title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1371 z 5. júla 2017 o boji proti podvodom, ktoré poškodzujú finančné záujmy Únie, prostredníctvom trestného práva

text:
               28.7.2017

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 198/29

         SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) 2017/1371
   z 5. júla 2017
   o boji proti podvodom, ktoré poškodzujú finančné záujmy Únie, prostredníctvom trestného práva
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 83 ods. 2,
   so zreteľom na návrh Európskej komisie,
   po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
   so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (1),
   konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
   keďže:

               (1)

               Ochrana finančných záujmov Únie sa netýka len hospodárenia s rozpočtovými prostriedkami, ale aj všetkých opatrení, ktoré poškodzujú alebo môžu poškodiť jej aktíva, ako aj aktíva členských štátov, pokiaľ sú tieto opatrenia relevantné pre politiky Únie.

               (2)

               Dohovor vypracovaný na základe článku K.3 Zmluvy o Európskej únii o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev z 26. júla 1995 (3) vrátane jeho protokolov z 27. septembra 1996 (4), 29. novembra 1996 (5) a 19. júna 1997 (6) (ďalej len „dohovor“) ustanovuje minimálne pravidlá týkajúce sa vymedzenia trestných činov a sankcií v oblasti podvodov poškodzujúcich finančné záujmy Únie. Členské štáty vypracovali dohovor, v ktorom sa konštatovalo, že podvody, ktoré majú vplyv na príjmy a výdavky Únie, sa v mnohých prípadoch neobmedzujú na jedinú krajinu a sú často páchané organizovanými zločineckými sieťami. Na základe uvedeného sa už v dohovore uznalo, že ochrana finančných záujmov Únie si vyžaduje trestné stíhanie podvodného konania poškodzujúceho tieto záujmy. Súčasne bolo prijaté nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (7). Uvedeným nariadením sa ustanovuje všeobecná úprava týkajúca sa jednotných kontrol a správnych opatrení a sankcií, ktoré sa týkajú protiprávneho konania s ohľadom na právo Únie, a zároveň sa odkazuje na odvetvové predpisy v danej oblasti, na podvodné činy, ako sú vymedzené v dohovore a na uplatňovanie trestného práva a trestného konania členských štátov.

               (3)

               Politika Únie v oblasti ochrany finančných záujmov Únie už bola predmetom harmonizačných opatrení, ako napríklad nariadenia (ES, Euratom) č. 2988/95. V záujme zabezpečenia vykonávania politiky Únie v tejto oblasti je nevyhnutné naďalej aproximovať trestnoprávne predpisy členských štátov doplnením ochrany finančných záujmov Únie v rámci správneho a občianskeho práva, pokiaľ ide o najzávažnejšie druhy protiprávneho konania súvisiaceho s podvodmi v danej oblasti, pričom by sa malo zároveň zabrániť rozporom v uvedených oblastiach práva i medzi nimi.

               (4)

               Ochrana finančných záujmov Únie si vyžaduje spoločné vymedzenie pojmu podvod, ktorý patrí do rozsahu pôsobnosti tejto smernice, ktorý by sa mal vzťahovať na podvodné konanie týkajúce sa výdavkov, príjmov a aktív na úkor všeobecného rozpočtu Európskej únie (ďalej len „rozpočet Únie“), vrátane finančných operácií, ako sú činnosti súvisiace s prijímaním a poskytovaním úverov. Pod pojmom závažné trestné činy proti spoločnému systému dane z pridanej hodnoty (DPH), ako sa zavádza v smernici Rady 2006/112/ES (8) (ďalej len „spoločný systém DPH“), sa rozumejú najzávažnejšie formy podvodov v oblasti DPH, najmä podvody typu karusel, podvody v oblasti DPH prostredníctvom chýbajúcich obchodníkov a podvody v oblasti DPH páchané zločineckou organizáciou, ktoré spôsobujú vážne ohrozenie spoločného systému DPH, a teda aj rozpočtu Únie. Trestné činy proti spoločnému systému DPH by sa mali považovať za závažné vtedy, ak sa týkajú územia dvoch alebo viacerých členských štátov, sú založené na použití podvodnej schémy, prostredníctvom ktorej sa páchajú štruktúrovaným spôsobom s cieľom získať neoprávnený prospech zo spoločného systému DPH, a spôsobujú celkovú škodu najmenej 10 000 000 EUR. Pod pojmom celková škoda sa rozumie odhadovaná škoda, ktorá vznikla v dôsledku použitia celej podvodnej schémy, a to ako vo vzťahu k finančným záujmom dotknutých členských štátov, tak aj vo vzťahu k finančným záujmom Únie, s výnimkou úrokových sadzieb a sankcií. Cieľom tejto smernice je prispieť k úsiliu v boji proti týmto trestným javom.

               (5)

               Ak Komisia plní rozpočet Únie v rámci zdieľaného alebo nepriameho hospodárenia, môže delegovať úlohy súvisiace s plnením rozpočtu na členské štáty alebo nimi môže poveriť orgány, úrady alebo agentúry zriadené na základe zmlúv alebo iné subjekty alebo osoby. V prípade takéhoto zdieľaného alebo nepriameho hospodárenia by finančné záujmy Únie mali mať rovnakú úroveň ochrany akú majú v rámci priameho hospodárenia, ktoré vykonáva Komisia.

               (6)

               Na účely tejto smernice sú výdavky súvisiace s verejným obstarávaním akékoľvek výdavky v súvislosti s verejnými zákazkami stanovenými v článku 101 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (9).

               (7)

               Právo Únie v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí je v plnej miere uplatniteľné na pranie špinavých peňazí zahŕňajúce majetok pochádzajúci z trestnej činnosti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica. Odkazom na uvedené právo by sa malo zabezpečiť, aby sa sankčný režim zavedený touto smernicou uplatňoval na všetky závažné trestné činy poškodzujúce finančné záujmy Únie.

               (8)

               Korupcia predstavuje obzvlášť závažné ohrozenie finančných záujmov Únie a v mnohých prípadoch môže byť spojená aj s podvodným konaním. Keďže všetci verejní činitelia majú povinnosť uplatňovať úsudok alebo vlastné rozhodnutie nestranne, poskytovanie úplatkov s cieľom ovplyvniť úsudok alebo vlastné rozhodnutie verejného činiteľa a prijímanie takýchto úplatkov by malo patriť do vymedzenia korupcie bez ohľadu na právo alebo predpisy uplatniteľné v dotknutej krajine alebo na dotknutú medzinárodnú organizáciu daného verejného činiteľa.

               (9)

               Finančné záujmy Únie môžu byť poškodzované určitými druhmi konania verejného činiteľa, ktorému bolo zverené hospodárenie s finančnými prostriedkami alebo aktívami, bez ohľadu na to, či vykonáva riadiacu funkciu alebo funkciu dohľadu, aké druhy konania sú zamerané na spreneveru finančných prostriedkov alebo aktív na rozdiel od ich použitia na určený účel a čím sa poškodzujú finančné záujmy Únie. Z tohto dôvodu je potrebné presne vymedziť trestné činy, ktoré zahŕňajú tento druh činov.

               (10)

               V prípade trestných činov pasívnej korupcie a sprenevery je potrebné vymedziť pojem verejný činiteľ, ktorý sa bude vzťahovať na všetkých príslušných úradníkov alebo zamestnancov vykonávajúcich úradnú funkciu v Únii, v členských štátoch alebo v tretích krajinách. Do hospodárenia s finančnými prostriedkami Únie sa čoraz častejšie zapájajú aj súkromné osoby. V záujme primeranej ochrany finančných prostriedkov Únie pred korupciou a spreneverou musí preto vymedzenie pojmu „verejný činiteľ“ zahŕňať osoby, ktoré nevykonávajú úradnú funkciu, ale napriek tomu podobným spôsobom majú na starosti a vykonávajú verejnú službu v súvislosti s finančnými prostriedkami Únie, ako sú napríklad dodávatelia zapojení do hospodárenia s takýmito finančnými prostriedkami.

               (11)

               Pokiaľ ide o trestné činy stanovené v tejto smernici, úmyselnú povahu musia napĺňať všetky znaky tvoriace tieto trestné činy. Úmyselná povaha konania alebo opomenutia môže vyplývať z objektívnych skutkových okolností. Na trestné činy, pri ktorých sa nevyžaduje úmysel, sa táto smernica nevzťahuje.

               (12)

               V tejto smernici sa členským štátom neukladá povinnosť stanoviť trest spočívajúci v uložení odňatia slobody za spáchanie iných ako závažných trestných činov, pri ktorých sa vo vnútroštátnom práve predpokladá úmysel.

               (13)

               Niektoré trestné činy poškodzujúce finančné záujmy Únie v praxi často úzko súvisia s trestnými činmi, na ktoré sa vzťahuje článok 83 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), ako aj legislatívne akty Únie založené na tomto ustanovení. V znení tejto smernice by sa preto mal zabezpečiť súlad medzi takýmito legislatívnymi aktmi a touto smernicou.

               (14)

               Vzhľadom na to, že finančné záujmy Únie môžu byť poškodzované alebo ohrozované konaním, ktoré možno pripísať právnickým osobám, právnické osoby by mali byť trestne zodpovedné za trestné činy vymedzené v tejto smernici, ktoré boli spáchané v ich mene.

               (15)

               V záujme zabezpečenia rovnocennej ochrany finančných záujmov Únie v celej Únii prostredníctvom opatrení s odradzujúcim účinkom, by mali členské štáty stanoviť aj určité druhy sankcií a ich výšku v prípade spáchania trestných činov vymedzených v tejto smernici. Výška sankcií by nemala presahovať to, čo je pre daný trestný čin primerané.

               (16)

               Vzhľadom na to, že sa touto smernicou stanovujú minimálne pravidlá, členské štáty môžu pre trestné činy poškodzujúce finančné záujmy Únie prijať alebo zachovať prísnejšie pravidlá.

               (17)

               Táto smernica nemá vplyv na riadne a účinné uplatňovanie disciplinárnych opatrení alebo sankcií inej než trestnej povahy. Na sankcie inej povahy, ktoré nemôžu byť rovnocenné s trestnoprávnymi sankciami, ktoré už boli danej osobe uložené za to isté konanie, možno prihliadať pri odsúdení tejto osoby za trestný čin vymedzený v tejto smernici. V prípade iných sankcií by sa mala v plnom rozsahu uplatňovať zásada zákazu stíhania alebo potrestania v trestnom konaní dvakrát za ten istý trestný čin (ne bis in idem). Na základe tejto smernice sa ako trestný čin nekvalifikuje konanie, ktoré zároveň nepodlieha disciplinárnym sankciám alebo iným opatreniam ukladaným za porušenie úradných povinností, a to v prípadoch, keď tieto disciplinárne sankcie alebo iné opatrenia možno na dotknuté osoby uplatniť.

               (18)

               Sankcie pre fyzické osoby za určité trestné činy by mali stanovovať trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej štyri roky. Takýmito prípadmi by mali byť aspoň prípady zahŕňajúce spôsobenú značnú škodu alebo získaný značný prospech, pričom škoda alebo prospech by sa mali považovať za značné, ak presahujú sumu 100 000 EUR. Tie členské štáty, ktorých právo neustanovuje výslovný limit pre značnú škodu alebo prospech ako základ pre hornú hranicu trestnej sadzby, by mali zabezpečiť, aby ich súdy náležite zohľadnili výšku škody alebo prospechu pri určovaní sankcií za podvod a za iné trestné činy poškodzujúce finančné záujmy Únie. Touto smernicou sa členským štátom nebráni v tom, aby stanovili aj ďalšie znaky, ktoré by charakterizovali závažnú povahu trestného činu, napríklad pre prípad, keď sú škoda alebo prospech len potenciálne, avšak rozsiahle. Avšak pre trestné činy proti spoločnému systému DPH by limit, od ktorého by sa mal trestný čin považovať za závažný, mal v súlade s touto smernicou predstavovať 10 000 000 EUR. Zavedenie minimálnych úrovní hornej hranice trestnej sadzby trestu odňatia slobody je nevyhnutným predpokladom na zabezpečenie rovnocennej ochrany finančných záujmov Únie v celej Únii. Tieto sankcie majú mať výrazný odradzujúci účinok na potenciálnych páchateľov v celej Únii.

               (19)

               V prípade, že trestný čin spáchala zločinecká organizácia vymedzená v rámcovom rozhodnutí Rady 2008/841/SVV (10), členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa táto skutočnosť považovala za priťažujúcu okolnosť v súlade s príslušnými ustanoveniami ich právneho poriadku. Mali by zabezpečiť, aby sudcovia pri ukladaní trestu páchateľom mohli takúto priťažujúcu okolnosť zohľadniť, hoci sudcovia nemajú povinnosť zohľadniť pri ukladaní trestu takéto priťažujúce okolnosti. Členské štáty nie sú povinné ustanoviť priťažujúcu okolnosť vo svojich právnych poriadkoch, pokiaľ sú trestné činy vymedzené v rámcovom rozhodnutí 2008/841/SVV stanovené vo vnútroštátnom právnom poriadku ako samostatné trestné činy, za ktoré možno uložiť prísnejšie sankcie.

               (20)

               Najmä z dôvodu mobility páchateľov a príjmov pochádzajúcich z protiprávneho konania poškodzujúceho finančné záujmy Únie, ako aj z dôvodu zložitej povahy následného cezhraničného vyšetrovania by mal každý členský štát určiť svoju právomoc, aby mohol proti takémuto konaniu bojovať. Každý členský štát by týmto mal zabezpečiť, aby sa jeho právomoc vzťahovala aj na situácie, keď k spáchaniu trestného činu došlo prostredníctvom informačných a komunikačných technológií, ku ktorým sa vykonal prístup z jeho územia.

               (21)

               Vzhľadom na možnosť viacerých právomocí v prípade cezhraničných trestných činov patriacich do rozsahu pôsobnosti tejto smernice by členské štáty mali zabezpečiť, aby sa pri uplatňovaní vnútroštátnych právnych predpisov transponujúcich túto smernicu plne dodržiavala zásada ne bis in idem.

               (22)

               Členské štáty by mali stanoviť pravidlá týkajúce sa premlčacej doby potrebné na to, aby mohli bojovať proti protiprávnemu konaniu poškodzujúcemu finančné záujmy Únie. V prípadoch trestných činov, za ktoré možno uložiť trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej štyri roky, by mala byť premlčacia doba najmenej päť rokov odo dňa spáchania trestného činu. Týmto by nemali byť dotknuté tie členské štáty, v ktorých nie je stanovená premlčacia doba pre vyšetrovanie, stíhanie a začatie výkonu sankcie.

               (23)

               Bez toho, aby boli dotknuté predpisy týkajúce sa cezhraničnej spolupráce a vzájomnej právnej pomoci v trestných veciach a ďalšie predpisy práva Únie, najmä nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 883/2013 (11), je potrebné vypracovať vhodné ustanovenia upravujúce spoluprácu v záujme zabezpečenia účinného boja proti trestným činom vymedzeným v tejto smernici, ktoré poškodzujú finančné záujmy Únie, a to vrátane výmeny informácií medzi členskými štátmi a Komisiou, ako aj technickej a operačnej pomoci, ktorú Komisia podľa potreby poskytuje príslušným vnútroštátnym orgánom na uľahčenie koordinácie ich vyšetrovaní. Takáto pomoc by nemala zahŕňať jej účasť na vyšetrovaniach alebo trestných stíhaniach, ktoré v jednotlivých trestných veciach vedú vnútroštátne orgány. Dvor audítorov a audítori zodpovední za audit rozpočtov inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie by OLAF-u a iným príslušným orgánom mali oznámiť akékoľvek skutočnosti, ktoré by mohli byť kvalifikované ako trestné činy podľa tejto smernice, a členské štáty by mali zabezpečiť, aby vnútroštátne audítorské subjekty v zmysle článku 59 nariadenia (EÚ, Euratom) č. 966/2012, postupovali rovnakým spôsobom, a to v súlade s článkom 8 nariadenia (EÚ, Euratom) č. 883/2013.

               (24)

               Komisia by mala Európskemu parlamentu a Rade predložiť správu o opatreniach, ktoré členské štáty prijali na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Správu môžu v prípade potreby dopĺňať návrhy zohľadňujúce prípadný vývoj, najmä pokiaľ ide o financovanie rozpočtu Únie.

               (25)

               Dohovor by sa mal nahradiť touto smernicou vo vzťahu k členským štátom, ktoré sú ňou viazané.

               (26)

               Na účely uplatňovania článku 3 ods. 4 písm. d) smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 (12) by sa odkaz na závažný podvod poškodzujúci finančné záujmy Únie, ako sa vymedzuje v článku 1 ods. 1 a v článku 2 ods. 1 Dohovoru, mal vykladať ako podvod poškodzujúci finančné záujmy Únie vymedzený v článku 3 a v článku 7 ods. 3 tejto smernice, resp. pokiaľ ide o trestné činy proti spoločnému systému DPH, ako sa vymedzuje v článku 2 ods. 2 tejto smernice.

               (27)

               Riadne vykonávanie tejto smernice členskými štátmi zahŕňa spracúvanie osobných údajov príslušnými vnútroštátnymi orgánmi a ich výmenu medzi členskými štátmi na jednej strane a medzi príslušnými orgánmi Únie na strane druhej. Spracúvanie osobných údajov na vnútroštátnej úrovni príslušnými vnútroštátnymi orgánmi by sa malo riadiť acquis Únie. Výmena osobných údajov medzi členskými štátmi by sa mala uskutočňovať v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/680 (13). V rozsahu, v akom inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie spracúvajú osobné údaje by sa na spracúvanie osobných údajov malo uplatňovať nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (14) prípadne iné právne akty Únie, ktorými sa upravuje spracúvanie osobných údajov týmito inštitúciami, orgánmi, úradmi a agentúrami, ako aj uplatniteľné pravidlá upravujúce dôverný charakter súdneho vyšetrovania.

               (28)

               Odradzujúci účinok, ktorý sa sleduje pri ukladaní trestnoprávnych sankcií, si vyžaduje mimoriadne obozretný prístup v otázke základných práv. Táto smernica je v súlade so základnými právami a zásadami uznanými predovšetkým v Charte základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), a to konkrétne právom na slobodu a bezpečnosť, ochranou osobných údajov, slobodnou voľbou povolania a právom na prácu, slobodou podnikania, vlastníckym právom, právom na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, prezumpciou neviny a právom na obhajobu, zásadou zákonnosti a primeranosti trestných činov a sankcií, ako aj zásadou ne bis in idem. Touto smernicou sa má zabezpečiť úplné rešpektovanie uvedených práv a zásad a musí sa uplatňovať v súlade s nimi.

               (29)

               Členské štáty by mali prijať opatrenia potrebné na zabezpečenie rýchleho vymoženia neoprávnene vyplatených súm a ich prevodu do rozpočtu Únie bez toho, aby boli dotknuté príslušné pravidlá Únie špecifické pre jednotlivé sektory týkajúce sa finančných korekcií a vymáhania neoprávnene vyplatených súm.

               (30)

               Správne opatrenia a sankcie plnia dôležitú úlohu pri ochrane finančných záujmov Únie. Táto smernica nezbavuje členské štáty povinnosti uplatňovať a vykonávať správne opatrenia a sankcie Únie v zmysle článkov 4 a 5 nariadenia (ES, Euratom) č. 2988/95.

               (31)

               Touto smernicou by sa mala členským štátom uložiť povinnosť stanoviť vo svojom vnútroštátnom práve trestné sankcie za podvody a s nimi súvisiace trestné činy, ktoré poškodzujú finančné záujmy Únie a na ktoré sa vzťahuje táto smernica. Touto smernicou by sa nemali ukladať žiadne povinnosti v súvislosti s uplatňovaním takýchto sankcií ani akéhokoľvek iného dostupného systému presadzovania práva v jednotlivých prípadoch. Členské štáty môžu v oblasti upravenej touto smernicou v zásade naďalej súbežne uplatňovať správne opatrenia a sankcie. Pri uplatňovaní vnútroštátneho práva, ktorým sa transponuje táto smernica, by však členské štáty mali zabezpečiť, aby ukladanie trestných sankcií alebo trestných činov podľa tejto smernice, ako aj správnych opatrení a sankcií neviedlo k porušeniu Charty.

               (32)

               Touto smernicou by nemali byť dotknuté právomoci členských štátov členiť a organizovať svoje daňové správy podľa vlastného uváženia na zabezpečenie správneho určenia dane z pridanej hodnoty, stanovenia jej základu a vykonávania jej výberu, ako aj na účinné uplatňovanie práva o DPH.

               (33)

               Táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia o zrušení imunít obsiahnuté v ZFEÚ, v Protokole č. 3 o štatúte Súdneho dvora Európskej únie a v Protokole č. 7 o výsadách a imunitách Európskej únie, ktoré sú pripojené k ZFEÚ a k Zmluve o Európskej únii (Zmluva o EÚ) a v príslušných vykonávacích predpisoch, alebo podobné ustanovenia vnútroštátneho práva. Pri transpozícii tejto smernice do vnútroštátneho práva, ako aj pri uplatňovaní vnútroštátneho práva, ktorým sa táto smernica transponuje, sa uvedené výsady a imunity vrátane rešpektovania slobody mandátu členov zohľadňujú v plnom rozsahu.

               (34)

               Táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté všeobecné pravidlá a zásady vnútroštátneho trestného práva, ktorými sa upravuje uplatňovanie a výkon trestu podľa konkrétnych okolností v každom jednotlivom prípade.

               (35)

               Keďže cieľ tejto smernice nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu a dôsledkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o EÚ. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

               (36)

               V súlade s článkom 3 a článkom 4a ods. 1 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ, Írsko oznámilo želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tejto smernice.

               (37)

               V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu.

               (38)

               V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu.

               (39)

               Európsky dvor audítorov bol konzultovaný a prijal stanovisko (15),

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   HLAVA I

      PREDMET ÚPRAVY, VYMEDZENIE POJMOV A ROZSAH PÔSOBNOSTI

   Článok 1
   Predmet úpravy
   V tejto smernici sa stanovujú minimálne pravidlá týkajúce sa vymedzenia trestných činov a sankcií pokiaľ ide o boj proti podvodom a inému protiprávnemu konaniu, ktoré poškodzujú finančné záujmy Únie, s cieľom účinne prispieť k silnejšej ochrane proti trestným činom poškodzujúcim tieto finančné záujmy v súlade s acquis Únie v tejto oblasti.
   Článok 2
   Vymedzenie pojmov a rozsah pôsobnosti
   1.   Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

               a)

               „finančné záujmy Únie“ znamenajú všetky príjmy, výdavky a aktíva, ktoré sú pokryté nasledujúcimi rozpočtami, ktoré sú nadobudnuté prostredníctvom týchto rozpočtov alebo ktoré majú byť do týchto rozpočtov uhradené:

                           i)

                           rozpočet Únie;

                           ii)

                           rozpočty inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie zriadených v súlade so zmluvami alebo rozpočty nimi priamo alebo nepriamo spravované a kontrolované.

               b)

               „právnická osoba“ znamená akýkoľvek subjekt, ktorý má právnu subjektivitu podľa uplatniteľného práva, s výnimkou štátov alebo orgánov verejnej moci vykonávajúcich štátnu moc a s výnimkou verejnoprávnych medzinárodných organizácií.

         2.   V súvislosti s príjmami z vlastných zdrojov založených na DPH sa táto smernica uplatňuje len v prípadoch závažných trestných činov proti spoločnému systému DPH. Trestné činy proti spoločnému systému DPH sa na účely tejto smernice považujú za závažné, ak úmyselné konanie alebo opomenutia vymedzené v článku 3 ods. 2 písm. d) sa týkajú územia dvoch alebo viacerých členských štátov Únie a spôsobujú celkovú škodu najmenej 10 000 000 EUR.
   3.   Štruktúra a fungovanie daňových správ členských štátov nie sú touto smernicou dotknuté.
   HLAVA II

      TRESTNÉ ČINY SÚVISIACE S PODVODMI POŠKODZUJÚCIMI FINANČNÉ ZÁUJMY ÚNIE

   Článok 3
   Podvod poškodzujúci finančné záujmy Únie
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že podvod poškodzujúci finančné záujmy Únie predstavuje trestný čin, ak bol spáchaný úmyselne.
   2.   Na účely tejto smernice podvod poškodzujúci finančné záujmy Únie predstavuje:

               a)

               pokiaľ ide o výdavky nesúvisiace s verejným obstarávaním, akékoľvek konanie alebo opomenutie týkajúce sa:

                           i)

                           používania alebo predkladania falšovaných, nesprávnych alebo neúplných výkazov alebo dokladov, ktoré majú za následok spreneveru alebo neoprávnené zadržiavanie finančných prostriedkov alebo aktív z rozpočtu Únie alebo z rozpočtov spravovaných Úniou, alebo v jej mene;

                           ii)

                           neposkytnutia informácií v rozpore s konkrétnou povinnosťou, a to s rovnakým následkom; alebo

                           iii)

                           zneužitia takýchto finančných prostriedkov alebo aktív na iné účely, než na ktoré boli pôvodne poskytnuté;

               b)

               pokiaľ ide o výdavky súvisiace s verejným obstarávaním, aspoň pokiaľ k nemu došlo v úmysle získať pre páchateľa alebo inú osobu neoprávnený prospech, a to poškodením finančných záujmov Únie, akékoľvek konanie alebo opomenutie týkajúce sa:

                           i)

                           používania alebo predkladania falšovaných, nesprávnych alebo neúplných výkazov alebo dokladov, ktoré majú za následok spreneveru alebo neoprávnené zadržiavanie finančných prostriedkov alebo aktív z rozpočtu Únie alebo z rozpočtov spravovaných Úniou, alebo v jej mene;

                           ii)

                           neposkytnutia informácií v rozpore s konkrétnou povinnosťou, a to s rovnakým následkom; alebo

                           iii)

                           zneužitia takýchto finančných prostriedkov alebo aktív na iné účely, než na ktoré boli pôvodne poskytnuté, ktoré poškodzuje finančné záujmy Únie;

               c)

               pokiaľ ide o iné príjmy, než sú príjmy z vlastných zdrojov založených na DPH uvedené v písmene d), akékoľvek konanie alebo opomenutie týkajúce sa:

                           i)

                           používania alebo predkladania falšovaných, nesprávnych alebo neúplných výkazov alebo dokladov, ktoré majú za následok protiprávny úbytok zdrojov rozpočtu Únie alebo rozpočtov spravovaných Úniou alebo v jej mene;

                           ii)

                           neposkytnutia informácií v rozpore s konkrétnou povinnosťou, a to s rovnakým následkom; alebo

                           iii)

                           zneužitia legálne nadobudnutého prospechu s rovnakým následkom;

               d)

               pokiaľ ide o príjmy z vlastných zdrojov založených na DPH, akékoľvek konanie alebo opomenutie, ku ktorému došlo v rámci cezhraničných podvodných schém, týkajúce sa:

                           i)

                           používania alebo predkladania falšovaných, nesprávnych alebo neúplných výkazov alebo dokladov týkajúcich sa DPH, ktoré majú za následok úbytok zdrojov rozpočtu Únie;

                           ii)

                           neposkytnutia informácií týkajúcich sa DPH v rozpore s konkrétnou povinnosťou, a to s rovnakým následkom; alebo

                           iii)

                           predloženia správnych výkazov týkajúcich sa DPH na účely podvodného zamaskovania nezaplatenia alebo neoprávneného vzniku práv na vrátenie DPH.

         Článok 4
   Iné trestné činy poškodzujúce finančné záujmy Únie
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby pranie špinavých peňazí upravené v článku 1 ods. 3 smernice (EÚ) 2015/849 zahŕňajúce majetok pochádzajúci z trestnej činnosti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica, predstavovalo trestný čin.
   2.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby pasívna aj aktívna korupcia, ak je spáchaná úmyselne, predstavovala trestný čin.

               a)

               Na účely tejto smernice je pasívna korupcia konanie verejného činiteľa, ktorý priamo alebo cez sprostredkovateľa požaduje alebo prijme výhody akéhokoľvek druhu pre seba alebo pre tretiu stranu, alebo akceptuje prísľub takejto výhody na účely toho, aby konal alebo aby sa zdržal konania v súlade so svojimi povinnosťami alebo pri výkone svojich funkcií spôsobom, ktorý poškodzuje alebo môže poškodiť finančné záujmy Únie.

               b)

               Na účely tejto smernice je aktívna korupcia konanie osoby, ktorá prisľúbi, ponúkne alebo poskytne priamo alebo cez sprostredkovateľa akúkoľvek výhodu verejnému činiteľovi, pre neho samotného alebo pre tretiu stranu na účely toho, aby konal alebo aby sa zdržal konania v súlade so svojimi povinnosťami alebo pri výkone svojich funkcií spôsobom, ktorý poškodzuje alebo môže poškodiť finančné záujmy Únie.

         3.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sprenevera, ak je spáchaná úmyselne, predstavovala trestný čin.
   Na účely tejto smernice je sprenevera konanie verejného činiteľa, ktorý má priamo alebo nepriamo na starosti správu finančných prostriedkov alebo aktív, spočívajúce vo viazaní alebo úhrade finančných prostriedkov alebo vyčlenení či použití aktív akýmkoľvek spôsobom na iné ako určené účely, ktoré poškodzuje finančné záujmy Únie.
   4.   Na účely tejto smernice je „verejný činiteľ“:

               a)

               „úradník Únie“ alebo „zamestnanec vnútroštátnej verejnej správy“, vrátane akéhokoľvek verejného činiteľa iného členského štátu a akéhokoľvek zamestnanca vnútroštátnej verejnej správy tretej krajiny.

                           i)

                           „úradník Únie“ znamená osobu:

                                       —

                                       ktorá je úradníkom alebo iným zamestnancom v zmysle Služobného poriadku úradníkov Európskej únie a Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov stanoveného v nariadení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (16) (ďalej len „služobný poriadok“); alebo

                                       —

                                       ktorú do Únie vyslal členský štát alebo akýkoľvek verejný či súkromný subjekt a ktorá vykonáva funkcie rovnocenné s funkciami, ktoré vykonávajú úradníci Únie alebo iní zamestnanci.

                                 Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia o výsadách a imunitách uvedené v Protokoloch č. 3 a č. 7, členovia inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie zriadených v súlade so zmluvami a zamestnanci takýchto subjektov sa považujú za úradníkov Únie, aj pokiaľ sa na nich neuplatňuje služobný poriadok.

                           ii)

                           „zamestnanec vnútroštátnej verejnej správy“ sa chápe ako odkaz na vymedzenie pojmu „úradník“ alebo „verejný činiteľ“ vo vnútroštátnom práve členského štátu alebo tretej krajiny, kde dotknutá osoba vykonáva svoju funkciu.

                     Napriek tomu v prípade konania, ktoré sa týka vnútroštátneho úradníka členského štátu alebo zamestnanca vnútroštátnej verejnej správy tretej krajiny a ktoré začal iný členský štát, však tento iný členský štát nie je povinný uplatňovať vymedzenie pojmu „zamestnanec vnútroštátnej verejnej správy“ s výnimkou situácie, keď je uvedené vymedzenie zlučiteľné s jeho vnútroštátnym právom.
               Termín „zamestnanec vnútroštátnej verejnej správy“ zahŕňa akúkoľvek osobu, ktorá zastáva výkonnú, správnu alebo súdnu funkciu na vnútroštátnej, regionálnej alebo miestnej úrovni. Za zamestnanca vnútroštátnej správy sa považuje akákoľvek osoba, ktorá vykonáva zákonodarnú funkciu na vnútroštátnej, regionálnej alebo miestnej úrovni;

               b)

               akákoľvek iná osoba, ktorá má na starosti a vykonáva verejnú službu súvisiacu so správou finančných záujmov Únie alebo s rozhodovaním o nich v členských štátoch alebo v tretích krajinách.

         HLAVA III

      VŠEOBECNÉ USTANOVENIA TÝKAJÚCE SA PODVODOV A INÝCH TRESTNÝCH ČINOV POŠKODZUJÚCICH FINANČNÉ ZÁUJMY ÚNIE

   Článok 5
   Podnecovanie, napomáhanie, navádzanie a pokus
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby podnecovanie na spáchanie trestných činov uvedených v článkoch 3 a 4 a napomáhanie pri ich páchaní a navádzanie na ne bolo trestné.
   2.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby pokus o spáchanie niektorého z trestných činov uvedených v článku 3 a v článku 4 ods. 3 bol trestný.
   Článok 6
   Zodpovednosť právnických osôb
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby mohli byť právnické osoby uznané za zodpovedné za ktorýkoľvek z trestných činov uvedených v článkoch 3, 4 a 5, ak ich spáchala v ich prospech akákoľvek osoba konajúca buď samostatne alebo ako člen orgánu právnickej osoby, ktorá má v tejto právnickej osobe vedúce postavenie, a to na základe:

               a)

               právomoci zastupovať túto právnickú osobu;

               b)

               oprávnenia prijímať rozhodnutia v mene tejto právnickej osoby; alebo

               c)

               oprávnenia vykonávať kontrolu v rámci tejto právnickej osoby.

         2.   Členské štáty prijmú zároveň potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby mohli byť právnické osoby uznané za zodpovedné v prípade, že zanedbanie dohľadu alebo kontroly osobou uvedenou v odseku 1 tohto článku umožnilo spáchanie niektorého z trestných činov uvedených v článkoch 3, 4 alebo 5 v prospech tejto právnickej osoby osobou, ktorá je jej podriadená.
   3.   Zodpovednosť právnických osôb podľa odsekov 1 a 2 tohto článku nevylučuje možnosť trestného konania proti fyzickým osobám, ktoré sú páchateľmi trestných činov uvedených v článkoch 3 a 4 alebo sú trestne zodpovedné podľa článku 5.
   Článok 7
   Sankcie v prípade fyzických osôb
   1.   Členské štáty zabezpečia, aby bolo možné za trestné činy uvedené v článkoch 3, 4 a 5 uložiť v prípade fyzických osôb účinné, primerané a odradzujúce trestné sankcie.
   2.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby bolo možné za trestné činy uvedené v článkoch 3 a 4 uložiť ako maximálnu sankciu trest odňatia slobody.
   3.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby bolo možné za trestné činy uvedené v článkoch 3 a 4, pri ktorých vznikla značná škoda alebo prospech, uložiť ako maximálnu sankciu trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej štyri roky.
   Škoda alebo prospech, ktoré vznikli spáchaním trestných činov uvedených v článku 3 ods. 2 písm. a), b) a c) a v článku 4 sa považujú za značné, ak škoda alebo prospech presahuje 100 000 EUR.
   Škoda alebo prospech, ktoré vznikli spáchaním trestných činov uvedených v článku 3 ods. 2 písm. d) a ktoré podliehajú článku 2 ods. 2, sa považujú za značné.
   Členské štáty môžu taktiež stanoviť trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej štyri roky na základe iných závažných okolností vymedzených ich vnútroštátnym právom.
   4.   V prípade trestných činov uvedených v článku 3 ods. 2 písm. a), b) alebo c) alebo v článku 4, pri ktorých škoda nepresahuje sumu 10 000 EUR alebo prospech nepresahuje sumu 10 000 EUR, môžu členské štáty namiesto toho ustanoviť iné než trestné sankcie.
   5.   Odsek 1 sa uplatňuje bez toho, aby bolo dotknuté vykonávanie disciplinárnych právomocí príslušných orgánov voči verejným činiteľom.
   Článok 8
   Priťažujúca okolnosť
   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa považovalo za priťažujúcu okolnosť, ak trestný čin uvedený v článku 3, 4 alebo 5 bol spáchaný v rámci zločineckej organizácie v zmysle rámcového rozhodnutia 2008/841/SVV.
   Článok 9
   Sankcie v prípade právnických osôb
   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby právnická osoba zodpovedná podľa článku 6 podliehala uloženiu účinných, primeraných a odradzujúcich sankcií, ktoré zahŕňajú trestné alebo iné ako trestné sankcie a ktoré môžu zahŕňať aj iné druhy sankcií, ako napríklad:

               a)

               vylúčenie z nároku na verejné dávky alebo pomoc;

               b)

               dočasné či trvalé vylúčenie z postupov verejného obstarávania;

               c)

               dočasný alebo trvalý zákaz výkonu obchodnej činnosti;

               d)

               uloženie súdneho dohľadu;

               e)

               súdne rozhodnutie o zrušení právnickej osoby;

               f)

               dočasné alebo trvalé zatvorenie prevádzok, ktoré sa použili na spáchanie trestného činu.

         Článok 10
   Zaistenie a konfiškácia
   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom umožniť zaistenie a konfiškáciu prostriedkov a príjmov z trestných činov uvedených v článkoch 3, 4 a 5. Členské štáty, ktoré sú viazané smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/42/EÚ (17), postupujú v súlade s uvedenou smernicou.
   Článok 11
   Právomoc
   1.   Každý členský štát prijme potrebné opatrenia s cieľom stanoviť svoju právomoc vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článkoch 3, 4 a 5 v prípade, že:

               a)

               sa trestný čin spáchal úplne alebo čiastočne na jeho území; alebo

               b)

               páchateľ je jedným z jeho štátnych príslušníkov.

         2.   Každý členský štát prijme potrebné opatrenia s cieľom stanoviť svoju právomoc vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článkoch 3, 4 a 5, ak sa na páchateľa vzťahuje v čase spáchania trestného činu služobný poriadok. Každý členský štát sa môže zdržať uplatňovania pravidiel o určení právomoci stanovených v tomto odseku alebo ich uplatňovať iba v špecifických prípadoch alebo za špecifických podmienok a informuje o tom Komisiu.
   3.   Členský štát informuje Komisiu, ak sa rozhodne rozšíriť svoju právomoc vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článku 3, 4 alebo 5 spáchaným mimo jeho územia, v prípade, ak nastala jedna z nasledovných situácií:

               a)

               páchateľ má obvyklý pobyt na jeho území;

               b)

               trestný čin bol spáchaný v prospech právnickej osoby usadenej na jeho území; alebo

               c)

               páchateľ je jedným z jeho úradníkov, ktorý koná vo svojej úradnej funkcii.

         4.   V prípade uvedenom v odseku 1 písm. b) prijmú členské štáty potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby vykonávanie ich právomoci nebolo podmienené skutočnosťou, že trestné stíhanie možno začať len na základe oznámenia obete v mieste spáchania trestného činu alebo na základe oznámenia zo strany štátu, na území ktorého bol trestný čin spáchaný.
   Článok 12
   Premlčacia doba v prípade trestných činov poškodzujúcich finančné záujmy Únie
   1.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom ustanoviť premlčaciu dobu, ktorá umožňuje vyšetrovanie, trestné stíhanie, súdne konanie a vydávanie rozsudkov v súvislosti s trestnými činmi uvedenými v článkoch 3, 4 a 5 počas dostatočne dlhého obdobia od spáchania uvedených trestných činov, aby bolo možné uvedené trestné činy účinne riešiť.
   2.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom umožniť vyšetrovanie, trestné stíhanie, súdne konanie a vydávanie rozsudkov v súvislosti s trestnými činmi uvedenými v článkoch 3, 4 a 5, za ktoré možno uložiť trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej štyri roky, počas obdobia najmenej piatich rokov od spáchania týchto trestných činov.
   3.   Odchylne od odseku 2 môžu členské štáty stanoviť premlčaciu dobu, ktorá je kratšia než päť rokov, ale nie kratšia než tri roky, ak zabezpečia, že plynutie premlčacej doby sa môže prerušiť alebo pozastaviť na základe konkrétnych úkonov.
   4.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť výkon:

               a)

               trestu odňatia slobody v dĺžke presahujúcej jeden rok, alebo

               b)

               trestu odňatia slobody v prípade trestného činu, za ktorý možno uložiť trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej štyri roky,

         uloženého v nadväznosti na právoplatné odsúdenie za trestný čin uvedený v článku 3, 4 alebo 5, a to počas obdobia najmenej piatich rokov odo dňa právoplatného odsúdenia. Toto obdobie môže zahŕňať predĺženia premlčacej doby vyplývajúce z prerušenia alebo pozastavenia.
   Článok 13
   Vymáhanie finančných prostriedkov
   Táto smernica nemá vplyv na vymáhanie:

               1.

               na úrovni Únie súm neoprávnene vyplatených v súvislosti so spáchaním trestných činov uvedených v článku 3 ods. 2 písm. a), b) alebo c) alebo v článku 4 alebo 5;

               2.

               na vnútroštátnej úrovni akejkoľvek DPH nezaplatenej v súvislosti so spáchaním trestných činov uvedených v článku 3 ods. 2 písm. d) alebo v článku 4 alebo 5.

         Článok 14
   Súčinnosť s inými uplatniteľnými právnymi predpismi Únie
   Táto smernica nie je dotknutá uplatňovaním správnych opatrení, sankcií a pokút stanovených v právnych predpisoch Únie, najmä správnych opatrení, sankcií a pokút v zmysle článkov 4 a 5 nariadenia (ES, Euratom) č. 2988/95, alebo vo vnútroštátnych právnych predpisoch prijatých v súlade s osobitným záväzkom podľa práva Únie. Členské štáty zabezpečia, aby akékoľvek trestné konanie začaté na základe vnútroštátnych ustanovení, ktorými sa vykonáva táto smernica, nemalo nenáležitý vplyv na riadne a účinné uplatňovanie správnych opatrení, sankcií a pokút, ktoré nemôžu byť rovnocenné trestnému konaniu, stanovených v práve Únie alebo vo vnútroštátnych vykonávacích ustanoveniach.
   HLAVA IV

      ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA

   Článok 15
   Spolupráca medzi členskými štátmi a Komisiou(OLAF) a inými inštitúciami, orgánmi, úradmi alebo agentúrami Únie
   1.   Bez toho, aby boli dotknuté predpisy týkajúce sa cezhraničnej spolupráce a vzájomnej právnej pomoci v trestných veciach, členské štáty, Eurojust, Európska prokuratúra a Komisia v rámci svojich príslušných právomocí vzájomne spolupracujú v oblasti boja proti trestným činom uvedeným v článkoch 3, 4 a 5. Na tento účel Komisia a prípadne Eurojust poskytujú takú technickú a operačnú pomoc, ktorú príslušné vnútroštátne orgány potrebujú na lepšiu koordináciu svojich vyšetrovaní.
   2.   Príslušné orgány členských štátov si môžu v rámci svojich právomocí vymieňať informácie s Komisiou s cieľom uľahčiť zistenie skutkového stavu a zároveň zabezpečiť účinné opatrenia v prípade trestných činov uvedených v článkoch 3, 4 a 5. Komisia a príslušné vnútroštátne orgány pritom v každom konkrétnom prípade zohľadňujú požiadavky dôvernosti a predpisy týkajúce sa ochrany údajov. Bez toho, aby bolo dotknuté vnútroštátne právo o prístupe k informáciám, členský štát môže pri poskytovaní informácií Komisii na tento účel stanoviť osobitné podmienky týkajúce sa použitia týchto informácií Komisiou alebo iným členským štátom, ktorému sú tieto informácie postúpené.
   3.   Dvor audítorov a audítori zodpovední za audit rozpočtov inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie zriadených na základe zmlúv a rozpočtov riadených a kontrolovaných inštitúciami oznámia úradu OLAF a iným príslušným orgánom všetky skutočnosti, o ktorých sa dozvedeli pri plnení svojich povinností a ktoré by mohli byť kvalifikované ako trestný čin podľa článkov 3, 4 alebo 5. Členské štáty zabezpečia, aby vnútroštátne audítorské orgány postupovali rovnakým spôsobom.
   Článok 16
   Nahradenie Dohovoru o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev
   Dohovor o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev z 26. júla 1995 vrátane jeho protokolov z 27. septembra 1996, 29. novembra 1996 a 19. júna 1997 („dohovor“) sa týmto nahrádza touto smernicou vo vzťahu k členským štátom, ktoré sú ňou viazané, s účinnosťou od 6. júla 2019.
   Vo vzťahu k členským štátom viazaným touto smernicou sa odkazy na dohovor považujú za odkazy na túto smernicu.
   Článok 17
   Transpozícia
   1.   Členské štáty prijmú a uverejnia do 6. júla 2019 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Znenie týchto opatrení oznámia bezodkladne Komisii. Tieto opatrenia sa uplatňujú od 6. júla 2019.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Tieto opatrenia zahŕňajú vyhlásenie, že pre členské štáty, ktoré sú viazané touto smernicou, sa odkazy na existujúce právo, právne predpisy a iné správne opatrenia dohovoru nahradeného touto smernicou, nahrádzajú odkazmi na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze a jeho znenie upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 18
   Podávanie správ a hodnotenie
   1.   Komisia do 6. júla 2021 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu, v ktorej posúdi rozsah, v akom členské štáty prijali potrebné opatrenia na dosiahnutie súladu s touto smernicou.
   2.   Bez toho, aby boli dotknuté oznamovacie povinnosti stanovené v iných právnych aktoch Únie, členské štáty každoročne zasielajú tieto štatistiky o trestných činoch uvedených v článkoch 3,4 a 5 Komisii, ak sú dostupné na ústrednej úrovni v dotknutom členskom štáte:

               a)

               počet začatých trestných konaní, zamietnutých konaní, konaní, v ktorých bol obžalovaný zbavený obvinenia, konaní, v ktorých bol obžalovaný odsúdený, a prebiehajúcich konaní;

               b)

               sumy vymožené na základe trestných konaní a sumy odhadovaných škôd.

         3.   Komisia do 6. júla 2024 a so zohľadnením svojej správy predloženej podľa odseku 1 a štatistík členských štátov predložených podľa odseku 2 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu, v ktorej posúdi vplyv vnútroštátnych právnych predpisov, ktorými sa transponuje táto smernica, na predchádzanie podvodom poškodzujúcim finančné záujmy Únie.
   4.   Komisia do 6. júla 2022 a na základe štatistík predložených členskými štátmi podľa odseku 2 posúdi a podá o tom správu Európskemu parlamentu a Rade, či so zreteľom na všeobecný cieľ, ktorým je posilnenie ochrany finančných záujmov Únie:

               a)

               limit uvedený v článku 2 ods. 2 je primeraný;

               b)

               ustanovenia o premlčacej dobe uvedené v článku 12 sú dostatočne účinné;

               c)

               sa touto smernicou účinne riešia prípady podvodov súvisiacich s verejným obstarávaním.

         5.   K správam uvedeným v odsekoch 3 a 4 sa v prípade potreby pripojí legislatívny návrh, ktorý môže obsahovať osobitné ustanovenie o podvodoch súvisiacich s verejným obstarávaním.
   Článok 19
   Nadobudnutie účinnosti
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 20
   Adresáti
   Táto smernica je určená členským štátom v súlade so zmluvami.

      V Štrasburgu 5. júla 2017

            Za Európsky parlament

            predseda

         A. TAJANI

            Za Radu

            predseda

         M. MAASIKAS

      (1)  Ú. v. EÚ C 391, 18.12.2012, s. 134.

      (2)  Pozícia Európskeho parlamentu zo 16. apríla 2014 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku) a pozícia Rady v prvom čítaní z 25. apríla 2017 (Ú. v. EÚ C 184, 9.6.2017, s. 1). Pozícia Európskeho parlamentu z 5. júla 2017 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku).

      (3)  Ú. v. ES C 316, 27.11.1995, s. 48.

      (4)  Ú. v. ES C 313, 23.10.1996, s. 1.

      (5)  Ú. v. ES C 151, 20.5.1997, s. 1.

      (6)  Ú. v. ES C 221, 19.7.1997, s. 11.

      (7)  Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 312, 23.12.1995, s. 1).

      (8)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1).

      (9)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Ú. v. EÚ L 298, 26.10.2012, s. 1).

      (10)  Rámcové rozhodnutie Rady 2008/841/SVV z 24. októbra 2008 o boji proti organizovanému zločinu (Ú. v. EÚ L 300, 11.11.2008, s. 42).

      (11)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 883/2013 z 11. septembra 2013 o vyšetrovaniach vykonávaných Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF), ktorým sa zrušuje nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nariadenie Rady (Euratom) č. 1074/1999 (Ú. v. EÚ L 248, 18.9.2013, s. 1).

      (12)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 z 20. mája 2015 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 a zrušuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES a smernica Komisie 2006/70/ES (Ú. v. EÚ L 141, 5.6.2015, s. 73).

      (13)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/680 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov príslušnými orgánmi na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií a o voľnom pohybe takýchto údajov a o zrušení rámcového rozhodnutia Rady 2008/977/SVV (Ú. v. EÚ L 119, 4.5.2016, s. 89).

      (14)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, 12.1.2001, s. 1).

      (15)  Ú. v. EÚ C 383, 12.12.2012, s.1.

      (16)  Ú. v. ES L 56, 4.3.1968, s. 1.

      (17)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/42/EÚ z 3. apríla 2014 o zaistení a konfiškácii prostriedkov a príjmov z trestnej činnosti v Európskej únii (Ú. v. EÚ L 127, 29.4.2014, s. 39).


title: Smernica Rady z 8. júna 1989, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 83/129/EHS o dovoze koží určitých tuleních mláďat a výrobkov z nich do členských štátov

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31989L0370

Úradný vestník L 163 , 14/06/1989 S. 0037 - 0037

		Smernica Radyz 8. júna 1989,ktorou sa mení a dopĺňa smernica 83/129/EHS o dovoze koží určitých tuleních mláďat a výrobkov z nich do členských štátov(83/370/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu 83/129/EHS [1], zmenenú a doplnenú smernicou 85/444/EHS [2], a najmä na jej článok 2,so zreteľom na návrh Komisie,keďže smernica 83/129/EHS ustanovuje, že členské štáty prijmú alebo zachovajú všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, že výrobky uvedené v jej prílohe sa na ich územia nedovážajú na obchodné účely;keďže smernica 83/129/EHS končí svoju platnosť 1. októbra 1989;keďže Zhromaždenie prijalo písomné vyhlásenie, v ktorom vyzval na časovo neurčité predĺženie smernice 83/129/EHS;keďže v záujme všetkých zúčastnených strán je potrebné vyhnúť sa negatívnym následkom, ktoré by bolo možné očakávať po ukončení platnosti smernice 83/129/EHS;keďže predĺženie smernice 83/129/EHS je užitočným doplnkovým opatrením k opatreniu kanadskej vlády na ukončenie všetkých lovov mláďat tuleňov grónskych a tuleňov mechúrnatých na obchodné účely;keďže narastajú pochybnosti ohľadom účinkov netradičných spôsobov lovu na ochranu tuleňa grónskeho vo východnom Atlantiku, Barentsovom mori a Bielom mori, kde je okrem lovu ovplyvnený aj vyčerpávaním druhov rýb, ktoré sú mu potravou a zachytávaním do sietí pozdĺž nórskeho pobrežia;keďže Komisia zaslala 26. augusta 1983 správu, po ktorej nasledovala doplňujúca správa 14. júna 1985;keďže Komisia zaslala ďalšiu správu Rade 24. marca 1988;keďže smernica 83/129/EHS by sa mala zmeniť a doplniť, aby sa uplatňovala bez určenia dátumu,PRIJALA TÚTO SMERNICUČlánok 1Článok 2 smernice 83/129/EHS sa nahrádza takto:"Článok 2Táto smernica sa bude uplatňovať od 1. októbra 1983."Článok 2Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 8 júna 1989Za RadupredsedaJ. L. Saenz Cosculluela[1] Ú. v. ES L 91, 9.4.1983, s. 30.[2] Ú. v. ES L 259, 1.10.1985, s. 70.--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie 2009/91/ES z  31. júla 2009 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES s cieľom zaradiť tetraboritan sodný ako aktívnu látku do prílohy I k uvedenej smernici (Text s významom pre EHP)

text:
               1.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 201/39

      SMERNICA KOMISIE 2009/91/ES
   z 31. júla 2009,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES s cieľom zaradiť tetraboritan sodný ako aktívnu látku do prílohy I k uvedenej smernici
   (Text s významom pre EHP)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (1), a najmä na jej článok 16 ods. 2 druhý pododsek,
   keďže:

               (1)

               V nariadení Komisie (ES) č. 1451/2007 zo 4. decembra 2007 o druhej fáze desaťročného pracovného programu uvedeného v článku 16 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (2) sa ustanovuje zoznam aktívnych látok, ktoré sa majú posúdiť na účely ich prípadného zaradenia do prílohy I, IA alebo IB k smernici 98/8/ES. Tento zoznam zahŕňa tetraboritan sodný.

               (2)

               Podľa nariadenia (ES) č. 1451/2007 sa tetraboritan sodný hodnotil v súlade s článkom 11 ods. 2 smernice 98/8/ES na využívanie vo výrobkoch typu 8, ktorými sú prostriedky na ochranu dreva, ako sa vymedzuje v prílohe V k smernici 98/8/ES.

               (3)

               Holandsko určené ako spravodajský členský štát predložilo Komisii 7. júla 2006 v súlade s článkom 14 ods. 4 a 6 nariadenia (ES) č. 1451/2007 správu príslušného orgánu spolu s odporúčaním.

               (4)

               Členské štáty a Komisia preskúmali uvedenú správu príslušného orgánu. V súlade s článkom 15 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1451/2007 sa výsledky preskúmania začlenili do hodnotiacej správy 20. februára 2009 v rámci Stáleho výboru pre biocídne výrobky.

               (5)

               Z vykonaných preskúmaní vyplýva, že sa dá očakávať, že biocídne výrobky používané ako prostriedky na ochranu dreva a obsahujúce tetraboritan sodný vyhovujú požiadavkám ustanoveným v článku 5 smernice 98/8/ES. Je preto vhodné, aby sa tetraboritan sodný zaradil do prílohy I a aby sa tým v súlade s článkom 16 ods. 3 smernice 98/8/ES vo všetkých členských štátoch zabezpečila možnosť vydávať, upravovať alebo rušiť povolenia na biocídne výrobky používané ako prostriedky na ochranu dreva a obsahujúce tetraboritan sodný.

               (6)

               V prípade miestneho ošetrovania dreva vo vonkajšom prostredí a v prípade ošetreného dreva vystaveného vplyvom počasia sa však zistili neprijateľné riziká. Preto by sa povolenia na uvedené použitia nemali vydávať, kým sa na základe zaslaných údajov nepotvrdí, že uvedené výrobky sa môžu používať bez toho, aby predstavovali neprijateľné riziko pre životné prostredie.

               (7)

               Na úrovni Spoločenstva sa nehodnotili všetky možné použitia. Preto je vhodné, aby členské štáty posúdili tieto riziká pre prostredia a populácie, ktoré sa na úrovni Spoločenstva reprezentatívne nezahrnuli do hodnotenia rizika, a pri vydávaní povolení výrobkom zabezpečili prijatie vhodných opatrení alebo zavedenie osobitných podmienok s cieľom zmierniť zistené riziká na prijateľnú úroveň.

               (8)

               Vzhľadom na závery hodnotiacej správy je vhodné vyžadovať, aby sa pri povoľovaní výrobkov obsahujúcich tetraboritan sodný a používaných ako prostriedky na ochranu dreva uplatňovali osobitné opatrenia na zmiernenie možného rizika. Mali by sa predovšetkým prijať primerané opatrenia zamerané na ochranu pôdneho a vodného prostredia, keďže sa počas hodnotenia zistilo, že tieto výrobky predstavujú pre uvedené prostredia neprijateľné riziko. Výrobky by sa takisto mali používať s vhodnými ochrannými prostriedkami, ak sa riziko, ktoré podľa zistení tieto výrobky predstavujú pre profesijných alebo priemyselných používateľov, nemôže znížiť iným spôsobom.

               (9)

               Je dôležité uplatňovať ustanovenia tejto smernice súbežne vo všetkých členských štátoch, aby sa na trhu zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie s biocídnymi výrobkami obsahujúcimi aktívnu látku tetraboritan sodný a aby sa uľahčilo riadne fungovanie trhu s biocídnymi výrobkami vo všeobecnosti.

               (10)

               Kým sa aktívna látka zaradí do prílohy I, malo by uplynúť primerané obdobie, aby sa členským štátom a iným zainteresovaným stranám umožnilo pripraviť sa na plnenie nových požiadaviek, ktoré zo zaradenia vyplynú, a aby sa zabezpečilo, že žiadatelia s pripravenou dokumentáciou budú mať možnosť úplne využiť desaťročné obdobie ochrany údajov, ktoré v súlade s článkom 12 ods. 1 písm. c) bodom ii) smernice 98/8/ES začína plynúť dňom zaradenia aktívnej látky do prílohy.

               (11)

               Po zaradení aktívnej látky do prílohy by členské štáty mali mať k dispozícii primerané obdobie na implementáciu článku 16 ods. 3 smernice 98/8/ES, a najmä na vydávanie, upravovanie alebo zrušenie povolení na biocídne výrobky vo výrobkoch typu 8 obsahujúce tetraboritan sodný s cieľom zabezpečiť ich súlad so smernicou 98/8/ES.

               (12)

               Smernica 98/8/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (13)

               Opatrenia ustanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre biocídne výrobky,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Príloha I k smernici 98/8/ES sa mení a dopĺňa v súlade s prílohou k tejto smernici.
   Článok 2
   1.   Členské štáty prijmú a uverejnia najneskôr do 31. augusta 2010 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou.
   Uvedené ustanovenia uplatňujú od 1. septembra 2011.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 31. júla 2009

            Za Komisiu

         Stavros DIMAS

            člen Komisie

      (1)  Ú. v. ES L 123, 24.4.1998, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 325, 11.12.2007, s. 3.

      PRÍLOHA
      V prílohe I k smernici 98/8/ES sa vkladá táto položka „č. 24“:

                     Číslo

                     Všeobecný názov

                     Názov podľa IUPAC
                     Identifikačné čísla

                     Minimálna čistota aktívnej látky v biocídnom výrobku uvedenom na trh

                     Dátum zaradenia do prílohy

                     Termín na dosiahnutie súladu s článkom 16 ods. 3
                     (okrem výrobkov obsahujúcich viac ako jednu aktívnu látku, pre ktoré sa termín na dosiahnutie súladu s článkom 16 ods. 3 vymedzí v poslednom z rozhodnutí o zaradení ich aktívnych látok do prílohy)

                     Dátum ukončenia platnosti zaradenia do prílohy

                     Typ výrobku

                     Osobitné ustanovenia (1)

                     „24

                     tetraboritan sodný

                     tetraboritan sodný
                     č. EC: 215-540-4
                     č. CAS (bezvodý): 1330-43-4
                     č. CAS (pentahydrát): 12267-73-1
                     č. CAS. (dekahydrát): 1303-96-4

                     990 g/kg

                     1. septembra 2011

                     31. augusta 2013

                     31. augusta 2021

                     8

                     Pri posudzovaní žiadostí o povolenie výrobku v súlade s článkom 5 a prílohou VI posudzujú členské štáty, ak je to v prípade konkrétneho výrobku relevantné, populácie, ktoré môžu byť vystavené výrobku, a použitie alebo expozičné scenáre, ktoré sa na úrovni Spoločenstva reprezentatívne nezahrnuli do hodnotenia rizika.
                     Pri vydávaní povolení výrobkom posúdia členské štáty riziká a následne zabezpečia prijatie vhodných opatrení alebo zavedenie osobitných podmienok s cieľom zmierniť zistené riziká.
                     Povolenie sa môže vydať, ak sa na základe žiadosti preukáže, že riziká možno znížiť na prijateľné úrovne.
                     Členské štáty zabezpečia, aby sa povolenia udeľovali iba za týchto podmienok:

                                 1.

                                 Výrobky schválené na priemyselné a profesijné využitie sa musia používať s vhodnými osobnými ochrannými prostriedkami, ak sa v žiadosti o povolenie výrobku nepreukáže, že riziko, ktoré tieto výrobky predstavujú pre priemyselných a/alebo profesijných používateľov, možno znížiť na prijateľnú úroveň iným spôsobom.

                                 2.

                                 Vzhľadom na riziká, ktoré podľa zistení tieto výrobky predstavujú pre pôdne a vodné prostredie, sa výrobky nepovoľujú na účely miestneho ošetrovania dreva vo vonkajšom prostredí alebo dreva vystaveného vplyvom počasia okrem prípadov, keď sa predložia údaje na preukázanie toho, že výrobok spĺňa podmienky podľa článku 5 a prílohy VI, pričom sa v prípade potreby uplatnia primerané opatrenia na zmiernenie rizika. Najmä na etiketách a/alebo kartách bezpečnostných údajov výrobkov povolených na priemyselné využitie sa uvádza, že čerstvo ošetrené drevo sa po ošetrení musí skladovať chránené pred zrážkami a/alebo na nepriepustnom tvrdom povrchu, aby sa predišlo priamym únikom do pôdy alebo vody, a že všetky úniky sa musia zachytiť na účely opätovného použitia alebo likvidácie.“

         (1)  V záujme implementácie spoločných princípov uvedených v prílohe VI sú obsah a závery hodnotiacich správ k dispozícii na internetovej stránke Komisie: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Smernica Komisie (EÚ) 2016/1106 zo 7. júla 2016, ktorou sa mení smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES o vodičských preukazoch (Text s významom pre EHP)

text:
               8.7.2016

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 183/59

         SMERNICA KOMISIE (EÚ) 2016/1106
   zo 7. júla 2016,
   ktorou sa mení smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES o vodičských preukazoch
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2006/126/ES z 20. decembra 2006 o vodičských preukazoch (1), a najmä na jej článok 8,
   keďže:

               (1)

               Od prijatia smernice 2006/126/ES sa zaznamenal pokrok vo vedeckých poznatkoch o ochoreniach, ktoré ovplyvňujú spôsobilosť viesť vozidlo, najmä pokiaľ ide o odhadovanie rizík z hľadiska bezpečnosti cestnej premávky súvisiacich s ochoreniami a o účinnosť liečby pri predchádzaní týmto rizikám.

               (2)

               V súčasnom znení smernice 2006/126/ES ešte nie sú zohľadnené najnovšie poznatky o ochoreniach postihujúcich srdce a cievy, ktoré predstavujú už hroziace alebo potenciálne riziko závažnej a náhlej udalosti, ktorá znemožní alebo zhorší bezpečné ovládanie vozidla jednotlivcom alebo ktorá vedie k obom týmto následkom.

               (3)

               Výbor pre vodičské preukazy zriadil pracovnú skupinu pre vedenie vozidla a srdcovo-cievne choroby, ktorej úlohou je posúdiť riziká pre bezpečnosť cestnej premávky súvisiace so srdcovo-cievnymi chorobami z hľadiska súčasnej medicíny a vypracovať vhodné usmernenia. Zo správy (2) pracovnej skupiny vyplynulo, prečo je potrebné aktualizovať ustanovenia týkajúce sa srdcovo-cievnych chorôb v prílohe III k smernici 2006/126/ES. Navrhuje sa v nej, aby sa zohľadnili najnovšie lekárske poznatky a aby bolo jasne uvedené, pri ktorých ochoreniach by malo byť vedenie vozidla povolené a v ktorých situáciách by nemali byť vodičské preukazy vydané alebo obnovené. Okrem toho správa obsahuje podrobné informácie o tom, ako by mali príslušné vnútroštátne orgány uplatňovať aktualizované ustanovenia týkajúce sa srdcovo-cievnych chorôb.

               (4)

               Od poslednej aktualizácie ustanovení týkajúcich sa cukrovky v prílohe III k smernici 2006/126/ES v roku 2009 sa zaznamenal pokrok v znalostiach a metódach na diagnostikovanie a liečbu hypoglykémie. Pracovná skupina pre cukrovku, ktorú zriadil Výbor pre vodičské preukazy, dospela k záveru, že tento vývoj by sa mal zohľadniť aktualizáciou uvedených ustanovení, najmä pokiaľ ide o význam hypoglykémie, ku ktorej dochádza počas spánku, a o dĺžku trvania zákazu vedenia vozidla po opakovaných prípadoch závažnej hypoglykémie v prípade vodičov skupiny 1.

               (5)

               Aby sa primeraným spôsobom zohľadnila špecifická situácia jednotlivcov a aby bolo možné náležite sa prispôsobiť budúcemu vývoju v týchto lekárskych oblastiach, členské štáty by mali mať možnosť zabezpečiť, aby príslušné vnútroštátne zdravotnícke orgány mohli v riadne odôvodnených jednotlivých prípadoch povoliť vedenie vozidla.

               (6)

               Smernica 2006/126/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.

               (7)

               V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 k vysvetľujúcim dokumentom (3) sa členské štáty zaviazali v odôvodnených prípadoch pripojiť k oznámeniu o svojich transpozičných opatreniach jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi zložkami smernice a príslušnými časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov.

               (8)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Výboru pre vodičské preukazy,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Príloha III k smernici 2006/126/ES sa mení v súlade s prílohou k tejto smernici.
   Článok 2
   1.   Členské štáty prijmú a uverejnia najneskôr do 1. januára 2018 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.
   Tieto ustanovenia uplatňujú od 1. januára 2018.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 7. júla 2016

            Za Komisiu

            predseda

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Ú. v. EÚ L 403, 30.12.2006, s. 18.

      (2)  Nové normy pre vedenie vozidla a srdcovo-cievne choroby, Správa expertnej skupiny pre vedenie vozidla a srdcovo-cievne choroby (New Standards for Driving and Cardiovascular Diseases, Report of the Expert Group on Driving and Cardiovascular Diseases), Brusel október 2013.

      (3)  Ú. v. EÚ C 369, 17.12.2011, s. 14.

      PRÍLOHA
      Príloha III k smernici 2006/126/ES sa mení takto:

                  1.

                  Oddiel 9 („SRDCOVO-CIEVNE CHOROBY“) sa nahrádza takto:
                  „SRDCOVO-CIEVNE CHOROBY
                  9.   Srdcovo-cievne ochorenia alebo choroby môžu spôsobiť náhle oslabenie mozgových funkcií, čo predstavuje nebezpečenstvo z hľadiska bezpečnosti cestnej premávky. Tieto ochorenia sú dôvodom na dočasné alebo trvalé obmedzenie vedenia vozidla.
                  9.1.   V prípade nasledujúcich srdcovo-cievnych ochorení sa môžu vodičské preukazy vydávať alebo obnovovať pre žiadateľov alebo vodičov uvedených skupín až po tom, čo bolo ochorenie účinne vyliečené a bolo vydané príslušné lekárske povolenie, a v prípade potreby pod podmienkou podrobenia sa pravidelným lekárskym kontrolám:

                              a)

                              bradyarytmia (poškodenie funkcie sínusového uzla a poruchy vedenia) a tachyarytmia (supraventrikulárna a ventrikulárna arytmia) s prípadom alebo prípadmi synkopy v minulosti v dôsledku porúch srdcového rytmu (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              b)

                              bradyarytmia: poškodenie funkcie sínusového uzla a poruchy vedenia s Möbitzovou átrioventrikulárnou blokádou II. typu druhého stupňa, átrioventrikulárnou blokádou tretieho stupňa alebo alternujúcou blokádou ramienok (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              c)

                              tachyarytmia (supraventrikulárna a ventrikulárna arytmia) spojená:

                                          —

                                          so štrukturálnym ochorením srdca a pretrvávajúcou komorovou tachykardiou (VT) (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2) alebo

                                          —

                                          s polymorfnou nepretrvávajúcou komorovou tachykardiou alebo s indikáciou pre defibrilátor (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              d)

                              príznaky angíny (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              e)

                              trvalá implantácia alebo nahradenie kardiostimulátora (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              f)

                              implantácia alebo nahradenie defibrilátora alebo primeraný či neprimeraný výboj defibrilátora (uplatňuje sa iba pre skupinu 1);

                              g)

                              synkopa (prechodná strata vedomia a svalového tonusu charakterizovaná rýchlym nástupom, krátkym trvaním a spontánnym zotavením, ku ktorej dochádza v dôsledku celkového nedokrvenia mozgu a v prípade ktorej sa predpokladá, že je podmienená reflexom, bez známej príčiny, bez akéhokoľvek preukázateľného ochorenia srdca) (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              h)

                              akútny koronárny syndróm (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              i)

                              stabilná angina pectoris, pokiaľ sa pri miernej námahe neprejavujú symptómy (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              j)

                              perkutánna koronárna intervencia (PKI) (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              k)

                              koronárna arteriálna bypassová chirurgia (CABG) (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              l)

                              mozgová mŕtvica/tranzitórny ischemický atak (TIA) (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              m)

                              významná stenóza krčnice (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              n)

                              maximálny priemer aorty prevyšuje 5,5 cm (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              o)

                              zlyhanie srdca:

                                          —

                                          klasifikácia podľa New York Heart Association (NYHA) I, II, III (uplatňuje sa iba pre skupinu 1),

                                          —

                                          klasifikácia NYHA I a II za predpokladu, že ejekčná frakcia ľavej komory predstavuje aspoň 35 % (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              p)

                              transplantácia srdca (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              q)

                              zariadenie na podporu srdcovej činnosti (uplatňuje sa iba pre skupinu 1);

                              r)

                              operácia srdcovej chlopne (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              s)

                              malígna hypertenzia (zvýšenie systolického krvného tlaku na hodnotu ≥ 180 mm Hg alebo diastolického krvného tlaku na hodnotu ≥ 110 mm Hg spojené s hroziacim alebo progresívnym poškodením orgánov) (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              t)

                              krvný tlak stupňa III (diastolický krvný tlak ≥ 110 mm Hg a/alebo systolický krvný tlak ≥ 180 mm Hg) (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              u)

                              kongenitálne srdcové ochorenie (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              v)

                              hypertrofická kardiomyopatia, ak je bez synkopy (uplatňuje sa iba pre skupinu 1);

                              w)

                              syndróm dlhého intervalu Q-T so synkopou, torsade des pointes alebo Q-Tc > 500 ms (uplatňuje sa iba pre skupinu 1).

                        9.2.   V prípade nasledujúcich srdcovo-cievnych ochorení sa vodičské preukazy pre žiadateľov alebo vodičov uvedených skupín nevydávajú ani neobnovujú:

                              a)

                              implantácia defibrilátora (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              b)

                              periférne cievne ochorenie – aneuryzma hrudnej a brušnej aorty, pričom maximálny priemer aorty je taký, že hrozí závažné riziko náhleho pretrhnutia a následnej udalosti, ktorá znemožní ovládanie vozidla (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2);

                              c)

                              zlyhanie srdca:

                                          —

                                          klasifikácia NYHA IV (uplatňuje sa iba pre skupinu 1),

                                          —

                                          klasifikácia NYHA III a IV (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              d)

                              zariadenia na podporu srdcovej činnosti (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              e)

                              ochorenie srdcovej chlopne s aortálnou regurgitáciou, aortálnou stenózou, mitrálnou regurgitáciou alebo mitrálnou stenózou, pokiaľ sa funkčná schopnosť odhaduje na hodnotu NYHA IV alebo pokiaľ nastal prípad synkopy (uplatňuje sa iba pre skupinu 1);

                              f)

                              ochorenie srdcovej chlopne podľa klasifikácie NYHA III alebo IV alebo s ejekčnou frakciou (EF) pod 35 %, mitrálnou stenózou a závažnou pľúcnou hypertenziou alebo s echokardiograficky potvrdenou závažnou aortálnou stenózou alebo aortálnou stenózou spôsobujúcou synkopu, s výnimkou úplne asymptomatickej závažnej aortálnej stenózy, pokiaľ sú splnené požiadavky záťažového testu (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              g)

                              štrukturálna a elektrická kardiomyopatia – hypertrofická kardiomyopatia so synkopami v minulosti alebo pokiaľ sú splnené dve alebo viaceré z týchto podmienok: hrúbka steny ľavej komory predstavuje > 3 cm, nepretrvávajúca komorová tachykardia, v minulosti náhle úmrtie v rodine (príbuzného v prvom stupni), žiadny nárast krvného tlaku pri námahe (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              h)

                              syndróm dlhého intervalu Q-T so synkopou, torsade des pointes a Q-Tc > 500 ms (uplatňuje sa iba pre skupinu 2);

                              i)

                              Brugadov syndróm so synkopou alebo prerušením náhleho zastavenia srdca (uplatňuje sa pre skupiny 1 a 2).

                        Vodičské preukazy môžu byť vydané alebo obnovené vo výnimočných prípadoch, pokiaľ je to riadne odôvodnené príslušným lekárskym posudkom, a pod podmienkou podrobenia sa pravidelnej lekárskej kontrole, čím sa zabezpečí, že je daná osoba s prihliadnutím na dôsledky jej zdravotného stavu aj naďalej schopná viesť vozidlo bezpečne.
                  9.3.   Iné kardiomyopatie
                  U žiadateľov alebo vodičov s dobre opísanými kardiomyopatiami (napr. arytmogénnou kardiomyopatiou pravej komory, non-kompaktnou kardiomyopatiou, katecholaminergnou polymorfnou komorovou tachykardiou a syndrómom krátkeho intervalu QT) alebo s novými kardiomyopatiami, ktoré sa môžu odhaliť, sa posúdi riziko udalostí spôsobujúcich náhlu neschopnosť. Je potrebné dôkladné posúdenie odborníka. Posúdia sa prognostické ukazovatele konkrétnej kardiomyopatie.
                  9.4.   Členské štáty môžu obmedziť vydanie alebo obnovenie vodičských preukazov pre žiadateľov alebo vodičov s inými srdcovo-cievnymi chorobami.“

                  2.

                  Bod 10.2 oddielu 10 („DIABETES MELLITUS“) sa nahrádza takto:
                  10.2.   Žiadateľ alebo vodič, ktorý má diabetes a užíva lieky, pri ktorých je riziko, že vyvolajú hypoglykémiu, musí preukázať, že si uvedomuje riziko spojené s hypoglykemickým stavom a že tento stav dokáže primerane ovládať.
                  Vodičské preukazy sa nemôžu vydať ani obnoviť žiadateľom alebo vodičom, ktorí si dostatočne neuvedomujú svoj hypoglykemický stav.
                  Vodičské preukazy sa nemôžu vydať ani obnoviť žiadateľom alebo vodičom, ktorí majú opakovanú ťažkú hypoglykémiu, pokiaľ nepredložia príslušný lekársky posudok a nepodrobia sa pravidelnej lekárskej kontrole. V prípade opakovanej ťažkej hypoglykémie počas bdelého stavu sa vodičský preukaz nemôže vydať ani obnoviť, kým neuplynú 3 mesiace od poslednej príhody.
                  Vodičské preukazy môžu byť vydané alebo obnovené vo výnimočných prípadoch, pokiaľ je to riadne odôvodnené príslušným lekárskym posudkom, a pod podmienkou podrobenia sa pravidelnej lekárskej kontrole, čím sa zabezpečí, že je daná osoba s prihliadnutím na dôsledky jej zdravotného stavu naďalej schopná viesť vozidlo bezpečne.“


title: Smernica Rady z 19. júna 1978, ktorou sa po prvýkrát mení a dopĺňa smernica 76/118/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa niektorých druhov konzervovaného kondenzovaného, zahusteného alebo sušeného mlieka, určeného na ľudskú spotrebu

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31978L0630

Úradný vestník L 206 , 29/07/1978 S. 0012 - 0012 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 8 S. 0161  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 22 S. 0066  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 8 S. 0161  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 8 S. 0211  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 8 S. 0211

		Smernica Radyz 19. júna 1978,ktorou sa po prvýkrát mení a dopĺňa smernica 76/118/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa niektorých druhov konzervovaného kondenzovaného, zahusteného alebo sušeného mlieka, určeného na ľudskú spotrebu(78/630/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej články 43 a 100,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],keďže smernicou Rady 76/118/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa niektorých druhov konzervovaného kondenzovaného zahusteného alebo sušeného mlieka určeného na ľudskú spotrebu [3] sa v článku 3 ods. 1 ustanovuje, že na uvedené výrobky sa môžu používať iba označenia uvedené a definované v prílohe k vyššie uvedenej smernici; keďže v bode 1 písm. c je uvedené a definované označenie "nesladené kondenzované čiastočne odtučnené mlieko"; keďže podľa tohto ustanovenia je možné predávať v maloobchode pod takýmto označením iba mlieko čiastočne zahustené, s hmotnostným obsahom tuku 4 až 4,5 % a s hmotnostným obsahom mliečnej sušiny nie menším ako 24 %;keďže so zreteľom na ťažkosti s porozumením na strane nákupcov sa smernicou 76/118/EHS, v článku 3 ods. 2, ustanovili určité označenia, ktorých používanie môže byť vyhradené na územiach dotknutých členských štátov;keďže v určitých členských štátoch sa vyskytli podobné ťažkosti vo vzťahu k označeniu nesladeného kondenzovaného čiastočne odtučneného mlieka, ktoré sa môže predávať v maloobchode; keďže je preto potrebné rozšíriť pre tieto štáty možnosť ustanovenú v článku 3 ods. 2 smernice 76/118/EHS, pokiaľ ide o maloobchodný predaj výrobkov s vyššie uvedeným označením,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1K článku 3 ods. 2 smernice 76/118/EHS sa pridáva toto:"d) "Geëvaporeerde halfvolle melk" v Belgicku a Holandsku a "lait demi-écrémé concentré" a "lait demi-écrémé concentré non sucré" v Belgicku, Francúzsku a Luxembursku pre názov výrobku definovaného v bode 1 písm. c prílohy, v prípade maloobchodného predaja."Článok 2Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 19. júna 1978Za RadupredsedaP. Dalsager[1] Ú. v. ES C 183, 1.8.1977, s. 59.[2] Ú. v. ES C 84, 8.4.1978, s. 3.[3] Ú. v. ES L 24, 30.1.1976, s. 49.--------------------------------------------------