po každom pridaní opatrne premiešajte, aby ste odstránili vzduchové bubliny. Nechajte stáť 15 minút a potom opatrne pridajte 15 g síranu sodného (3.10). Nechajte tekutinu klesnúť tak, aby sa nachádzala tesne nad horným povrchom vrstvy síranu sodného.Zmiešajte 50 ml extraktu zachyteného podľa bodu 5.2 so 100 ml n-hexánu (3.3) a zmes kvantitatívne preneste na kolónu. Nechajte tekutinu klesnúť tak, aby sa tekutina nachádzala tesne nad horným povrchom vrstvy síranu sodného. Túto premývaciu kvapalinu odstráňte. Potom pridajte 100 ml dietyléteru (3.5) a znovu ho vypustite až po horný povrch vrstvy síranu sodného. Počas týchto postupov dbajte na to, aby bol prietok 8 – 12 ml za minútu a aby kolóna nevyschla. Vytekajúcu kvapalinu odstráňte. Potom premyte pomocou 150 ml zmesi chloroform/metanol (3.7) a celý objem eluátu zachyťte.Eluát odparte takmer dosucha pri teplote najviac 50 C v rotačnom odparovači (4.5) prúdom inertného plynu (3.11). Zvyšok kvantitatívne preneste použitím chloroformu (3.2) alebo zmesi benzén-acetonitril (3.6) do 10 ml odmernej skúmavky (4.10). Zvýšte koncentráciu roztoku v prúde inertného plynu (3.11) a objem doplňte na 2 ml chloroformom (3.2) alebo zmesou benzén/acetonitril (3.6).5.4. Chromatografia na tenkej vrstveNa TLC platňu (4.8) naneste 2 cm od spodného okraja a vo vzdialenostiach 2 cm od seba nižšie uvedené objemy štandardného roztoku a extraktu:- 10, 15, 20, 30 a 40 μl štandardného roztoku aflatoxínu B1 (3.16),- 10 μl extraktu získaného podľa bodu 5.3 a na to isté miesto 20 μl štandardného roztoku (3.16),- 10 a 20 μl extraktu získaného podľa bodu 5.3.Chromatogram nechajte vyvíjať v tme jedným z vyvíjacích činidiel (3.18). Výber činidla sa musí vykonať vopred nanesením 25 μl štandardného roztoku na kvalitatívne testovanie (3.17) na platňu a kontrolou, či sú po vyvíjaní aflatoxíny B1 a B2 úplne oddelené.Nechajte činidlá odpariť v tme a potom platňu ožiarte UV svetlom tak, že ju umiestnite 10 cm od lampy (4.9). Škvrny aflatoxínu B1 dávajú modrú fluorescenciu.5.5. Kvantitatívne stanoveniaStanovte buď vizuálne, alebo fluorodenzitometricky, ako je uvedené ďalej.5.5.1. Vizuálne stanoveniaStanovte množstvo aflatoxínu B1 v extrakte porovnaním intenzity fluorescencie škvŕn extraktu s intenzitou škvŕn štandardného roztoku. Podľa potreby interpolujte. Fluorescencia dosiahnutá navrstvením extraktu na štandardný roztok musí byť intenzívnejšia ako fluorescencia 10 μl extraktu a nesmie tam byť viac ako jedna viditeľná škvrna. Ak bude intenzita fluorescencie, ktorú dáva 10 μl extraktu, väčšia ako intenzita 40 μl štandardného roztoku, zrieďte extrakt predtým, ako ho znovu podrobíte chromatografii, na tenkej vrstve 10- alebo 100-násobne chloroformom (3.2) alebo zmesou benzén/acetonitril (3.6).5.5.2. Merania fluorodenzitometromZmerajte intenzitu fluorescencie škvŕn aflatoxínu B1 fluorodenzitometrom (4.12) pri excitačnej vlnovej dĺžke 365 nm a emisnej vlnovej dĺžke 443 nm. Stanovte množstvo aflatoxínu B1 v škvrnách extraktu porovnaním ich intenzít fluorescencie s intenzitou fluorescencie škvŕn štandardu aflatoxínu B15.6. Potvrdenie identity aflatoxínu B1Identitu aflatoxínu B1 v extrakte potvrďte nižšie uvedenými postupmi.5.6.1. Pôsobenie kyselinou sírovouNastriekajte kyselinu sírovú (3.13) na chromatogram získaný v bode 5.4. Fluorescencia škvŕn aflatoxínu B1 sa musí pri ožiarení UV svetlom zmeniť z modrej na žltú.5.6.2. Dvojrozmerná chromatografia s tvorbou aflatoxín B1 – hemiacetalu (alfatoxín B2a)Poznámka:Pri nižšie uvedených postupoch sa musí dôsledne dodržať diagram uvedený na obrázku 3.5.6.2.1. Nanášanie roztokovVyryte dve rovné čiary na platňu (4.8) rovnobežne s priľahlými stranami (6 cm od každej strany), tak aby sa obmedzila migrácia čiel vyvíjacieho činidla. Pomocou kapilárnych pipiet alebo injekčných mikrostriekačiek naneste na platňu nasledujúce roztoky:- do bodu A: objem vyčisteného extraktu vzorky, získaného podľa bodu 5.3, ktorý obsahuje približne 2,5 nm aflatoxínu B1,- do bodov B a C: 25 μl štandardného roztoku (3.16).5.6.2.2. VyvíjanieChromatrogram nechajte vyvíjať v smere I v tme s vyvíjacím činidlom (3.18.1) (1 cm vrstva v nenasýtenej kyvete) dovtedy, kým čelo činidla nedosiahne medznú čiaru činidla.Vyberte platňu z nádoby a nechajte schnúť v tme pri laboratórnej teplote päť minút. Potom striekajte kyselinu chlorovodíkovú (3.12) v páse s výškou 2,5 cm, ktorý pokrýva body A a B (vyznačené na obr. 3 vyšrafovanou plochou) dovtedy, kým nestmavne, pričom zvyšok platne chráňte sklenou tabuľou. Nechajte reagovať 10 minút v tme a vysušte prúdom vzduchu pri laboratórnej teplote.Potom chromatogram nechajte vyvíjať v smere II v tme s vyvíjacím činidlom (3.18.1) (1 cm vrstva v nenasýtenej kyvete) dovtedy, kým čelo vyvíjacieho činidla nedosiahne medznú čiaru činidla. Vyberte platňu z kyvety a nechajte vyschnúť pri laboratórnej teplote.5.6.2.3. Interpretácia chromatogramuPreskúmajte chromatogram pod UV svetlom (4.9) a skontrolujte nasledujúce charakteristické znaky.a) Vznik modrej fluoreskujúcej škvrny aflatoxínu B1 pochádzajúcej zo štandardného roztoku naneseného v bode C (migrácia v smere I).b) Vznik modrej fluoreskujúcej škvrny nezreagovaného (s kyselinou chlorovodíkovou) aflatoxínu B1 a intenzívnejšie modrofluoreskujúca škvrna aflatoxín B1 – hemiacetálu, pričom obidve pochádzajú zo štandardného roztoku naneseného v bode B (migrácia v smere II).c) Vznik škvŕn podobajúcich sa škvrnám opísaným v b), ktoré pochádzajú z extraktu vzorky naneseného v bode A. Poloha týchto škvŕn je definovaná v prvom rade migračnou vzdialenosťou aflatoxínu B1 z bodu A v smere I (rovnaká ako tá, ktorú prešiel štandard nanesený v bode C) a následne migračnými vzdialenosťami v smere II aflatoxínu B1 – hemiacetálu z tohto miesta (rovnaká ako tá, ktorú prešiel štandard nanesený v bode B). Intenzita fluorescencie škvŕn hemiacetálu pochádzajúceho z extraktu a zo štandardu naneseného v bode B by mala byť rovnaká.6. Výpočet výsledkov6.1. Z vizuálnych stanoveníObsah aflatoxínu B1 v mikrogramoch na kg vzorky (ppb) je daný vzorcom:S·Y·VW·Xv ktorom:Y a X sú objemy v mikrolitroch štandardného roztoku aflatoxínu B1 (3.16) a extraktu, ktoré majú podobnú intenzitu fluorescencie;S = koncentrácia aflatoxínu B1 v mikrogramoch na 1 ml v štandardnom roztoku (3.16);V = konečný objem extraktu v mikrolitroch, s prihliadnutím na všetky riedenia, ktoré boli vykonané;W = hmotnosť vzorky v gramoch, zodpovedajúca objemu extraktu prečisteného na kolóne.6.2. Z fluorodenzitometrických meraníObsah aflatoxínu B1 v mikrogramoch na kg vzorky (ppb) je daný vzorcom:S·VW·Vv ktorom:Y = objem extraktu v mikrolitroch, nanesený na platňu (10 alebo 20 μl);S = množstvo aflatoxínu B1 v nanogramoch vo škvrne extraktu (proporcionálne k danej hodnote Y), vypočítané z meraní;V = konečný objem extraktu v mikrolitroch, s prihliadnutím na všetky riedenia, ktoré boli vykonané;W = hmotnosť vzorky v gramoch, zodpovedajúca objemu extraktu prečisteného na kolóne.7. Príprava a skúšanie štandardného roztoku (3.16)7.1 Stanovenie koncentrácie aflatoxínu B1Pripravte štandardný roztok aflatoxínu B1 v chloroforme (3.2) alebo v zmesi benzén/acetonitril (3.6) s koncentráciou 8 až 10 μg/ml. Pomocou spektrofotometra (4.11) stanovte absorpčné spektrum medzi 330 a 370 nm.Zmerajte absorbanciu (A) pri 363 nm v chloroformovom roztoku; alebo pri 348 nm v roztoku v zmesi benzén/acetonitril.Vypočítajte koncentráciu aflatoxínu B1 v mikrogramoch na ml roztoku z nasledujúcich vzorcov:ak ide o chloroformový roztok;ak ide o roztok zmesi benzén/acetonitril.Ak je to vhodné, zrieďte mimo pôsobenia denného svetla, tak aby ste získali pracovný štandardný roztok s koncentráciou aflatoxínu B1 približne 0,1 μg/ml. Ak sa roztok uchováva v chladničke pri teplote 4 °C, je stály dva týždne.7.2 Skúšanie chromatografickej čistotyNaneste na platňu (4.8) 5 μl štandardného roztoku aflatoxínu B1 obsahujúceho 8 až 10 μg/ml aflatoxínu B1 (7.1). Chromatogram nechajte vyvíjať spôsobom uvedeným v bode 5.4. V UV svetle sa môže na chromatograme objaviť len jedna škvrna a v pôvodne nanesenej zóne nesmie byť žiadna fluorescencia.8. OpakovateľnosťRozdiel medzi výsledkami dvoch paralelných stanovení vykonaných v tej istej vzorke tým istým pracovníkom nesmie presiahnuť:- 25 % z vyššej hodnoty pre obsahy aflatoxínu B1 od 10 do 20 μg/kg,- 5 μg, v absolútnej hodnote pre obsahy vyššie ako 20 a do 50 μg/kg,- 10 % z vyššej hodnoty pre obsahy nad 50 μg/kg.9. ReprodukovateľnosťPozri "Poznámky", bod 2 časti C.B. DVOJROZMERNÁ CHROMATOGRAFICKÁ METÓDA NA TENKEJ VRSTVE1. Účel a oblasťTáto metóda umožňuje stanoviť hladinu aflatoxínu B1 v krmivách, na ktoré sa nevzťahuje metóda A. Dolná medza stanoviteľnosti je 0,01 mg/kg (10 ppb). Metóda nie je použiteľná na krmivá obsahujúce citrusovú dužinu.2. Podstata metódyVzorka sa extrahuje chloroformom. Extrakt sa prefiltruje, odoberie sa alikvotná časť a vyčistí sa stĺpcovou chromatografiou na silikagéli. Eluát sa odparí a zvyšok sa znovu rozpustí v presnom objeme chloroformu alebo v zmesi benzénu a acetonitrilu. Alikvotná časť tohto roztoku sa podrobí dvojrozmernej chromatografii na tenkej vrstve (TLC). Množstvo aflatoxínu B1 sa stanoví po ožiarení chromatogramu ultrafialovým svetlom buď vizuálne, alebo fluorodenzitometricky, porovnaním so známymi množstvami štandardu aflatoxínu B1 Identita aflatoxínu B1 vyextrahovaného z krmiva sa musí potvrdiť uvedeným postupom.3. ChemikáliePoznámka:Všetky chemikálie musia byť "čistoty p. a.", pokiaľ nie je uvedené inak.3.1. Acetón.3.2. Chloroform, stabilizovaný prídavkom 0,5 až 1,0 % 96 % etanolu (v/v).3.3. N – hexán.3.4. Metanol.3.5. Bezvodý dietyléter, neobsahujúci peroxidy.3.6. Zmes benzénu a acetonitrilu: 98/2 (v/v).3.7. Zmes chloroformu (3.2) a metanolu (3.4): 97/3 (v/v).3.8. Silikagél na stĺpcovú chromatografiu, veľkosť častíc 0,05 – 0,20 mm.3.9. Absorbent – vata, vopred odmastená chloroformom, alebo sklená vata.3.10. Síran sodný, bezvodý, granulovaný.3.11. Inertný plyn, napr. dusík.3.12. 1 N kyselina chlorovodíková.3.13. Kremelina (hyflosupercel) premytá kyselinou.3.14. Silikagél G-HR alebo ekvivalentný, na chromatografiu na tenkej vrstve (TLC).3.15. Vyvíjacie činidlá:3.15.1. dietyléter (3.5)/metanol (3.4)/voda: 94/4,5/1,5 (v/v/v), nasýtená kyveta.3.15.2. chloroform (3.2)/acetón (3.1): 9/1 (v/v), nenasýtená kyveta.3.16. Štandardný roztok obsahujúci približne 0,1 μg aflatoxínu B1 na 1 ml v chloroforme (3.2) alebo v zmesi benzén/acetonitril (3.6), pripravený a skontrolovaný spôsobom uvedeným v bode 7 metódy A.4. PrístrojePozri bod 4 metódy A5. Postup5.1.Príprava vzorky | pozri v bodoch 5.1, 5.2 a 5.3 metódy A |5.2.Extrakcia |5.3.Čistenie na kolóne |5.4. Dvojrozmerná chromatografia na tenkej vrstve5.4.1. Nanášanie roztokov (riaďte sa diagramom uvedeným na obr. 1)Vyryte dve rovné čiary na platňu (4.8) rovnobežne s priľahlými stranami (5 a 6 cm od každej strany), tak aby sa obmedzila migrácia čiel vyvíjacieho činidla. Pomocou kapilárnych pipiet alebo injekčných mikrostriekačiek naneste na platňu nasledujúce roztoky:- do bodu A, 20 μl prečisteného extraktu vzorky získaného podľa bodu 5.3,- do bodu B, 20 μl štandardného roztoku (3.16),- do bodu C, 10 μl štandardného roztoku (3.16),- do bodu D, 20 μl štandardného roztoku (3.16),- do bodu E, 40 μl štandardného roztoku (3.16).Vysušte v pomalom prúde vzduchu alebo inertného plynu (3.11). Získané škvrny musia mať priemer približne 5 mm.5.4.2. Vyvíjanie (riaďte sa diagramom uvedeným na obr. 1)Chromatrogram nechajte vyvíjať v smere I v tme s vyvíjacím činidlom (3.15.1) (1 cm vrstva v nasýtenej kyvete) dovtedy, kým čelo vyvíjacieho činidla nedosiahne medznú čiaru činidla. Vyberte platňu z kyvety a nechajte schnúť v tme pri laboratórnej teplote 15 minút.Chromatrogram nechajte potom vyvíjať v smere II v tme s vyvíjacím činidlom (3.15.2) (1 cm vrstva v nenasýtenej kyvete) dovtedy, kým čelo činidla nedosiahne medznú čiaru činidla. Vyberte platňu z kyvety a nechajte schnúť pri laboratórnej teplote v tme.5.4.3. Interpretácia chromatogramu (riaďte sa diagramom uvedeným na obr. 2)Ožiarte chromatogram UV svetlom tak, že ho umiestnite do vzdialenosti 10 cm od lampy (4.9). Určite polohu modrofluoreskujúcich škvŕn B, C, D a E aflatoxínu B1 zo štandardného roztoku. Vyneste dve imaginárne čiary prechádzajúce cez tieto škvrny v pravých uhloch k smerom vyvíjania. Priesečník P týchto čiar je miestom, v ktorom by sa podľa očakávania mala nachádzať škvrna aflatoxínu B1, pochádzajúca z extraktu vzorky naneseného v bode A (obrázok 1). Skutočné miesto výskytu škvrny aflatoxínu B1 sa však môže nachádzať v bode Q v priesečníku dvoch imaginárnych priamok zvierajúcich medzi sebou uhol približne 100 a prechádzajúcich cez škvrny B a C. Stanovte množstvo aflatoxínu B1 v extrakte vzorky spôsobom uvedeným v bode 5.5.5.4.4. Prídavná chromatografiaVyryte dve rovné čiary na novú platňu (4.8) rovnobežne s priľahlými stranami, tak ako je uvedené na obr. 1, naneste v bode A (pozri obrázok 1) 20 μl prečisteného extraktu vzorky, získaného v bode 5.3, a naneste naň 20 μl štandardného roztoku (3.16). Nechajte vyvíjať spôsobom uvedeným v bode 5.4.2. Chromatogram ožiarte UV svetlom (4.9) a skontrolujte, či:- sú škvrny aflatoxínu B1 pochádzajúceho z extraktu a zo štandardného roztoku navrstvené na sebe,- fluorescencia tejto škvrny je intenzívnejšia ako fluorescencia škvrny aflatoxínu B1 v bode Q na prvej platni.5.5. Kvantitatívne stanoveniaStanovte vizuálne alebo fluorodenzitometricky, tak ako je uvedené ďalej.5.5.1. Vizuálne meraniaStanovte množstvo aflatoxínu B1 v extrakte porovnávaním intenzity fluorescencie škvŕn extraktu s intenzitou škvŕn štandardného roztoku v bodoch C, D a E. Podľa potreby interpolujte. Ak intenzita fluorescencie vyžarovanej z 20 μl extraktu bude väčšia ako zo 40 μl štandardného roztoku, zrieďte extrakt predtým, ako ho znovu podrobíte chromatografii na tenkej vrstve, 10- alebo 100-násobne chloroformom (3.2) alebo zmesou benzén/acetonitril (3.6).5.5.2. Merania fluorodenzitometromZmerajte intenzitu fluorescencie škvŕn aflatoxínu B1 fluorodenzitometrom (4.12) pri excitačnej vlnovej dĺžke 365 nm a pri emisnej vlnovej dĺžke 443 nm.Stanovte množstvo alfatoxínu B1 v škvrne extraktu porovnaním intenzity jej fluorescencie s intenzitami štandardného roztoku vo škvrnách C, D a E.5.6. Potvrdenie identity aflatoxínu B1Pozri bod 5.6 metódy A.6. Výpočet výsledkovPozri bod 6 metódy A.7. OpakovateľnosťPozri bod 8 metódy A.8. ReprodukovateľnosťPozri pod "Poznámky", bod 2 časti C.C. POZNÁMKY TÝKAJÚCE SA METÓD A A B1. OdtučnenieVzorky obsahujúce viac ako 5 % tuku sa musia odtučniť petroléterom (bod varu 40 až 60 °C) po príprave uvedenej v 5.1.V takýchto prípadoch sa analytické výsledky musia vyjadriť v hmotnosti neodtučnenej vzorky.2. Reprodukovateľnosť výsledkovReprodukovateľnosť výsledkov, t. j. odchýlka medzi výsledkami získanými v dvoch alebo viacerých laboratóriách z tej istej vzorky, bola odhadnutá:± 50 % z priemernej hodnoty pre priemerné hodnoty aflatoxínu B1 od 10 do 20 μg/kg;± 10 μg/kg od priemernej hodnoty pre priemerné hodnoty vyššie ako 20 až do 50μg/kg;± 20 % z priemernej hodnoty pre priemerné hodnoty vyššie ako 50 μg/kg.--------------------------------------------------


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/63/ES z  13. júla 2009 o určitých súčastiach a vlastnostiach kolesových poľnohospodárskych a lesných traktorov (kodifikované znenie) (Text s významom pre EHP)

text:
               19.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 214/23

      SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2009/63/ES
   z 13. júla 2009
   o určitých súčastiach a vlastnostiach kolesových poľnohospodárskych a lesných traktorov
   (kodifikované znenie)
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 95,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
   konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (2),
   keďže:

               (1)

               Smernica Rady 74/151/EHS zo 4. marca 1974 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o určitých súčastiach a vlastnostiach kolesových poľnohospodárskych a lesných traktorov (3) bola viackrát podstatným spôsobom zmenená a doplnená (4). V záujme jasnosti a prehľadnosti by sa mala táto smernica kodifikovať.

               (2)

               Smernica 74/151/EHS je jednou zo samostatných smerníc typového schvaľovania ES stanoveného smernicou Rady 74/150/EHS zo 4. marca 1974 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení kolesových poľnohospodárskych alebo lesných traktorov, ktorá bola nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/37/ES z 26. mája 2003 o typovom schvaľovaní poľnohospodárskych a lesných traktorov, ich prípojných vozidiel a ťahaných vymeniteľných strojov, spolu s ich systémami, komponentmi a samostatnými technickými jednotkami (5), a stanovila technické požiadavky na dizajn a konštrukciu kolesových poľnohospodárskych a lesných traktorov s ohľadom okrem iného na maximálnu prípustnú hmotnosť so zaťažením, umiestnenie a pripevnenie zadných tabuliek s evidenčným číslom, palivové nádrže, prídavné zaťaženia, zvukové výstražné zariadenia, prípustnú hladinu zvuku a výfukové systémy (tlmiče). Účelom týchto technických požiadaviek je aproximácia právnych predpisov členských štátov, aby sa umožnilo uplatňovanie systému typového schvaľovania ES, ktoré bolo stanovené smernicou 2003/37/ES, na každý typ traktora. Následne sa ustanovenia stanovené smernicou 2003/37/ES o poľnohospodárskych a lesných traktoroch, ich prípojných vozidlách a ťahaných vymeniteľných strojoch, spolu s ich systémami, komponentmi a samostatnými technickými jednotkami uplatňujú na túto smernicu.

               (3)

               Táto smernica by sa nemala dotýkať povinností členských štátov týkajúcich sa lehôt na transpozíciu do vnútroštátneho práva a uplatňovanie smerníc, ktoré sú uvedené v prílohe VII časti B,

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   1.   „Poľnohospodársky alebo lesný traktor“ je každé motorové vozidlo vybavené kolesami alebo pásmi, ktoré má aspoň dve nápravy, ktorého hlavnou funkciou je ťažná sila a ktoré je špeciálne navrhnuté pre ťahanie, tlačenie, nesenie alebo pohon určitých nástrojov, strojov alebo prívesov určených na použitie v poľnohospodárstve alebo lesníctve. Môže byť vybavené na prepravu nákladu a cestujúcich.
   2.   Táto smernica sa vzťahuje iba na traktory definované v odseku 1, ktoré sú vybavené pneumatikami a ich maximálna konštrukčná rýchlosť je 6 až 40 km/h.
   Článok 2
   1.   Členské štáty nemôžu odmietnuť udeliť typové schválenie ES ani vnútroštátne typové schválenie typu traktora z dôvodov súvisiacich s nasledujúcimi súčasťami a vlastnosťami, ak tieto spĺňajú požiadavky uvedené v prílohách I až VI:

               —

               maximálna prípustná hmotnosť so zaťažením,

               —

               umiestnenie a pripevnenie tabuliek s evidenčným číslom,

               —

               palivové nádrže,

               —

               prídavné zaťaženia,

               —

               zvukové výstražné zariadenia,

               —

               prípustná hladina zvuku a výfukové systémy (tlmiče).

         2.   Pokiaľ ide o vozidlá, ktoré nespĺňajú požiadavky ustanovené touto smernicou a z dôvodov týkajúcich sa predmetu úpravy tejto smernice, členské štáty:

               —

               neudelia typové schválenie ES,

               —

               môžu odmietnuť udeliť vnútroštátne typové schválenie.

         3.   Pokiaľ ide o vozidlá, ktoré nespĺňajú požiadavky ustanovené touto smernicou a z dôvodov týkajúcich sa predmetu úpravy tejto smernice, členské štáty:

               —

               považujú osvedčenia o zhode, ktoré sú priložené k novým vozidlám v súlade so smernicou 2003/37/ES, za neplatné na účely článku 7 ods. 1 uvedenej smernice,

               —

               môžu odmietnuť registráciu, predaj alebo uvedenie týchto nových vozidiel do prevádzky.

         Článok 3
   Členské štáty nemôžu odmietnuť registráciu ani zakázať predaj, uvedenie do prevádzky ani používanie traktorov z dôvodov súvisiacich so súčasťami alebo vlastnosťami uvedenými v článku 2 ods. 1, ak spĺňajú požiadavky uvedené v prílohách I až VI.
   Článok 4
   Zmeny a doplnenia potrebné na prispôsobenie požiadaviek príloh I až VI, okrem tých, ktoré sú uvedené v bodoch 1.1 a 1.4.1.2 prílohy VI, technickému pokroku sa prijmú v súlade s postupom uvedeným v článku 20 ods. 3 smernice 2003/37/ES.
   Článok 5
   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 6
   Smernica 74/151/EHS, zmenená a doplnená smernicami uvedenými v prílohe VII časti A, sa zrušuje bez toho, aby boli dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu do vnútroštátneho práva a uplatňovanie smerníc, ktoré sú uvedené v prílohe VII časti B.
   Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe VIII.
   Článok 7
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Uplatňuje sa od 1. januára 2010.
   Článok 8
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 13. júla 2009

            Za Európsky parlament

            predseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            predseda

         E. ERLANDSSON

      (1)  Ú. v. EÚ C 161, 13.7.2007, s. 36.

      (2)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 19. júna 2007 (Ú. v. EÚ C 146 E, 12.6.2008, s. 74) a rozhodnutie Rady z 22. júna 2009.

      (3)  Ú. v. ES L 84, 28.3.1974, s. 25.

      (4)  Pozri prílohu VII časť A.

      (5)  Ú. v. EÚ L 171, 9.7.2003, s. 1.

      PRÍLOHA I

         MAXIMÁLNA PRÍPUSTNÁ HMOTNOSŤ SO ZAŤAŽENÍM

                  1.

                  Príslušný úrad prijme technicky prípustnú maximálnu hmotnosť so zaťažením udávanú výrobcom ako maximálnu prípustnú hmotnosť so zaťažením za predpokladu, že:

                              1.1.

                              výsledky skúšok vykonaných úradom, najmä výsledky, ktoré sa týkajú brzdenia a riadenia, sú uspokojivé;

                              1.2.

                              maximálna prípustná hmotnosť so zaťažením a maximálna prípustná hmotnosť na nápravu podľa kategórie vozidla nepresahuje hodnoty uvedené v tabuľke 1.

                                 Tabuľka 1

                                 Maximálna prípustná hmotnosť so zaťažením a maximálna prípustná hmotnosť na nápravu podľa kategórie vozidla

                                          Kategória vozidla

                                          Počet náprav

                                          Maximálna prípustná hmotnosť
                                          (t)

                                          Maximálna prípustná hmotnosť na nápravu

                                          Hnaná náprava
                                          (t)

                                          Nehnaná náprava
                                          (t)

                                          T1, T2, T4.1

                                          2

                                          18 (so zaťažením)

                                          11,5

                                          10

                                          3

                                          24 (so zaťažením)

                                          11,5

                                          10

                                          T3

                                          2 alebo 3

                                          0,6 (bez zaťaženia)

                                              (1)

                                              (1)

                                          T4.3

                                          2, 3 alebo 4

                                          10 (so zaťažením)

                                              (1)

                                              (1)

                  2.

                  Pri akomkoľvek stave zaťaženia traktora nesmie byť hmotnosť prenášaná na cestu prednou nápravou menšia ako 20 % pohotovostnej hmotnosti traktora.

         (1)  Pre kategórie vozidiel T3 a T4.3 nie je potrebné stanoviť limit pre nápravu, nakoľko obmedzenia týkajúce sa maximálnej prípustnej hmotnosti so zaťažením a/alebo bez zaťaženia vyplývajú z ich definície.

      PRÍLOHA II
      1.   TVAR A ROZMERY PRIESTORU PRE MONTÁŽ ZADNÝCH TABULIEK S EVIDENČNÝM ČÍSLOM

      Priestor pre montáž zahŕňa rovnú alebo rovnú pravouhlú plochu s týmito minimálnymi rozmermi:

                  —

                  dĺžka: 255 alebo 520 milimetrov,

                  —

                  šírka: 165 alebo 120 milimetrov.

            Voľba musí brať do úvahy rozmery, ktoré platia v členských štátoch, pre ktoré sú určené.
      2.   UMIESTNENIE PRIESTORU PRE MONTÁŽ A PRIPEVNENIE TABULIEK

      Priestor pre montáž je taký, aby tabuľky mali po správnom namontovaní tieto vlastnosti:
      2.1.   Poloha tabuľky

      Stred tabuľky nesmie byť ďalej vpravo, ako je pozdĺžna rovina súmernosti traktora.
      Ľavý bočný okraj tabuľky nesmie byť ďalej vľavo, ako je zvislá rovina rovnobežná s pozdĺžnou rovinou súmernosti traktora, ktorá je dotyčnicou prierezu traktora v bode jeho najväčšej šírky.
      2.2.   Poloha tabuľky vzhľadom na pozdĺžnu rovinu súmernosti traktora

      Tabuľka je kolmá na rovinu súmernosti traktora.
      2.3.   Poloha tabuľky vzhľadom na vertikálnu rovinu

      Tabuľka je vo vertikálnej polohe s toleranciou v rozmedzí 5°. V prípade, keď to vyžaduje tvar traktora, však môže byť odklonená od vertikály:

                  2.3.1.

                  nie viac ako 30°, keď plocha nesúca evidenčné číslo je naklonená smerom nahor, za predpokladu, že horný okraj tabuľky nie je vzdialený viac ako 1,2 metra od zeme;

                  2.3.2.

                  nie viac ako 15°, keď plocha nesúca evidenčné číslo je naklonená smerom nadol, za predpokladu, že horný okraj tabuľky je vzdialený viac ako 1,2 metra od zeme.

            2.4.   Vzdialenosť tabuľky od zeme

      Výška spodného okraja tabuľky nad zemou nesmie byť menšia ako 0,3 m, výška horného okraja tabuľky nad zemou nesmie presiahnuť 4 m.
      2.5.   Stanovenie vzdialenosti tabuľky od zeme

      Vzdialenosti uvedené v bodoch 2.3 a 2.4 sa merajú na nezaťaženom traktore.

      PRÍLOHA III

         NÁDRŽE PRE KVAPALNÉ PALIVÁ

                  1.

                  Nádrže na palivo musia byť vyrobené tak, aby boli odolné proti korózii. Musia vyhovieť skúškam výrobcu tesnosti pri tlaku, ktorý sa rovná dvojnásobku prevádzkového tlaku, ktorý ale nesmie byť nižší ako 0,3 barov. Akýkoľvek tlak presahujúci prevádzkový tlak musí byť automaticky kompenzovaný vhodným zariadením (odvzdušňovacími otvormi, bezpečnostnými ventilmi a podobne). Odvzdušňovacie otvory musia byť konštruované tak, aby sa zabránilo nebezpečenstvu vzniku požiaru. Palivo nesmie unikať cez uzáver nádrže ani cez zariadenie určené na kompenzáciu nadmerného tlaku, a to ani keď sa nádrž úplne prevráti: odkvapkávanie sa toleruje.

                  2.

                  Nádrže na palivo musia byť konštruované tak, aby boli chránené pred následkami nárazu na prednú alebo zadnú časť traktora. V blízkosti nádrže nesmú byť vyčnievajúce časti, ostré hrany a podobne.
                  Palivové potrubie a nalievacie hrdlo musia byť umiestnené mimo kabíny.

      PRÍLOHA IV

         PRÍDAVNÉ ZAŤAŽENIA

      Ak má byť traktor vybavený prídavnými zaťaženiami, aby spĺňal ostatné požiadavky schválenia ES, musia byť prídavné zaťaženia dodané výrobcom traktora, musia byť určené pre montáž na traktor a musia niesť znak výrobcu a vyhlásenie o ich hmotnosti v kilogramoch s presnosťou ± 5 %. Predné prídavné zaťaženia konštruované pre časté demontáže a montáže musia byť od seba vzdialené z bezpečnostných dôvodov pre uchopenie a manipuláciu minimálne 25 mm. Spôsob umiestnenia prídavných zaťažení musí predchádzať akémukoľvek ich náhodnému uvoľneniu (napr. v prípade prevrátenia sa traktora).

      PRÍLOHA V

         ZVUKOVÉ VÝSTRAŽNÉ ZARIADENIA

      1.   Výstražné zariadenie musí niesť schvaľovaciu značku ES predpísanú smernicou Rady 70/388/EHS z 27. júla 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o zvukových výstražných zariadeniach motorových vozidiel (1).
      2.   Charakteristiky zvukového výstražného zariadenia, ak sa montujú na traktor

      2.1.   Akustické skúšky
      Keď je typ traktora schválený, skúšajú sa charakteristiky výstražného zariadenia namontovaného na tento typ traktora takto:

                  2.1.1.

                  Hladina akustického tlaku u zariadenia namontovaného na traktore sa meria v bode vzdialenom 7 metrov pred traktorom v mieste, ktoré je otvorené a pokiaľ možno rovné. Motor traktora je vypnutý. Napätie je také, ako je ustanovené v bode 1.2.1 prílohy I k smernici 70/388/EHS.

                  2.1.2.

                  Merania sa uskutočňujú na váhovej stupnici A normy IEC (Medzinárodná elektrotechnická komisia).

                  2.1.3.

                  Maximálna hodnota akustického tlaku sa stanoví vo výške 0,5 až 1,5 metra nad zemou.

                  2.1.4.

                  Maximálna hodnota hladiny akustického tlaku musí byť min. 93 dB(A) a max. 112 dB(A).

         (1)  Ú. v. ES L 176, 10.8.1970, s. 12.

      PRÍLOHA VI
      1.   PRÍPUSTNÉ HLADINY ZVUKU

      1.1.   Limity

      Hladiny zvuku traktora uvedeného v článku 1 tejto smernice, keď sa meria za podmienok stanovených v tejto prílohe, nemôže presahovať tieto hladiny:

                  —

                  89 dB(A) – pri nezaťažených traktoroch s hmotnosťou presahujúcou 1,5 tony,

                  —

                  85 dB(A) – pri nezaťažených traktoroch s hmotnosťou nepresahujúcou 1,5 tony.

            1.2.   Prístroje na meranie

      Hluk spôsobený traktorom sa meria pomocou zvukomeru opísaného v publikácii 179, 1. vydanie (1965) Medzinárodnej elektrotechnickej komisie IEC.
      1.3.   Podmienky merania

      Merania sa vykonávajú na nezaťaženom traktore na dostatočne tichej a otvorenej ploche [okolitý hluk a hluk vetra aspoň 10 dB(A) pod hodnotou meraného hluku].
      Táto plocha môže mať tvar napríklad otvoreného priestoru s polomerom 50 m, ktorý má strednú časť s polomerom najmenej 20 m, ktorá je prakticky rovná. Na povrchu môže byť betón, asfalt alebo podobný materiál a tento povrch nesmie byť pokrytý prachovým snehom, vysokou trávou, voľnou pôdou alebo popolom.
      Povrch skúšobnej dráhy nesmie spôsobiť nadmerný hluk pneumatík. Táto podmienka platí len pre meranie hluku traktora pri pohybe.
      Merania sa vykonávajú pri peknom počasí za slabého vetra. Žiadna iná osoba, okrem pozorovateľa, ktorý odčítava hodnoty na prístroji, nemôže byť v blízkosti traktora ani mikrofónu, pretože prítomnosť divákov v blízkosti traktora alebo mikrofónu môže značne ovplyvniť hodnoty odčítané z prístroja. Zaznamenané kolísania, pri ktorých sa zdá, že nesúvisia s vlastnosťami celkovej hladiny zvuku, sa nemusia pri odčítaní hodnôt zohľadňovať.
      1.4.   Metóda merania

      1.4.1.   Meranie hluku traktorov pri pohybe (pre typové schválenie).
      Na každej strane traktora sa vykonajú najmenej dve merania. Predbežné merania sa môžu uskutočniť na účely nastavenia, ale nezohľadňujú sa.
      Mikrofón sa umiestni 1,2 m nad zemou, vo vzdialenosti 7,5 m od trajektórie osi CC, na priamke PP’, ktorá je kolmá na os CC (obrázok 1).
      Na skúšobnej dráhe sa vyznačia dve priamky AA’ a BB’, rovnobežné s priamkou PP’, vo vzdialenosti 10 metrov pred resp. za priamkou PP’. Traktor sa približuje k priamke AA’ stálou rýchlosťou, ako je uvedené nižšie. Škrtiaca klapka sa nastaví do úplne otvorenej polohy tak rýchlo, ako je to možné, a udržuje sa v tejto polohe, pokiaľ zadná časť traktora (1) neprekročí priamku BB’.
      Maximálna zaznamenaná hladina zvuku je výsledok merania.
      1.4.1.1.   Rýchlosť pri skúške predstavuje tri štvrtiny maximálnej rýchlosti, ktorá môže byť dosiahnutá pri najvyššom rýchlostnom stupni používanom pri jazde na ceste.
      1.4.1.2.   Vyhodnotenie výsledkov
      1.4.1.2.1.   Výsledok každého merania sa stanoví odpočítaním 1 dB(A) od odčítanej hodnoty, pričom sa berú do úvahy nepresnosti meracích prístrojov.
      1.4.1.2.2.   Merania sa považujú za platné, ak rozdiel medzi dvoma po sebe nasledujúcimi meraniami na rovnakej strane nepresiahne 2 dB(A).
      1.4.1.2.3.   Najvyššia nameraná hladina zvuku tvorí výsledok skúšky. Ak by mal tento výsledok presiahnuť o 1 dB(A) maximálnu prípustnú hladinu hluku pre kategóriu skúšaného traktora, vykonajú sa ďalšie dve merania. Tri zo štyroch meraní takto získaných musia spadať do predpísaných limitov.

         Meracie polohy pre traktor v pohybe

      1.4.2.   Merania akustického tlaku stojaceho traktora (nepožaduje sa pre typové schválenie, ale musí sa zaznamenať).
      1.4.2.1.   Polohy zvukomeru
      Merania sa vykonajú v bode X (zobrazenom na obrázku 2) vo vzdialenosti 7 metrov od najbližšej plochy traktora.
      Mikrofón sa umiestni 1,2 metra nad zemou.
      1.4.2.2.   Počet meraní
      Vykonajú sa najmenej dve merania.
      1.4.2.3.   Podmienky skúšok traktora
      Chod motora traktora bez regulátora otáčok je pri 3/4 otáčok, pri ktorých vyvíja stroj maximálny výkon (podľa údajov výrobcu). Otáčky motora sa merajú pomocou nezávislého prístroja, napríklad zariadenia roller bed a tachometra. Ak je motor vybavený regulátorom, ktorý zabraňuje, aby motor presiahol otáčky, pri ktorých vyvíja maximálny výkon, beží motor pri maximálnych otáčkach, ktoré regulátor dovoľuje.
      Pred každým meraním je motor zohriaty na prevádzkovú teplotu.
      1.4.2.4.   Vyhodnotenie výsledkov
      Všetky hodnoty odčítané zo zvukomera sa uvedú v správe.
      Metóda používaná na výpočet výkonu motora sa tiež uvedie, ak je to možné. Stav zaťaženia traktora sa taktiež uvedie.
      Merania sa považujú za platné, ak rozdiel medzi dvoma po sebe nasledujúcimi meraniami na rovnakej strane traktora nepresiahne 2 dB(A).
      Maximálne zaznamenané číslo je výsledok merania.

         Meracie polohy pre stojaci traktor

      2.   VÝFUKOVÝ SYSTÉM (TLMIČ)

      2.1.   Ak je traktor vybavený zariadením určeným na redukciu hluku z výfuku (tlmičom), uplatňujú sa požiadavky uvedené v tomto bode 2. Ak je sanie motora vybavené čističom vzduchu, ktorý je potrebný na zaručenie dodržania prípustnej hladiny hluku, považuje sa čistič za časť tlmiča a požiadavky tohto bodu 2 sa tiež uplatňujú na tento čistič.
      Koncovka výfukového potrubia musí byť umiestnená tak, aby výfukové plyny nemohli v žiadnom prípade vniknúť do kabíny.
      2.2.   K osvedčeniu o typovom schválení traktora musí byť priložený nákres výfukového systému.
      2.3.   Na tlmiči musí byť zreteľne, čitateľne a nezmazateľne uvedený výrobca a typ.
      2.4.   Použitie vláknitých absorpčných materiálov v konštrukcii tlmičov je dovolené, ak sú splnené tieto podmienky:

                  2.4.1.

                  vláknitý absorpčný materiál nemôže byť umiestnený v tých častiach tlmiča, ktorými prechádzajú plyny;

                  2.4.2.

                  vhodné zariadenia musia zabezpečiť, aby sa vláknitý absorpčný materiál udržal na mieste po celý čas, počas ktorého sa tlmič používa;

                  2.4.3.

                  vláknitý absorpčný materiál musí byť odolný voči teplote, ktorá je najmenej o 20 % vyššia ako prevádzková teplota (v stupňoch Celzia), ktorá sa môže vyskytnúť v oblasti tlmiča, kde sa tieto absorpčné materiály nachádzajú.

         (1)  Pokiaľ má traktor príves, nezohľadňuje sa to pri stanovovaní, keď bola prekročená priamka BB’.

      PRÍLOHA VII
      ČASŤ A

         Zrušená smernica v znení neskorších zmien a doplnení

         (v zmysle článku 6)

                  Smernica Rady 74/151/EHS
                  (Ú. v. ES L 84, 28.3.1974, s. 25).

                  Smernica Rady 82/890/EHS
                  (Ú. v. ES L 378, 31.12.1982, s. 45).

                  Iba pokiaľ ide o odkazy na smernicu 74/151/EHS v článku 1 ods. 1.

                  Smernica Komisie 88/410/EHS
                  (Ú. v. ES L 200, 26.7.1988, s. 27).

                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/54/ES
                  (Ú. v. ES L 277, 10.10.1997, s. 24).

                  Iba pokiaľ ide o odkazy na smernicu 74/151/EHS v článku 1 prvej zarážke.

                  Smernica Komisie 98/38/ES
                  (Ú. v. ES L 170, 16.6.1998, s. 13).

                  Smernica Komisie 2006/26/ES
                  (Ú. v. EÚ L 65, 7.3.2006, s. 22).

                  Iba článok 1.

            ČASŤ B

         Lehoty na transpozíciu do vnútroštátneho práva a uplatňovanie

         (v zmysle článku 6)

                  Smernica

                  Lehota na transpozíciu

                  Dátum uplatňovania

                  74/151/EHS

                  8. september 1975

                  —

                  82/890/EHS

                  22. jún 1984

                  —

                  88/410/EHS

                  30. september 1988 (1)

                  —

                  97/54/ES

                  22. september 1998

                  23. september 1998

                  98/38/ES

                  30. apríl 1999 (2)

                  —

                  2006/26/ES

                  31. december 2006 (3)

                  —

         (1)  Podľa článku 2 smernice 88/410/EHS:

         „1.   Od 1. októbra 1988 žiadny z členských štátov nesmie:

                     —

                     odmietnuť, pokiaľ ide o typ traktora, udeliť EHS typové schválenie, vydať dokument uvedený v článku 10 ods. 1 poslednej zarážke smernice 74/150/EHS ani udeliť národné schválenie typu, ani

                     —

                     zakázať uvedenie traktorov do prevádzky,

               ak nádrže pre kvapalné palivá, prídavné záťaže a prípustné hladiny hluku tohto typu traktora spĺňajú požiadavky tejto smernice.
         2.   Od 1. októbra 1989 členské štáty:

                     —

                     nevydajú dokument uvedený v článku 10 ods. 1 poslednej zarážke smernice 74/150/EHS pre typ traktora, ktorého nádrže na palivo, prídavné zaťaženia a prípustné hladiny hluku nespĺňajú požiadavky tejto smernice,

                     —

                     odmietnu udeliť národné typové schválenie pre typ traktora, ktorého nádrže pre kvapalné palivá, prípadné zaťaženia a prípustné hladiny hluku nespĺňajú požiadavky tejto smernice.“

         (2)  Podľa článku 2 smernice 98/38/ES:

         „1.   Od 1. mája 1999 členské štáty nesmú:

                     —

                     odmietnuť, pokiaľ ide o typ traktora, udeliť typové schválenie ES, odmietnuť vydať dokument podľa článku 10 ods. 1 poslednej zarážky smernice 74/150/EHS ani odmietnuť udeliť vnútroštátne schválenie typu, ani

                     —

                     zakázať uvedenie traktorov do prevádzky,

               ak tieto traktory spĺňajú požiadavky smernice 74/151/EHS v znení tejto smernice.
         2.   Od 1. októbra 1999 členské štáty:

                     —

                     nesmú ďalej vydávať doklad podľa článku 10 ods. 1 poslednej zarážky smernice 74/150/EHS pre typ traktora, ktorý nespĺňa požiadavky smernice 74/151/EHS v znení tejto smernice,

                     —

                     môžu odmietnuť udeliť vnútroštátne typové schválenie pre typ traktor, ktorý nespĺňa požiadavky smernice 74/151/EHS v znení tejto smernice.“

         (3)  Podľa článku 5 smernice 2006/26/ES:

         „1.   Pokiaľ ide o vozidlá, ktoré spĺňajú požiadavky ustanovené smernicami 74/151/EHS, 78/933/EHS, 77/311/EHS a 89/173/EHS v znení tejto smernice, z dôvodov týkajúcich sa predmetu úpravy príslušnej smernice, členské štáty s účinnosťou od 1. januára 2007:

                     a)

                     neodmietajú udeliť typové schválenie ES ani udeliť národné typové schválenie;

                     b)

                     nezakazujú registráciu, predaj ani uvedenie takéhoto vozidla do prevádzky.

               2.   Pokiaľ ide o vozidlá, ktoré nespĺňajú požiadavky ustanovené smernicami 74/151/EHS, 78/933/EHS, 77/311/EHS a 89/173/EHS v znení tejto smernice a z dôvodov týkajúcich sa predmetu úpravy príslušnej smernice, členské štáty s účinnosťou od 1. júla 2007:

                     a)

                     viac neudeľujú typové schválenie ES;

                     b)

                     môžu odmietnuť udeliť národné typové schválenie.

               3.   Pokiaľ ide o vozidlá, ktoré nespĺňajú požiadavky ustanovené smernicami 74/151/EHS, 78/933/EHS, 77/311/EHS a 89/173/EHS v znení tejto smernice a z dôvodov týkajúcich sa predmetu úpravy príslušnej smernice, členské štáty s účinnosťou od 1. júla 2009:

                     a)

                     považujú osvedčenia o zhode, ktoré sú priložené k novým vozidlám v súlade s ustanoveniami smernice 2003/37/ES, za neplatné na účely článku 7 ods. 1;

                     b)

                     môžu odmietnuť registráciu, predaj alebo uvedenie týchto nových vozidiel do prevádzky.“

      PRÍLOHA VIII

         Tabuľka zhody

                  Smernica 74/151/EHS

                  Smernica 2006/26/ES

                  Táto smernica

                  článok 1

                  článok 1

                  článok 2 ods. 1

                  článok 2 ods. 1

                  článok 5 ods. 2

                  článok 2 ods. 2

                  článok 5 ods. 3

                  článok 2 ods. 3

                  článok 3

                  článok 3

                  článok 4

                  článok 4

                  článok 5 ods. 1

                  —

                  článok 5 ods. 2

                  článok 5

                  —

                  článok 6

                  —

                  článok 7

                  článok 6

                  článok 8

                  prílohy I až VI

                  prílohy I až VI

                  —

                  príloha VII

                  —

                  príloha VIII


title: Smernica Rady 2000/75/ES z 20. novembra 2000 stanovujúca špecifické ustanovenia pre kontrolu a likvidáciu katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32000L0075

Úradný vestník L 327 , 22/12/2000 S. 0074 - 0083

		Smernica Rady 2000/75/ESz 20. novembra 2000stanovujúca špecifické ustanovenia pre kontrolu a likvidáciu katarálnej horúčky oviec – modrého jazykaRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 92/119/EHS zo 17. decembra 1992, ktorá zavádza všeobecné opatrenia spoločenstva na kontrolu určitých chorôb zvierat a špecifické opatrenia súvisiace s vezikulárnou chorobou ošípaných [1], najmä na druhú zarážku jej článku 15,so zreteľom na návrh Komisie,keďže:(1) V súlade s článkom 15 smernice 92/119/EHS by sa mali zaviesť špecifické ustanovenia na kontrolu a likvidáciu katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka.(2) Epidemiologické vlastnosti katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka sú porovanateľné s africkým morom koní.(3) Rada prijala smernicu 92/35/EHS ustanovujúcu pravidlá a opatrenia na boj proti africkému moru koní [2].(4) Na boj proti katarálnej horúčke oviec – modrého jazyka by sa ako vzor mali využiť opatrenia ustanovené smernicou 92/35/EHS na boj proti africkému moru koní, pričom by sa mali urobiť potrebné úpravy na základe vlastností chovu druhov náchylných na katarálnu horúčku oviec – modrý jazyk.(5) Mali by sa stanoviť pravidlá o presune vnímavých druhov a o ich semene, vajíčkach a embryách z oblastí, ktoré podliehajú obmedzeniam vyplývajúcim z vypukutia ochorenia.(6) Článok 3 rozhodnutia Rady 90/424/EHS z 26. júna 1990 o výdavkoch vo veterinárnom sektore [3] sa uplatní v prípade vypuknutia katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka.(7) Musí sa zaviesť úzka spolupráca medzi členskými štátmi a Komisou,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Táto smernica stanovuje pravidlá kontroly a opatrenia na boj proti katarálnej horúčke oviec – modrému jazyku a na jej likvidáciu.Článok 2Na účely tejto smernice platia nasledovné definície:"farma" : poľnohospodárske alebo iné zariadenie, kde sa trvalo alebo dočasne chovajú alebo držia zvieratá z druhov vnímavých na katarálnu horúčku oviec – modrý jazyk;"vnímavý druh" : všetky prežúvavce;"zviera(tá)" : zviera(tá) patriace k vnímavému druhu okrem divých zvierat, vzhľadom na ktoré sa môžu prijať osobitné ustanovenia v súlade s postupom ustanoveným v článku 20 (2);"majiteľ" alebo "držiteľ" : fyzická alebo právnická osoba (osoby) vlastniaca zvieratá alebo zodpovedná za ich starostlivosť, či už za odplatu alebo nie;"vektor" : hmyz z druhu Culicoides imicola alebo akýkoľvek iný hmyz z rodu Culicoides schopný prenášať katarálnu horúčku oviec – modrý jazyk, ktorý sa musí identifikovať podľa postupu stanoveného v článku 20 (2) na radu vedeckého veterinárneho výboru;"podozrenie" : objavenie sa akéhokoľvek klinického príznaku pripomínajúceho katarálnu horúčku oviec – modrý jazyk u vnímavých druhov, spolu so súborom epidomiologických údajov umožňujúcim odôvodnený predpoklad takejto možnosti;"potvrdenie" : vyhlásenie príslušným orgánom na základe laboratórnych výsledkov, že vírus katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka, cirkuluje v bližšie určenej oblasti; avšak v prípade epidémie môže príslušný orgán taktiež potvrdiť prítomnosť ochorenia na základe klinických a/alebo epidemiologických výsledkov;"príslušný orgán" : ústredný orgán členského štátu na vykonávanie veterinárnych kontrol, alebo akýkoľvek iný veterinárny orgán, ktorému sa táto kompetencia pridelila;"úradný veterinár" : veterinár vymenovaný príslušným orgánom.Článok 3Členské štáty zabezpečia okamžité povinné hlásenie príslušnému orgánu, ak je podozrenie na cirkuláciu vírusu katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka alebo ak je vírus potvrdený.Článok 41. Ak farma umiestnená v regióne, ktorý nepodlieha obmedzeniam v zmysle tejto smernice, má jedno alebo viac zvierat podozrivých z toho, že boli nainfikované katarálnou horúčkou oviec – modrým jazykom, členské státy zabezpečia, aby úradný veterinár okamžite realizoval úradne schválené spôsoby vyšetrovania na potvrdenie alebo vylúčenie prítomnosti ochorenia.2. Hneď ako sa podá oznámenie o podozrení prítomnosti ochorenia, úradný veterinár:a) nariadi úradný dohľad na podozrivú farmu alebo farmy;b) musí:i) zostaviť zoznam zvierat, pričom pre každý druh uvedie počet zvierat už uhynutých, infikovaných alebo takých, ktoré sa pravdepodobne nainfikujú a tento zoznam musí obnovovať, aby bral do úvahy zvieratá, ktoré sa narodia alebo uhynú počas doby, v ktorej je podozrenie ochorenia; údaje v tomto zozname sa musia vypracovať na požiadanie a môžu sa kontrolovať počas každej návštevy;ii) zostaviť inventár miest, ktoré sú vhodné na umožnenie prežitia alebo prechovanie vektora, najmä miest vhodných na jeho reprodukciu;iii) vykonať epidemiologický prieskum podľa článku 7;c) musí robiť pravidelné návštevy farmy alebo fariem a pri každej príležitosti musí vykonať podrobné klinické vyšetrenie alebo autopsiu zvierat, ktoré uhynuli alebo u ktorých je podozrenie z infekcie a musí potvrdiť ochorenie, ak je to potrebné pomocou laboratórnych testov;d) zabezpečí, aby:i) sa zakázal akýkoľvek presun zvierat z farmy alebo na farmu alebo farmy;ii) zvieratá boli priviazané v čase, keď je vektor aktívny, ak zváži, že sú k dispozícii prostriedky potrebné na vykonanie takéhoto opatrenia;iii) zvieratá, budovy používané na ich ustajnenie a ich okolie (najmä príbytky, v ktorých sa darí populáciam Culicoides) boli pravidelne ošetrované schválenými insekticídami. Aby sa čo najlepšie zabránilo zamoreniu vektormi, určí počet ošetrení príslušný orgán, pričom zohľadní životnosť použitého insekticídu a klimatické podmienky;iv) sa telá uhynutých zvierat na farme zlikvidovali, odstránili, spopolnili alebo zakopali v súlade so smernicou Rady 90/667/EHS z 27. novembra 1990, ktorá stanovuje veterinárne pravidlá na likvidáciu a spracovanie živočíšneho odpadu na jeho umiestňovanie na trh a na zamedzenie patogénov v krmivách pochádzajúcich zo zvierat alebo rýb a ktorá mení a dopĺňa smernicu 90/425/EHS [4]3. Súbežne s vykonaním opatrení uvedených v odseku 2, prijme vlastník alebo držiteľ každého zvieraťa, ktoré je podozrivé z toho, že je infikované chorobou, predbežné opatrenia, aby splnil ustanovenia odseku 2 d) i) a ii).4. Príslušný orgán môže uplatniť opatrenia uvedené v odseku 2 na iné farmy v takom prípade, keď ich umiestnenie, geografická poloha alebo kontakty s farmou, kde je podozrenie z ochorenia, poskytujú dôvody na podozrenie z možnosti zamorenia.5. Okrem ustanovení v odseku 2 sa môžu prijať ustanovenia v súlade s postupom ustanoveným v článku 20 (2), pre prírodné rezervácie, v ktorých sú voľne žijúce zvieratá.6. Opatrenia uvedené v tomto článku úradný veterinár nezruší, až kým príslušný orgán nevylúči podozrenie z prítomnosti katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka.Článok 5Vakcinácia proti katarálnej horúčke oviec – modrému jazyku sa môže vykonať iba podľa ustanovení uvedených v tejto smernici.Článok 61. Ak sa úradne potvrdí prítomnosť katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka, úradný veterinár:a) začne s porážaním, čo pokladá za nevyhnutné, aby zabránil rozšíreniu epidémie, pričom o tom informuje Komisiu;b) nariadi likvidáciu, odstránenie, spopolnenie alebo zakopanie tiel takýchto zvierat v súlade so smernicou 90/667/EHS;c) rozšíri opatrenia ustanovené v článku 4 na farmy umiestnené v rámci okruhu 20 kilometrov (vrátane ochrannej zóny definovanej v článku 8) okolo infikovanej farmy alebo fariem;d) vykoná opatrenia prijaté podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2), najmä pokiaľ ide o zavedenie akéhokoľvek programu vakcinácie alebo iné alternatívne opatrenie; ak je potrebné, môžu príslušné orgány členského štátu podniknúť iniciatívu na začatie programu vakcinácie, pričom o tom informujú Komisiu;e) vykonajú epidemiologický prieskum podľa článku 7.Na základe výnimky z pododseku c) sa však môžu prijať ustanovenia uplatniteľné pre presuny zvierat v rámci zóny podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2).2. Zónu uvedenú v odseku 1 c) môže príslušný orgán rozšíriť alebo zmenšiť na základe epidemiologických, geografických, ekologických alebo meteorologických okolností, ktorý to oznámi Komisii.3. Ak je zóna uvedená v odseku 1 c) umiestnená na území viac ako jedného členského štátu, musia príslušné orgány dotyčných členských štátov spolupracovať, aby vymedzili zónu. V prípade potreby sa zóna vymedzí podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2).Článok 71. Epidemiologický prieskum sa týka:a) doby trvania, počas ktorej katarálna horúčka oviec – modrý jazyk sa mohla vyskytovaťna farme;b) možného pôvodu katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka a identifikácie iných fariem, ktoré majú zvieratá, ktoré sa mohli naifikovať alebo zamoriť z toho istého zdroja;c) prítomnosti a rozšírenia vektorov ochorenia;d) presunov zvierat z príslušnej farmy alebo na ňu, alebo akýchkoľvek odsunov uhynutých tiel zvierat z takýchto fariem.2. Zriadi sa krízová jednotka s cieľom vykonania celkovej koordinácie všetkých opatrení potrebných na čo najrýchlejšie zlikvidovanie katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka a na vykonanie epidemiologického prieskumu.Stanovia sa všeobecné pravidlá týkajúce sa národnej krízovej jednotky a krízovej jednotky spoločenstva podľa postupu stanoveného v článku 20 (2).Článok 81. Členské štáty zabezpečia, aby okrem opatrení uvedených v článku 6 príslušný orgán vymedzil ochrannú zónu a zónu pozorovania. Vymedzenie zón musí zohľadniť geografické, administratívne, ekologické a epizootologické faktory súvisiace s katarálnou horúčkou oviec – modrým jazykom a kontrolné opatrenia.2. a) Zónu ochrany tvorí časť územia spoločenstva o polomere aspoň 100 kilometrov okolo infikovanej farmy.b) Zónu pozorovania tvorí časť územia spoločenstva o veľkosti aspoň 50 kilometrov rozprestierajúceho sa za hranicami zóny ochrany a v ktorej sa nevykonala žiadna vakcinácia počas predchádzajúcich dvanástich mesiacov.c) V prípade, že zóny sú umiestnené na území viac ako jedného štátu, musia príslušné orgány dotyčných členských štátov spolupracovať s cieľom vymedzenia zón uvedených v pododsekoch a) a b).d) Zóna ochrany a zóna pozorovania sa však v prípade potreby vymedzia podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2).3. Po obdržaní riadne opodstatnenej žiadosti od členského štátu je možné prijať rozhodnutie podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2), zmeniť vymedzenie zón definovaných v odseku 2 vzhľadom na:a) ich geografické umiestnenie a ekologické faktory;b) meteorologické podmienky;c) prítomnosť a rozšírenie vektora;d) výsledky epizootologických prieskumov vykonaných podľa článku 7;e) výsledky laboratórnych testov;f) uplatnenie protiopatrení v príslušnej desinsektizácii.Článok 91. Členské štáty zabezpečia, aby sa v zóne ochrany uplatnili nasledovné opatrenia:a) identifikácia všetkých fariem so zvieratami v rámci zóny;b) realizácia programu pozorovania epidémie hovädzieho dobytka (alebo ak sa nevyskytujú, tak iných druhov prežúvavcov) a populácií vektora, čo zabezpečí príslušný orgán na základe monitorovania hliadkových skupín; tento program sa môže ustanoviť podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2);c) zákaz, aby zvieratá odchádzali zo zóny. Podľa postupu stanoveného v článku 20 (2) je však možné rozhodnúť o výnimkách zo zákazu odchádzania zo zóny, najmä pre zvieratá nachádzajúce sa v tej časti zóny, kde je dokázaná neprítomnosť virálnej cirkulácie vektorov.2. Okrem opatrení ustanovených v odseku 1 je možné rozhodnúť o vakcinácii zvierat proti katarálnej horúčke oviec – modrému jazyku a o ich identifikácii v zóne ochrany podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2) alebo o iniciatíve členského štátu, ktorý podáva informáciu Komisii.Článok 10Členské štáty zabezpečia, aby:1. opatrenia stanovené v článku 9 (1) sa uplatnili v zóne pozorovania;2. sa v zóne pozorovania zakázala akákoľvek vakcinácia zvierat proti katarálnej horúčke oviec – modrému jazyku.Článok 11Opatrenia prijaté podľa článkov 6, 8, 9 a 10 sa zmenia a doplnia alebo zrušia podľa postupu stanoveného v článku 20 (2).Článok 12Na základe výnimky z článkov 9 a 10 sa ustanovenia platné pre presuny zvierat do zóny ochrany a do zóny pozorovania alebo z nich stanovia podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2).Keď sa prijme rozhodnutie uvedené v prvom odseku, stanovia sa podľa toho istého postupu pravidlá uplatniteľné pre obchod.Článok 13Ak v danom regióne je epidémia katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka výnimočne závažnej povahy, akékoľvek dodatočné opatrenia, ktoré musia dotyčné členské štáty prijať, sa prijmú podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2).Článok 14Členské štáty zabezpečia, aby príslušný orgán prijal všetky potrebné opatrenia tak, aby všetky osoby v zóne ochrany a v zóne pozorovania boli plne informované o platných obmedzeniach a aby urobil všetky opatrenia požadované pre vhodné vykonanie príslušných opatrení.Článok 151. Každý členský štát vymenuje národné laboratórium zodpovedné za vykonanie laboratórnych testov, ktoré ustanovuje táto smernica. Takéto národné laboratória ako aj ich právomoci a povinnosti sú vymenované v prílohe I.2. Národné laboratória vymenované v prílohe I musia spolupracovať s referenčným laboratóriom spoločenstva uvedeným v článku 16.Článok 16Referenčné laboratórium spoločenstva pre katarálnu horúčku oviec – modrý jazyk je uvedené v prílohe II. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia ustanovené v rozhodnutí 90/424/EHS, najmä jeho článok 28, sú úlohy tohto laboratória stanovené v prílohe II (B).Článok 17Odborníci z Komisie s cieľom zabezpečenia jednotného uplatňovania tejto smernice a v spolupráci s prílušnými orgánmi môžu vykonať, ak je to potrebné, kontroly priamo na mieste. Za týmto účelom môžu vykonať inšpekciu reprezentatívneho percenta fariem, aby preverili, či príslušné orgány monitorujú súlad s ustanoveniami tejto smernice. Komisia oznámi členským štátom výsledky vykonaných kontrol.Členský štát, na území ktorého sa kontrola vykonáva, poskytne odborníkom všetku potrebnú pomoc pri výkone ich úlohy.Všeobecné vykonávacie pravidlá pre tento článok sa ustanovia podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2).Článok 181. Každý členský štát vypracuje núdzový plán uvádzajúci prostriedky, podľa ktorých uplatňuje opatrenia ustanovené v tejto smernici.Takýto plán musí zabezpečiť prístup do prevádzkárne, k zariadeniu, pracovníkom a ku všetkým ďalším príslušenstvám potrebným pre rýchlu a efektívnu likvidáciu ochorenia.2. Kritériá, ktoré sa musia uplatniť pri vypracovaní plánu uvedeného v odseku 1, sú uvedené v prílohe III.Plány vypracované podľa uvedených kritérií sa predložia Komisii najneskôr do troch mesiacov po nadobudnutí účinnosti tejto smernice.Komisia preskúma plány, aby zistila, či umožňujú dosiahnutie požadovaného cieľa a navrhne príslušnému členskému štátu každú požadovanú úpravu, inter alia, aby zaručila, že budú v súlade s plánmi ostatných členských štátov.Komisia plány schváli, ak je potrebné aj s úpravami podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2).Plány sa následne môžu meniť alebo dopĺňať podľa toho istého postupu, aby sa zohľadnil vývoj situácie.Článok 19Rada na návrh Komisie môže túto smernicu meniť a dopĺňať, konajúc na základe kvalifikovanej väčšiny.Prílohy sa zmenia a doplnia podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2).Všetky podrobné pravidlá potebné pre vykonanie tejto smernice sa prijmú podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2).Článok 201. Komisii pomáha Stály veterinárny výbor.2. V prípade odkazu na tento odsek sa uplatnia články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES [5].Doba uvedená v článku 5 (6) rozhodnutia 1999/468/ES sa stanoví na 15 dní.3. Komisia prijme svoje procesné pravidlá.Článok 21Konajúc podľa postupu ustanoveného v článku 20 (2) môže Komisia na dobu dvoch rokov prijať prechodné opatrenia potrebné na uľahčenie prechodu na nové opatrenia ustanovené touto smernicou.Článok 221. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a administratívne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 1. januára 2002. Bezodkladne o tom budú informovať Komisiu.Ak členské štáty prijmú vyššie uvedené opatrenia, musia obsahovať odkaz na túto smernicu alebo takéto odkazy musia v nich byť uvedené pri príležitosti ich úradného zverejnenia. Spôsoby realizácie takýchto odkazov ustanovia členské štáty.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie základných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou.Článok 23Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 20. novembra 2000Za RadupredsedaJ. Glavany[1] Ú. v. ES L 62, 15.3.1993, s. 69. Smernica naposledy zmenená a doplnená Aktom o pristúpení z roku 1994.[2] Ú. v. ES L 157, 10.6.1992, s. 19. Smernica naposledy zmenená a doplnená Aktom o pristúpení z roku 1994.[3] Ú. v. ES L 224, 18.8.1990, s. 19. Rozhodnutie naposledy zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 1258/1999 (Ú. v. ES L 160, 26.6.1999, s. 103).[4] Ú. v. ES L 363, 27.12.1990, s. 51. Smernica naposledy zmenená a doplnená Aktom o pristúpení z roku 1994.[5] Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 2.--------------------------------------------------PRÍLOHA IA. LISTA DE LOS LABORATORIOS NACIONALES DE LA FIEBRE CATARRAL OVINALISTE OVER NATIONALE LABORATORIER FOR BLUETONGUELISTE DER FÜR DIE BLAUZUNGENKRANKHEIT ZUSTÄNDIGEN NATIONALEN LABORATORIENΚΑΤΑΛΟΓΟΣ ΕΦΟΝΙΚΩΝ ΕΡΓΑΣΤΗΡΙΩΝ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΑΤΑΡΡΟΪΚΟ ΠΥΡΕΤΟ ΤΟΥ ΠΡΟΒΑΤΟΥLIST OF THE NATIONAL BLUETONGUE LABORATORIESLISTE DES LABORATOIRES NATIONAUX POUR LA FIÈVRE CATARRHALE DU MOUTONELENCO DEI LABORATORI NAZIONALI PER LA FEBBRE CATARRALE DEGLI OVINILIJST VAN DE NATIONALE LABORATORIA VOOR BLUETONGUELISTA DOS LABORATÓRIOS NACIONAIS EM RELAÇÃO À FEBRE CATARRAL OVINALUETTELO KANSALLISISTA LAMPAAN BLUETONGUE-TAUTIA VARTEN NIMETYISTÄ LABORATORIOISTAFÖRTECKNING ÖVER NATIONELLA LABORATORIER FÖR BLUETONGUEBelgicko Centrum voor Onderzoek in Diergeneeskunde en Agrochemie (CODA)/Centre détudes et de recherches vétérinaires et agrochimiques (CERVA)Groselenbergstraat 99/rue Groeselenberg 99B-1180Brussel/BruxellesTel.: (32-2) 375 44 55Fax: (32-2) 375 09 79E-mail: piker@var.fgov.beDánsko Statens Veterinære Institut for VirusforskningLindholmDK-4771KalvehaveTlf. (45) 55 86 02 00Fax: (45) 55 86 03 00E-post:sviv@vetvirus.dkNemecko Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der TiereAnstaltsteil TübingenPostfach 11 49D-72001TübingenTel.: (49) 70 71 96 72 55Fax: (49) 70 71 96 73 03Grécko Ministry of AgricultureCentre of Athens Veterinary InstitutionsVirus DepartmentNeapoleos Str. 25GR-15310Ag. ParaskeviAthensTel.: (30-1) 601 14 99/601 09 03Fax: (30-1) 639 94 77Španielsko Centro de Investigación en Sanidad Animal INIA-CISAD. José Manuel Sánchez VizcaínoCarretera de Algete-El Casar, km 8, ValdeolmosE-20180MadridTel.: (34) 916 20 22 16Fax: (34) 916 20 22 47E-mail: vizcaino@inia.esFrancúzsko CIRAD-EMVTCampus international de BaillarguetBP 5035F-34032MontpellierCedex 1Tel.: (33-4) 67 59 37 24Fax: (33-4) 67 59 37 98E-mail: bastron@cirad.frÍrsko Central Veterinary Research LaboratoryAbbotstownCastleknockDublin15IrelandTel.: (353-1) 607 26 79Fax: (353-1) 822 03 63E-mail: reillypj@indigo.ieTaliansko CESME presso IZSVia Campo BoarioI-64100TeramoTel.: (39) 0861 33 22 16Fax: (39) 0861 33 22 51E-mail: Cesme@IZS.itLuxembursko Centre détudes et de recherches vétérinaires et agrochimiques (CERVA)Rue Groeselenberg 99B-1180BruxellesTel.: (32-2) 375 44 55Fax: (32-2) 375 09 79E-mail: piker@var.fgov.beHolandsko ID-DLOEdelhertweg 158219PH LelystadNederlandTel.: (0031-0320) 23 82 38Fax: (0031-0320) 23 80 50E-mail: postkamer@id.dlo.nlRakúsko Bundesanstalt für Virusseuchenekämpfung bei HaustierenRobert Kochgasse 17A-2340ModlingTel.: (34-2) 236 466 40-0Fax: (34-2) 236 466 40-941E-mail: BATSB VetMoedling@compuserve.comPortugalsko Laboratório Nacional de Investigação VeterináriaEstrada de Benfica, 701P-1549-011LisboaTel.: (351) 21 711 52 00Fax: (351) 21 711 53 836E-mail: dir.Inlv@mail.telepac.ptFínsko Danish Institute for Virus ResearchLindholmDK-4771KalvehaveTlf. (45) 55 86 02 00Fax: (45) 55 86 03 00E-post:sviv@vetvirus.dkŠvédsko Statens veterinärmedicinska anstalt, SVAS-751 89UppsalaTfn (00-46) 18 67 40 00Fax: (00-46) 18 30 91 62E-post: sva@sva.seSpojené kráľovstvo Institute for Animal HealthPirbright LaboratoryAsh RoadPirbrightWokingSurreyGU24 ONFUnited KingdomTel.: (44-1483) 23 24 41Fax: (44-1483) 23 24 48E-mail: philip-mellor@bbsrc.ac.ukB. ÚLOHY NÁRODNÝCH LABORATÓRIÍ PRE KATARÁLNU HORÚČKU OVIEC – MODRÝ JAZYKNárodné laboratóriá pre katarálnu horúčku oviec – modrý jazyk sú zodpovedné za koordináciu noriem a diagnostických metód ustanovených každým diagnostickým laboratóriom v členskom štáte, za používanie reagentov a za testovanie vakcín. Za týmto cieľom:a) môžu dodávať diagnostické reagenty do diagnostických laboratórií, ktoré ich potrebujú;b) môžu kontrolovať kavlitu všetkých diagnostických reagentov používaných v členskom štáte;c) v pravidelných intervaloch organizujú porovnávacie testy;d) uchovávajú izoláty vírusu katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka odobraté z potvrdených prípadov v člensom štáte;e) zabezpečia potvrdenie pozitívnych výsledkov získaných v regionálnych diagnostických laboratóriach.--------------------------------------------------PRÍLOHA IIA. LISTA DE LOS LABORATORIOS NACIONALES DE LA FIEBRE CATARRAL OVINALISTE OVER NATIONALE LABORATORIER FOR BLUETONGUELISTE DER FÜR DIE BLAUZUNGENKRANKHEIT ZUSTÄNDIGEN NATIONALEN LABORATORIENΚΟΙΝΟΤΙΚΟ ΕΡΓΑΣΤΗΡΙΟ ΑΝΑΦΟΡΑΣ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΑΤΑΡΡΟΪΚΟ ΠΥΡΕΤΟ ΤΟΥ ΠΡΟΒΑΤΟΥLIST OF THE NATIONAL BLUETONGUE LABORATORIESLISTE DES LABORATOIRES NATIONAUX POUR LA FIEVRE CATARRHALE DU MOUTONELENCO DEI LABORATORI NAZIONALI PER LA FEBBRE CATARRALE DEGLI OVINILIJST VAN DE NATIONALE LABORATORIA VOOR BLUETONGUELISTA DOS LABORATÓRIOS NACIONAIS EM RELAÇAO A FEBRE CATARRAL OVINALUETTELO KANSALLISISTA LAMPAAN BLUETONGUE-TAUTIA VARTEN NIMETYISTÄ LABORATORIOISTAFÖRTECKNING ÖVER NATIONELLA LABORATORIER FÖR BLUETONGUEAFRC Institute for Animal HealthPirbright LaboratoryAsh RoadPirbrightWokingSurreyGU24 ONFUnited KingdomTel.: (44-1483) 23 24 41Fax: (44-1483) 23 24 48E-mail: philip-mellor@bbsrc.ac.ukB. ÚLOHY REFERENČNÉHO LABORATÓRIA SPOLOČENSTVA PRE KATARÁLNU HORÚČKU OVIEC – MODRÝ JAZYKReferenčné laboratórium spoločenstva má tieto úlohy:1. koordinácia diagnostických metód pre katarálnu horúčku oviec – modrý jazyk v členských štátoch na základe konzultácií s komisou, najmä pomocou:a) špecifikovania, uchovávania a dodávania kmeňov vírusu katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka s cieľom sérologických testov a pre prípravu antiséra;b) poskytovania referenčných sér a iných referenčných reagentov národným referenčným laboratóriám s cieľom štandardizácie testov a reagentov používaných v každom členskom štáte;c) zavedenia a konzervovania kmeňov a izolátov vírusu katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka;d) zorganizovania pravidelného porovnávacieho testovania diagnostických postupov v rámci spoločenstva;e) zhromažďovania a porovnávania údajov a informácií týkajúcich sa používania diagnostických metód ako aj výsledkov testov vykonávaných v rámci spoločenstva;f) klasifikácie izolátov vírusu katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka využitím najpokrokovejších metód s cieľom poskytnutia lepšieho pochopenia epizootológie katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka;g) sledovania celosvetového vývoja v oblasti pozorovania, epizootológie a prevencie katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka;2. aktívna pomoc pri identifikácii centier infekcie katarálnej horúčky oviec – modrého jazyka v členských štátoch prostredníctvom štúdia izolátov vírusu, ktoré mu boli zaslané pre informáciu o diagnóze, prostredníctvom klasifikácie a epizootologických štúdií;3. pomoc pri zabezpečovaní školení a doplňovacích kurzov pre odborníkov v laboratórnej diagnostike z cieľom zosúladenia diagnostických metód v rámci celého spoločenstva;4. výmena spoločných a vzájomných informácií so Svetovým laboratóriom pre katarálnu horúčku oviec – modrý jazyk vymenovaným Medzinárodným úradom pre epizootiku (OIE), najmä pokiaľ ide o celkový vývoj vzhľadom na katarálnu horúčku oviec – modrý jazyk.--------------------------------------------------PRÍLOHA IIIMINIMÁLNE KRITÉRIÁ PLATNÉ PRE NÚDZOVÉ PLÁNYPlány rezerv musia ustanovovať aspoň nasledovné:1. zriadenie krízovej jednotky na národnej úrovni, aby koordinovala všetky núdzové opatrenia v príslušnom členskom štáte;2. zoznam miestnych havarijných stredísk primerane vybavených na účel koordinácie opatrení na miestnej úrovni;3. podrobné informácie o pracovníkoch zodpovedných za núdzové opatrenia, o ich kvalifikáciách a zodpovednostiach;4. pre každé miestne stredisko možnosť rýchleho skontaktovania sa s osobami alebo organizáciami, ktoré sú priamo alebo nepriamo ovplyvnené prepuknutím ochorenia;5. dostupnosť vybavenia a materiálov potrebných pre riadne uskutočnenie núdzových opatrení;6. presné pokyny týkajúce sa krokov, ktoré sa musia urobiť vrátane spôsobov na likvidáciu jatočných tiel, v prípade podozrenia a potvrdenia prípadov infekcie alebo zamorenia;7. školiace programy na aktualizáciu a rozšírenie vedomostí o postupoch o základných a administratívnych postupoch;8. pre diagnostické laboratóriá funkciu súdnej pitvy, schopnosť požadovanú pre vykonávanie serologických a histologických testov, atď., a aktualizáciu technológií rýchlej diagnostiky (za týmto účelom by sa mali ustanoviť ustanovenia o rýchlej preprave vzoriek);9. informácie týkajúce sa množstva vakcín proti katarálnej horúčke oviec – modrému jazyku, ktoré sa pokladajú za potrebné v prípade, že by sa mala znovu zaviesť potreba núzovej vakcinácie;10. regulačné ustanovenia pre vykonanie núdzových plánov.--------------------------------------------------