title: Smernica Rady 2014/87/Euratom z  8. júla 2014 , ktorou sa mení smernica 2009/71/Euratom, ktorou sa zriaďuje rámec Spoločenstva pre jadrovú bezpečnosť jadrových zariadení

text:
               25.7.2014

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 219/42

         SMERNICA RADY 2014/87/EURATOM
   z 8. júla 2014,
   ktorou sa mení smernica 2009/71/Euratom, ktorou sa zriaďuje rámec Spoločenstva pre jadrovú bezpečnosť jadrových zariadení
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, a najmä na jej články 31 a 32,
   so zreteľom na návrh Európskej komisie vypracovaný po získaní stanoviska skupiny osobností vymenovaných Vedeckým a technickým výborom spomedzi vedeckých expertov členských štátov,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
   keďže:

               (1)

               V smernici Rady 2013/59/Euratom (3) sa stanovujú jednotné základné bezpečnostné normy ochrany zdravia jednotlivcov vystavovaných pracovnému, lekárskemu a verejnému ožiareniu pred nebezpečenstvami vyplývajúcimi z ionizujúceho žiarenia.

               (2)

               Smernicou Rady 2009/71/Euratom (4) sa členských štátom ukladajú povinnosti zriadiť a udržiavať vnútroštátny rámec pre jadrovú bezpečnosť. Uvedená smernica vychádza z ustanovení hlavných medzinárodných nástrojov v oblasti jadrovej bezpečnosti, a to Dohovoru o jadrovej bezpečnosti (5), ako aj zo základných bezpečnostných princípov (6), ktoré stanovila Medzinárodná agentúra pre atómovú energiu (ďalej len „MAAE“).

               (3)

               Smernica Rady 2011/70/Euratom (7) ukladá členským štátom povinnosť zriadiť a udržiavať vnútroštátny rámec pre nakladanie s vyhoreným palivom a rádioaktívnym odpadom.

               (4)

               V záveroch Rady z 8. mája 2007 o jadrovej bezpečnosti a bezpečnom nakladaní s vyhoreným jadrovým palivom a rádioaktívnym odpadom sa zdôrazňuje, že „jadrová bezpečnosť patrí medzi vnútroštátne právomoci, ktoré sa, ak je to vhodné, vykonávajú v rámci EÚ. Rozhodnutia týkajúce sa bezpečnostných opatrení a dohľadu nad jadrovými zariadeniami zostávajú výlučne úlohou prevádzkovateľov a vnútroštátnych orgánov“.

               (5)

               Jadrová havária vo Fukušime v Japonsku v roku 2011 opäť upriamila pozornosť celého sveta na opatrenia potrebné na minimalizovanie rizika a zaručenie najvyšších úrovní jadrovej bezpečnosti. Na základe záverov Európskej rady z 24. – 25. marca 2011 vykonali príslušné vnútroštátne regulačné orgány spolu s Komisiou v rámci Skupiny európskych regulačných orgánov pre jadrovú bezpečnosť (ENSREG), zriadenej rozhodnutím Komisie 2007/530/Euratom (8), v celom Spoločenstve komplexné posúdenia rizika a bezpečnosti jadrových elektrární („záťažové testy“). Na základe výsledkov sa určilo niekoľko zlepšení, ktoré by sa mohli realizovať v oblasti prístupov k jadrovej bezpečnosti a odvetvových postupov v zúčastnených krajinách.
               Okrem toho Európska rada vyzvala Komisiu, aby podľa potreby preskúmala existujúci právny a regulačný rámec bezpečnosti jadrových zariadení a navrhla prípadné potrebné zlepšenia. Európska rada zároveň zdôraznila, že v Únii by sa mali zaviesť a neustále zlepšovať najprísnejšie normy jadrovej bezpečnosti.

               (6)

               Základnou podmienkou regulačného rámca jadrovej bezpečnosti Spoločenstva je silný príslušný regulačný orgán so skutočnou nezávislosťou pri regulačnom rozhodovaní. Je mimoriadne dôležité, aby bol príslušný regulačný orgán schopný vykonávať svoje právomoci v rámci prijímania regulačných rozhodnutí s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň jadrovej bezpečnosti nestranne a transparentne a bez nenáležitého ovplyvňovania. Regulačné rozhodnutia a opatrenia na ich presadzovanie v oblasti jadrovej bezpečnosti by mali vychádzať z objektívnych technických hľadísk týkajúcich sa bezpečnosti a mali by sa prijať bez akéhokoľvek nenáležitého vonkajšieho vplyvu, ktorý by mohol ohroziť bezpečnosť, napríklad nenáležitého vplyvu spojeného s meniacimi sa politickými, hospodárskymi a spoločenskými podmienkami.
               Ustanovenia smernice 2009/71/Euratom týkajúce sa funkčného oddelenia príslušných regulačných orgánov by sa mali posilniť, aby sa zabezpečila skutočná nezávislosť regulačných orgánov od nenáležitého ovplyvňovania pri prijímaní regulačných rozhodnutí a poskytli sa primerané prostriedky a kompetencie na riadne vykonávanie úloh, ktoré im boli pridelené. Regulačný orgán by mal mať najmä dostatočnú právomoc, dostatočný personál a dostatočné finančné zdroje na náležité plnenie zverených úloh.
               Týmito posilnenými požiadavkami by však nemala byť dotknutá prípadná úzka spolupráca s inými príslušnými vnútroštátnymi orgánmi ani všeobecné politické usmernenia, ktoré vydávajú členské štáty.

               (7)

               V rámci procesu prijímania regulačných rozhodnutí by sa mali zohľadňovať spôsobilosti a odborné znalosti, ktoré môžu poskytnúť organizácie technickej podpory. Tieto odborné znalosti by mali vychádzať z najnovších vedeckých a technických poznatkov vrátane prevádzkových skúseností a výskumu v oblasti bezpečnosti, z riadenia poznatkov a z príslušných technických zdrojov.

               (8)

               V súlade s časťou 1 Všeobecných požiadaviek na bezpečnosť MAAE by sa mala rešpektovať úloha členských štátov pri zriadení rámca pre jadrovú bezpečnosť a úloha regulačného orgánu pri uplatňovaní tohto rámca.

               (9)

               Vzhľadom na špecializovanú povahu odvetvia jadrovej energetiky a obmedzený počet pracovníkov s požadovanou odbornosťou a spôsobilosťami môže dochádzať k rotácii pracovníkov s výkonnou zodpovednosťou medzi jadrovým priemyslom a regulačnými orgánmi, preto by sa mala venovať osobitná pozornosť zamedzovaniu konfliktu záujmov. Okrem toho je potrebné zabezpečiť, aby sa nevyskytol žiadny konflikt záujmov v prípade organizácií, ktoré poskytujú príslušnému regulačnému orgánu poradenstvo alebo služby.

               (10)

               Dôsledky jadrovej havárie môžu presiahnuť štátne hranice, preto by sa mala podporovať úzka spolupráca, koordinácia a výmena informácií medzi príslušnými regulačnými orgánmi členských štátov v blízkosti jadrového zariadenia bez ohľadu na to, či tieto členské štáty prevádzkujú jadrové zariadenia alebo nie. V tejto súvislosti by mali členské štáty zabezpečiť, aby sa zaviedli vhodné opatrenia na uľahčenie takejto spolupráce vo veciach jadrovej bezpečnosti s cezhraničným dosahom.

               (11)

               S cieľom zabezpečiť osvojenie riadnych zručností, dosiahnutie a udržanie primeranej úrovne spôsobilosti by všetky strany mali zabezpečiť, aby boli všetci pracovníci, ktorí plnia úlohy v oblasti jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení a havarijnej pripravenosti a odozvy na území jadrového zariadenia, zapojení do trvalého procesu vzdelávania. To je možné dosiahnuť prostredníctvom zriadenia vzdelávacích programov a plánov odbornej prípravy, postupov pre periodické hodnotenia a aktualizácie vzdelávacích programov, ako aj primeraných rozpočtových prostriedkov na odbornú prípravu.

               (12)

               Ďalším kľúčovým poučením z jadrovej havárie vo Fukušime je dôležitosť zvyšovania transparentnosti v oblasti jadrovej bezpečnosti. Transparentnosť je takisto dôležitým prostriedkom na podporu nezávislosti pri prijímaní regulačných rozhodnutí. Preto by súčasné ustanovenia smernice 2009/71/Euratom o informáciách, ktoré sa majú poskytnúť verejnosti, mali byť konkrétnejšie, pokiaľ ide o druh takto poskytovaných informácií. Okrem toho by v súlade s vnútroštátnym rámcom pre jadrovú bezpečnosť mala verejnosť dostať príležitosť zúčastňovať sa relevantných fáz rozhodovacieho procesu týkajúceho sa jadrových zariadení, pričom by sa mala zohľadňovať rozdielnosť vnútroštátnych systémov. Rozhodnutia o vydaní licencie zostávajú v právomoci príslušných vnútroštátnych orgánov.

               (13)

               Požiadavky tejto smernice týkajúce sa transparentnosti dopĺňajú existujúce právne predpisy Euratomu. Rozhodnutím Rady 87/600/Euratom (9) sa ukladá členským štátom povinnosť oznamovať a poskytovať informácie Komisii a ostatným členským štátom v prípade rádiologickej havarijnej situácie na vlastnom území, pričom smernica 2013/59/Euratom obsahuje požiadavky na členské štáty, aby informovali verejnosť o opatreniach na ochranu zdravia, ktoré sa majú uplatniť, a o krokoch, ktoré sa majú vykonať v prípade rádiologickej havarijnej situácie, a aby v pravidelných intervaloch poskytovali aktualizované informácie obyvateľstvu, ktoré by mohlo byť v prípade takejto havarijnej situácie zasiahnuté.

               (14)

               Zmluvné strany Dohovoru o jadrovej bezpečnosti počas 6. hodnotiaceho stretnutia znovu potvrdili svoj záväzok týkajúci sa zistení z druhého mimoriadneho zasadnutia, ktoré sa konalo po havárii vo Fukušime. Zdôraznili najmä, že „jadrové elektrárne by sa mali projektovať, budovať a prevádzkovať s cieľom predchádzať haváriám, zmierňovať následky havárií, ku ktorým dôjde a zabraňovať kontaminácii v okolí jadrového zariadenia“ a že „regulačné orgány by mali zabezpečiť, aby sa tieto ciele uplatňovali na účely identifikácie a zavádzania vhodných zlepšení bezpečnosti na existujúcich zariadeniach“.

               (15)

               Vzhľadom na technický pokrok dosiahnutý prostredníctvom opatrení MAAE a Združením západoeurópskych regulačných orgánov v oblasti jadrovej energie (ďalej len „WENRA“), a so zreteľom na poučenia získané zo záťažových testov a vyšetrovania jadrovej havárie vo Fukušime by sa smernica 2009/71/Euratom mala zmeniť tak, aby zahŕňala vysoký cieľ Spoločenstva v oblasti jadrovej bezpečnosti, ktorý sa vzťahuje na všetky štádiá životnosti jadrových zariadení (umiestňovanie, projektovanie, výstavbu, uvedenie do prevádzky, prevádzku, vyraďovanie). Konkrétne si tento cieľ vyžaduje podstatné bezpečnostné vylepšenia projektov nových reaktorov, pri ktorých by sa mali využiť najmodernejšie poznatky a technológie a zohľadniť najnovšie medzinárodné požiadavky na bezpečnosť.

               (16)

               Uvedený cieľ by sa mal dosiahnuť najmä prostredníctvom posúdení jadrovej bezpečnosti, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti tejto smernice. Tieto posúdenia by mali vykonávať držitelia licencie pod kontrolou príslušného vnútroštátneho regulačného orgánu a môžu sa použiť ako posúdenie rizika závažnej havárie v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ (10) za predpokladu, že sú splnené požiadavky tejto smernice.

               (17)

               Zásadný význam pre bezpečnosť jadrových zariadení má koncepcia ochrany do hĺbky, ktorá je základom pre realizáciu vysokých cieľov jadrovej bezpečnosti. Uplatňovaním zásad ochrany do hĺbky, ako sú vymedzené v medzinárodných normách a usmerneniach a združením WENRA, sa zabezpečuje, aby činnosti súvisiace s bezpečnosťou podliehali v čo najväčšej rozumnej miere nezávislým úrovniam opatrení, ktoré v prípade poruchy umožnia jej zistenie, riešenie alebo nápravu primeranými opatreniami. Účinnosť na jednotlivých úrovniach je podstatnou súčasťou ochrany do hĺbky, ktorá má za cieľ predchádzať haváriám a zmierňovať ich následky, ak by k nim došlo. Ochrana do hĺbky má obvykle päťúrovňovú štruktúru. Ak jedna úroveň zlyhá, príde na rad ďalšia. Cieľom prvej úrovne je predchádzať abnormálnej prevádzke a poruchám systémov. Ak prvá úroveň zlyhá, na obmedzenie abnormálnej prevádzky alebo zistenie porúch slúži druhá úroveň ochrany. Ak dôjde k zlyhaniu druhej úrovne, na zabezpečenie ďalšieho vykonávania bezpečnostných funkcií prostredníctvom aktivácie osobitných bezpečnostných systémov a ďalších bezpečnostných prvkov slúži tretia úroveň ochrany. Ak dôjde k zlyhaniu tretej úrovne, na obmedzenie šírenia havárií prostredníctvom riadenia havárií, a to s cieľom predchádzať závažným havarijným podmienkam spojeným s únikmi rádioaktívnych látok do vonkajšieho prostredia alebo ich zmierňovať, slúži štvrtá úroveň. Posledným cieľom (piata úroveň ochrany) je zmiernenie rádiologických následkov významných únikov rádioaktívnych látok prostredníctvom havarijnej odozvy v okolí jadrového zariadenia.

               (18)

               Spolu s ochranou do hĺbky sa za základný faktor pre dosiahnutie vysokej úrovne jadrovej bezpečnosti a jej neustáleho zlepšovania považuje účinná kultúra jadrovej bezpečnosti. Ukazovatele účinnej kultúry jadrovej bezpečnosti zahŕňajú najmä: záväzok pracovníkov a vedenia organizácie na všetkých úrovniach k jadrovej bezpečnosti a jej neustálemu zlepšovaniu; podporu spôsobilosti pracovníkov na všetkých úrovniach overovať dodržiavanie príslušných bezpečnostných zásad a postupov s cieľom neustále zlepšovať jadrovú bezpečnosť; schopnosť pracovníkov podávať včas správy o bezpečnostných otázkach; identifikáciu poučení získaných na základe prevádzkových skúseností a systematické podávanie správ o každej odchýlke od normálnych prevádzkových podmienok alebo o opatreniach týkajúcich sa riadenia havárií, ktoré môžu mať dosah na jadrovú bezpečnosť. Medzi dôležité prvky prispievajúce k dosiahnutiu vysokej kultúry jadrovej bezpečnosti patria najmä účinné systémy riadenia, náležité vzdelávanie a odborná príprava a opatrenia držiteľa licencie s cieľom zaznamenávať, vyhodnocovať a dokumentovať prevádzkové skúsenosti, ktoré sú významné z hľadiska vnútornej a vonkajšej bezpečnosti, ako aj účinné riešenie nastolených otázok.

               (19)

               Keď sa v tejto smernici používa výraz „prakticky uskutočniteľné“ (reasonably practicable), mal by sa uplatňovať v súlade so zavedenými vymedzeniami pojmov, najmä tými, ktoré zaviedli WENRA a MAAE.

               (20)

               Po jadrových haváriách na Three Mile Island a v Černobyle jadrová havária vo Fukušime opäť poukázala na kľúčový význam zadržiavacej funkcie, ktorá je poslednou bariérou chrániacou ľudí a životné prostredie pred únikom rádioaktívnych látok následkom havárie. Žiadateľ o licenciu na výstavbu nového reaktora na výrobu energie alebo výskumného reaktora by mal preto preukázať, že projekt obmedzuje účinky poškodenia aktívnej zóny reaktora na oblasť kontajnmentu, t. j. mal by preukázať, že rozsiahly alebo nepovolený rádioaktívny únik rádioaktívnych látok mimo hermetickú zónu kontajnmentu je krajne nepravdepodobný, pričom žiadateľ by mal byť schopný preukázať s vysokým stupňom istoty, že k takémuto úniku nedôjde.

               (21)

               Na riešenie problematiky predchádzania haváriám a zmierňovania ich následkov by sa mali požadovať konkrétnejšie opatrenia týkajúce sa riadenia havárií a havarijnej odozvy na území jadrového zariadenia. Uvedené opatrenia by mali byť v súlade s príslušnými ustanoveniami smernice 2013/59/Euratom a to bez toho, aby nimi boli tieto ustanovenia dotknuté. Držiteľ licencie by mal stanoviť postupy, usmernenia a opatrenia, ktoré sa zaoberajú riešením havárií vrátane ťažkých havárií, ktoré by mohli nastať vo všetkých prevádzkových režimoch vrátane plného výkonu, odstavenia a prechodových stavov s cieľom zaistiť súdržnosť a nadväznosť medzi všetkými týmito postupmi a opatreniami a zabezpečiť ich vykonávanie, preskúmavanie a aktualizáciu. Uvedené opatrenia by mali takisto zabezpečiť dostatočný personál, vybavenie a ďalšie potrebné zdroje. Mala by sa vytvoriť organizačná štruktúra s jasným vymedzením zodpovednosti a zabezpečiť koordinácia medzi reagujúcimi orgánmi.

               (22)

               Záťažové testy preukázali kľúčovú úlohu mechanizmov posilnenej spolupráce a koordinácie medzi všetkými stranami, ktoré zodpovedajú za jadrovú bezpečnosť. Partnerské preskúmania sa ukázali ako dobrý prostriedok na budovanie dôvery s cieľom rozvoja a výmeny skúseností a zaistenia spoločného uplatňovania prísnych noriem v oblasti jadrovej bezpečnosti.

               (23)

               Spolupráca v oblasti jadrovej bezpečnosti je medzi členskými štátmi dobre zavedená a predstavuje pridanú hodnotu, pokiaľ ide o jadrovú bezpečnosť, transparentnosť a otvorenosť voči zainteresovaným stranám na európskej aj medzinárodnej úrovni.
               Členské štáty by prostredníctvom svojich príslušných regulačných orgánov s náležitým využitím skupiny ENSREG a opierajúc sa o odborné znalosti združenia WENRA mali každých šesť rokov zadefinovať metodiku, referenčný a časový rámec partnerských hodnotení na spoločnú špecifickú technickú tému týkajúcu sa jadrovej bezpečnosti ich jadrových zariadení. Spoločná špecifická technická téma, ktorá sa má posudzovať, by sa mala určiť spomedzi referenčných úrovní bezpečnosti WENRA alebo na základe spätnej väzby získanej z prevádzkových skúseností, nehôd a havárií, ako aj technologického a vedeckého pokroku. Členské štáty by mali vykonávať vnútroštátne sebahodnotenie a prijať opatrenia na spoločné partnerské hodnotenie ich vnútroštátnych sebahodnotení príslušnými regulačnými orgánmi iných členských štátov.
               Mali by sa vypracovať správy o zisteniach týchto partnerských hodnotení. Členské štáty by mali vypracovať národné akčné plány na riešenie všetkých relevantných zistení a svojich vlastných vnútroštátnych hodnotení, pričom by mali zohľadniť výsledky správ z partnerských hodnotení. Správy z partnerských hodnotení by mali rovnako tvoriť základ každej súhrnnej správy o výsledkoch tematicky zameraného partnerského hodnotenia v celej Únii, ktorú spoločne vypracujú príslušné regulačné orgány členských štátov. Zámerom súhrnnej správy by nemalo byť zostavenie poradia jadrových zariadení podľa úrovne bezpečnosti, ale sústredenie sa na postup a technické zistenia tematicky zameraného partnerského hodnotenia, aby bolo možné poznatky získané z tohto preskúmania spoločne využívať.
               Vzájomná dôvera by mala dominovať v partnerských hodnoteniach a bolo by preto vhodné, aby Komisia vždy, keď je to možné, informovala členské štáty o prípadnom úmysle využiť výsledky správ z partnerských hodnotení vo svojich politických dokumentoch.

               (24)

               Povinnosti členských štátov podávať správy o vykonávaní tejto smernice a povinnosť Komisie vypracovať správu na základe správ jednotlivých členských štátov by mali poskytovať príležitosť zhodnotiť a posúdiť rôzne aspekty vykonávania tejto smernice, ako aj jej účinnosť. Na medzinárodnej úrovni existuje niekoľko relevantných povinností týkajúcich sa podávania správ, napríklad správy v rámci Dohovoru o jadrovej bezpečnosti, pričom výsledky týchto správ sa môžu použiť na hodnotenie vykonávania tejto smernice. Touto smernicou by sa navyše mali stanoviť ďalšie požiadavky na podávanie správ, pokiaľ ide o zistenia z tematicky zameraných partnerských hodnotení jadrových zariadení. V dôsledku toho by sa mala s cieľom zjednodušiť právne predpisy a znížiť administratívne zaťaženie zjednodušiť povinnosť členských štátov podávať správy, a to pokiaľ ide o frekvenciu predkladania a obsah týchto správ.

               (25)

               V súlade s odstupňovaným prístupom závisí vykonávanie ustanovení tejto smernice od druhov jadrových zariadení na území členského štátu. Pri transpozícii týchto ustanovení do vnútroštátnych právnych predpisov by preto členské štáty mali zohľadniť potenciálny rozsah a povahu rizík v súvislosti s jadrovými zariadeniami, ktoré plánujú alebo prevádzkujú. Odstupňovaný prístup by sa mal týkať predovšetkým tých členských štátov, ktoré majú iba malé zásoby jadrových a rádioaktívnych materiálov, napr. v spojitosti s prevádzkou menších výskumných reaktorov v rámci výskumných zariadení, v ktorých by ťažká havária nemala následky porovnateľné s následkami havárie v jadrových elektrárňach.

               (26)

               Ustanovenia tejto smernice, ktoré sú neoddeliteľne spojené s existenciou jadrových zariadení, najmä tie, ktoré sa týkajú povinností držiteľa licencie, nové špecifické požiadavky na jadrové zariadenia a ustanovenia týkajúce sa havarijnej pripravenosti a odozvy na území jadrového zariadenia, by sa nemali uplatňovať na členské štáty, ktoré nemajú jadrové zariadenia. Ostatné ustanovenia tejto smernice je potrebné transponovať a vykonávať primeraným spôsobom v súlade s vnútroštátnymi podmienkami a s prihliadnutím na skutočnosť, že tieto členské štáty nemajú jadrové zariadenia, no zároveň tak, aby sa zabezpečilo, že štátna správa alebo príslušné orgány budú venovať jadrovej bezpečnosti primeranú pozornosť.

               (27)

               Podľa smernice 2009/71/Euratom členské štáty zriadia a udržujú vnútroštátny právny, regulačný a organizačný rámec jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení. Rozhodnutie o tom, akým spôsobom sa prijmú ustanovenia vnútroštátneho rámca, a prostredníctvom ktorých nástrojov sa budú uplatňovať, zostáva v právomoci členských štátov.

               (28)

               V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 o vysvetľujúcich dokumentoch sa členské štáty zaviazali, že v odôvodnených prípadoch k svojim oznámeniam o transpozičných opatreniach pripoja jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. V súvislosti s touto smernicou považuje zákonodarca zasielanie takýchto dokumentov za odôvodnené.

               (29)

               Smernica 2009/71/Euratom by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Smernica 2009/71/Euratom sa mení takto:

               1.

               Nadpis kapitoly 1 sa nahrádza takto:
               „CIELE, ROZSAH PÔSOBNOSTI A VYMEDZENIE POJMOV“.

               2.

               Článok 2 sa mení takto:

                           a)

                           Odsek 1 sa nahrádza takto:
                           „1.   Táto smernica sa vzťahuje na každé civilné jadrové zariadenie, ktoré podlieha licencii.“

                           b)

                           Odsek 3 sa nahrádza takto:
                           „3.   Touto smernicou sa dopĺňajú základné normy uvedené v článku 30 zmluvy, pokiaľ ide o jadrovú bezpečnosť jadrových zariadení, a to bez toho, aby boli dotknuté existujúce právne predpisy Spoločenstva na ochranu zdravia pracovníkov a verejnosti pred nebezpečenstvami vznikajúcimi z ionizujúceho žiarenia, a najmä smernica Rady 2013/59/Euratom (11).

                              (11)  Smernica Rady 2013/59/Euratom z 5. decembra 2013, ktorou sa stanovujú základné bezpečnostné normy ochrany pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia, a ktorou sa zrušujú smernice 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom a 2003/122/Euratom (Ú. v. EÚ L 13, 17.1.2014, s. 1).“"

               3.

               Článok 3 sa mení takto:

                           a)

                           Bod 1 písm. a) sa nahrádza takto:

                                       „a)

                                       jadrová elektráreň, závod na obohacovanie uránu, zariadenie na výrobu jadrového paliva, závod na prepracovanie vyhoretého jadrového paliva, zariadenie s výskumným reaktorom, zariadenie na skladovanie vyhoretého paliva a“.

                           b)

                           Dopĺňajú sa tieto body:

                                       „6.

                                       ‚Havária‘ je každá nezamýšľaná udalosť, ktorej dôsledky alebo potenciálne dôsledky sú závažné z hľadiska radiačnej ochrany alebo jadrovej bezpečnosti.

                                       7.

                                       ‚Nehoda‘ je každá nezamýšľaná udalosť, ktorej dôsledky alebo potenciálne dôsledky nie sú zanedbateľné z hľadiska radiačnej ochrany alebo jadrovej bezpečnosti.

                                       8.

                                       ‚Abnormálna prevádzka‘ je prevádzkový proces, ktorý sa odchyľuje od normálnej prevádzky a ktorý sa očakáva aspoň raz počas prevádzkovej životnosti zariadenia, ale ktorý s ohľadom na príslušné konštrukčné opatrenia nespôsobuje žiadne podstatné poškodenie prvkov dôležitých z hľadiska bezpečnosti, ani nevedie k havarijným podmienkam.

                                       9.

                                       ‚Projektová základňa‘ je rad podmienok a udalostí, ktoré sú podľa stanovených kritérií výslovne zohľadňované pri projektovaní jadrového zariadenia vrátane jeho zlepšení, aby im zariadenie bolo schopné odolávať bez prekročenia povolených limitov v rámci plánovanej prevádzky bezpečnostných systémov.

                                       10.

                                       ‚Projektová havária‘ sú havarijné podmienky, ktoré sa zohľadňujú v projekte jadrového zariadenia podľa stanovených projektových kritérií a v rámci ktorých prípadné poškodenie paliva a úniky rádioaktívnych látok nepresiahnu rámec povolených limitov.

                                       11.

                                       ‚Závažné podmienky‘ sú podmienky, ktoré sú závažnejšie ako podmienky pri projektových haváriách; takéto podmienky môžu spôsobiť viacnásobné poruchy, napríklad úplné zlyhanie všetkých trás bezpečnostného systému alebo mimoriadne nepravdepodobná udalosť.“

               4.

               V kapitole 2 sa vkladá za nadpis „POVINNOSTI“ tento nadpis:

                  „ODDIEL 1

                     Všeobecné povinnosti“.

               5.

               V článku 4 sa odsek 1 nahrádza takto:
               „1.   Členské štáty zriaďujú a udržujú vnútroštátny právny, regulačný a organizačný rámec (ďalej len ‚vnútroštátny rámec‘) jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení. Vo vnútroštátnom rámci sa stanovia najmä:

                           a)

                           vymedzenie zodpovednosti a koordinácia medzi príslušnými štátnymi orgánmi;

                           b)

                           vnútroštátne požiadavky jadrovej bezpečnosti pokrývajúce všetky štádiá životnosti jadrových zariadení;

                           c)

                           systém udeľovania licencií a zákaz prevádzky jadrových zariadení bez licencie;

                           d)

                           systém regulačnej kontroly jadrovej bezpečnosti vykonávaný príslušným regulačným orgánom;

                           e)

                           účinné a primerané opatrenia na presadzovanie vrátane prípadného nápravného opatrenia alebo pozastavenia prevádzky a zmeny alebo zrušenia licencie.

                     Určenie spôsobu prijatia vnútroštátnych požiadaviek jadrovej bezpečnosti uvedených v písmene b) a nástrojov ich uplatňovania zostáva v právomoci členských štátov.“

               6.

               V článku 5 sa odseky 2 a 3 nahrádzajú takto:
               „2.   Členské štáty zabezpečia skutočnú nezávislosť príslušného regulačného orgánu od nenáležitého vplyvu na jeho prijímanie regulačných rozhodnutí. Na tento účel členské štáty zabezpečia, aby sa vo vnútroštátnom rámci vyžadovalo, aby príslušný regulačný orgán:

                           a)

                           bol funkčne oddelený od akéhokoľvek iného orgánu alebo organizácie, ktorá sa zaoberá podporou alebo využívaním jadrovej energie, a nevyžadoval ani neprijímal pokyny od akéhokoľvek takéhoto orgánu alebo organizácie pri vykonávaní svojich regulačných úloh;

                           b)

                           prijímal regulačné rozhodnutia založené na spoľahlivých a transparentných požiadavkách týkajúcich sa jadrovej bezpečnosti;

                           c)

                           dostával náležité rozpočtové prostriedky cielene určené na plnenie svojich regulačných úloh, ako sú vymedzené vo vnútroštátnom rámci, a zodpovedal za plnenie prideleného rozpočtu;

                           d)

                           zamestnával primeraný počet pracovníkov, ktorí majú kvalifikáciu, skúsenosti a odborné znalosti potrebné na plnenie jeho povinností. Na podporu svojich regulačných funkcií môže využívať externé vedecké a technické zdroje a odborné znalosti;

                           e)

                           stanovil postupy na predchádzanie prípadným konfliktom záujmov a ich riešenie;

                           f)

                           poskytoval informácie týkajúce sa jadrovej bezpečnosti bez povolenia iného orgánu alebo organizácie za predpokladu, že tým nedôjde k ohrozeniu iných nadradených záujmov, napríklad bezpečnosti, uznaných v príslušných právnych predpisoch alebo medzinárodných nástrojoch.

                     3.   Členské štáty zabezpečujú, aby mal príslušný regulačný orgán právomoci potrebné na plnenie svojich povinností súvisiacich s vnútroštátnym rámcom uvedeným v článku 4 ods. 1. Na tento účel členské štáty zabezpečujú, aby sa vo vnútroštátnom rámci stanovili tieto hlavné regulačné úlohy príslušných regulačných orgánov:

                           a)

                           navrhovať, definovať alebo sa zúčastňovať na definovaní vnútroštátnych požiadaviek jadrovej bezpečnosti;

                           b)

                           požadovať, aby držiteľ licencie dodržiaval vnútroštátne požiadavky jadrovej bezpečnosti a podmienky príslušnej licencie a preukazoval ich dodržiavanie;

                           c)

                           overovať toto dodržiavanie požiadaviek prostredníctvom regulačných posúdení a inšpekcií;

                           d)

                           navrhovať alebo vykonávať účinné a primerané opatrenia na presadzovanie.“

               7.

               Články 6, 7 a 8 sa nahrádzajú takto:
               „Článok 6
               Držitelia licencií
               Členské štáty zabezpečujú, aby sa vo vnútroštátnom rámci vyžadovalo, že:

                           a)

                           prvoradú zodpovednosť za jadrovú bezpečnosť jadrového zariadenia nesie držiteľ licencie. Túto zodpovednosť nie je možné delegovať a zahŕňa zodpovednosť za činnosti dodávateľov a subdodávateľov, ktorých činnosť môže mať vplyv na jadrovú bezpečnosť jadrového zariadenia;

                           b)

                           žiadateľ musí v rámci podania žiadosti o licenciu preukázať jadrovú bezpečnosť. Jej rozsah a úroveň podrobnosti musia byť úmerné potenciálnemu rozsahu a povahe prezentovaného rizika pre jadrové zariadenie a jeho umiestnenie;

                           c)

                           držitelia licencie pravidelne hodnotia, overujú a, pokiaľ je to prakticky uskutočniteľné, neustále systematicky a overiteľným spôsobom zdokonaľujú jadrovú bezpečnosť svojich jadrových zariadení. To zahŕňa overenie, že sú zavedené opatrenia na prevenciu havárií a zmiernenie následkov havárií, vrátane overenia vykonávania ustanovení o ochrane do hĺbky;

                           d)

                           držitelia licencie zavedú a uplatňujú systémy riadenia, v rámci ktorých sa jadrovej bezpečnosti udeľuje náležitá priorita;

                           e)

                           držitelia licencie stanovujú vhodné havarijné postupy a opatrenia na mieste vrátane usmernení pre riadenie ťažkých havárií alebo rovnocenných opatrení pre efektívnu odozvu na havárie s cieľom zamedziť ich následkom alebo ich zmierniť. Tieto postupy predovšetkým:

                                       i)

                                       sú v súlade s ostatnými prevádzkovými postupmi a pravidelne sa vykonávajú na účely overenia ich realizovateľnosti;

                                       ii)

                                       riešia havárie a ťažké havárie, ktoré by mohli nastať pri všetkých prevádzkových režimoch, a tie, ktoré súčasne zahŕňajú alebo ovplyvňujú viaceré jednotky;

                                       iii)

                                       poskytujú opatrenia na získanie vonkajšej pomoci;

                                       iv)

                                       sa pravidelne posudzujú a aktualizujú s ohľadom na skúsenosti z postupov a poučenia získané z havárií;

                           f)

                           držitelia licencie zabezpečujú a udržujú finančné a ľudské zdroje s príslušnou kvalifikáciou a spôsobilosťami potrebnými na plnenie svojich povinností, pokiaľ ide o jadrovú bezpečnosť jadrového zariadenia. Držitelia licencie tiež zabezpečujú, aby dodávatelia a subdodávatelia patriaci do ich rámca zodpovednosti, ktorých činnosť by mohla mať vplyv na jadrovú bezpečnosť jadrového zariadenia, mali potrebné ľudské zdroje s príslušnou kvalifikáciou a spôsobilosťami na plnenie svojich povinností.

                     Článok 7
               Odborné znalosti a zručnosti v oblasti jadrovej bezpečnosti
               Členské štáty zabezpečia, aby sa vo vnútroštátnom rámci od všetkých strán vyžadovalo prijatie opatrení týkajúcich sa vzdelávania a odbornej prípravy svojich pracovníkov, ktorí majú zodpovednosť v súvislosti s jadrovou bezpečnosťou jadrových zariadení, s cieľom získať, udržiavať a ďalej rozvíjať odborné znalosti a zručnosti v oblasti jadrovej bezpečnosti a havarijnej pripravenosti na území jadrového zariadenia.
               Článok 8
               Transparentnosť
               1.   Členské štáty zabezpečia, aby sa nevyhnutné informácie v súvislosti s jadrovou bezpečnosťou jadrových zariadení a jej reguláciou sprístupnili pracovníkom a verejnosti, s osobitným zreteľom na miestne orgány, obyvateľov a zainteresované strany v blízkosti jadrového zariadenia. Uvedená povinnosť zahŕňa zabezpečenie toho, aby príslušný regulačný orgán a držitelia licencie v rámci svojich zodpovedností poskytovali v rámci svojej komunikačnej politiky:

                           a)

                           informácie o normálnych prevádzkových podmienkach jadrových zariadení pracovníkom a verejnosti a

                           b)

                           okamžité informácie v prípade nehôd a havárií pracovníkom a verejnosti a príslušným regulačným orgánom iných členských štátov v blízkosti jadrového zariadenia.

                     2.   Informovanie verejnosti sa uskutočňuje v súlade s príslušnými právnymi predpismi a medzinárodnými nástrojmi, pokiaľ sa ním neohrozujú iné nadradené záujmy, napríklad bezpečnostné záujmy, ktoré sú uznané v príslušných právnych predpisoch alebo medzinárodných nástrojoch.
               3.   Členské štáty bez toho, aby bol dotknutý článok 5 ods. 2, zabezpečia, aby príslušný regulačný orgán podľa potreby spolupracoval v otázkach jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení s príslušnými regulačnými orgánmi iných členských štátov v blízkosti jadrového zariadenia, a to okrem iného prostredníctvom výmeny a/alebo spoločného využívania informácií.
               4.   Členské štáty v súlade s príslušnými právnymi predpismi a medzinárodnými nástrojmi zabezpečia, aby mala verejnosť primeranú príležitosť účinne sa zúčastňovať na rozhodovacom procese o vydávaní licencií na jadrové zariadenia.“

               8.

               Za článok 8 sa vkladá tento oddiel:

                  „ODDIEL 2

                     Osobitné povinnosti

               Článok 8a
               Cieľ jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení
               1.   Členské štáty zabezpečujú, aby sa vo vnútroštátnom rámci jadrovej bezpečnosti vyžadovalo, aby sa jadrové zariadenia projektovali, umiestňovali, budovali, uvádzali do prevádzky, prevádzkovali a vyraďovali s cieľom predchádzať haváriám a zmierňovať ich následky, ak k nim dôjde, a zabraňovať:

                           a)

                           skorým únikom rádioaktívnych látok, ktoré by si vyžadovali vonkajšie havarijné opatrenia, pričom nie je dosť času na ich realizáciu;

                           b)

                           veľkým únikom rádioaktívnych látok, ktoré by si vyžadovali ochranné opatrenia, ktoré nemôžu byť obmedzené v priestore alebo čase.

                     2.   Členské štáty zabezpečujú, aby sa vo vnútroštátnom rámci vyžadovalo, aby sa cieľ stanovený v odseku 1:

                           a)

                           týkal jadrových zariadení, pre ktoré sa prvýkrát po 14. auguste 2014 udelila licencia na výstavbu;

                           b)

                           použil ako referencia pre včasné zavedenie prakticky uskutočniteľných zlepšení bezpečnosti pre existujúce jadrové zariadenia vrátane v rámci pravidelných hodnotení bezpečnosti podľa vymedzenia v článku 8c písm. b).

                     Článok 8b
               Implementácia cieľa jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení
               1.   V záujme dosiahnutia cieľa jadrovej bezpečnosti uvedeného v článku 8a členské štáty zabezpečia, aby sa vo vnútroštátnom rámci vyžadovalo, že v prípade jej uplatnenia sa ochrana do hĺbky využíva na:

                           a)

                           minimalizáciu dosahu mimoriadnych vonkajších prírodných a ľudskou činnosťou spôsobených nezamýšľaných hrozieb;

                           b)

                           predchádzanie abnormálnej prevádzke a poruchám;

                           c)

                           zvládanie abnormálnej prevádzky alebo zisťovanie porúch;

                           d)

                           zvládanie projektových havárií;

                           e)

                           zvládanie závažných podmienok vrátane zabránenia šírenia havárií a zmiernenia následkov ťažkých havárií;

                           f)

                           zavedenie organizačných štruktúr podľa článku 8d ods. 1.

                     2.   Členské štáty na dosiahnutie cieľa jadrovej bezpečnosti stanoveného v článku 8a zabezpečia, aby sa vo vnútroštátnom rámci vyžadovalo, že príslušný regulačný orgán a držiteľ licencie prijímajú opatrenia na podporu a rozvoj účinnej kultúry jadrovej bezpečnosti. Medzi tieto opatrenia patria najmä:

                           a)

                           systémy riadenia, v rámci ktorých sa udeľuje náležitá priorita jadrovej bezpečnosti a ktoré podporujú schopnosť zamestnancov a vedenia na všetkých úrovniach overovať účinné dodržiavanie príslušných bezpečnostných zásad a postupov a podávať včas správy o bezpečnostných otázkach v súlade s článkom 6 písm. d);

                           b)

                           opatrenia držiteľa licencie s cieľom zaznamenávať, vyhodnocovať a dokumentovať prevádzkové skúsenosti významné z hľadiska vnútornej a vonkajšej bezpečnosti;

                           c)

                           povinnosť držiteľa licencie podávať príslušnému regulačnému orgánu správy o udalostiach, ktoré majú potenciálny dosah na jadrovú bezpečnosť, a

                           d)

                           opatrenia na vzdelávanie a odbornú prípravu v súlade s článkom 7.

                     Článok 8c
               Počiatočné posúdenie a pravidelné hodnotenia bezpečnosti
               Členské štáty zabezpečia, aby sa vo vnútroštátnom rámci vyžadovalo, aby:

                           a)

                           každé udelenie licencie na výstavbu jadrového zariadenia alebo prevádzku jadrového zariadenia vychádzalo z náležitého posúdenia konkrétneho umiestnenia a zariadenia, ktoré obsahuje preukázanie jadrovej bezpečnosti s ohľadom na vnútroštátne požiadavky jadrovej bezpečnosti na základe cieľa stanoveného v článku 8a;

                           b)

                           držiteľ licencie, na ktorého sa vzťahuje regulačná kontrola príslušného regulačného orgánu, systematicky a pravidelne, minimálne raz za desať rokov, posudzoval bezpečnosť jadrového zariadenia, ako sa stanovuje v článku 6 písm. c). Toto posúdenie bezpečnosti má za cieľ zabezpečiť zachovanie aktuálnej projektovej základne a identifikovať ďalšie zlepšenia bezpečnosti s prihliadnutím na starnutie zariadenia, prevádzkové skúsenosti, najnovšie výsledky výskumu a vývoj medzinárodných noriem, pričom ako referenčný cieľ sa použije cieľ stanovený v článku 8a.

                     Článok 8d
               Havarijná pripravenosť a odozva na území jadrového zariadenia
               1.   Členské štáty bez toho, aby tým boli dotknuté ustanovenia smernice 2013/59/Euratom, zabezpečia, aby vnútroštátny rámec požadoval, aby sa organizačná štruktúra pre havarijnú pripravenosť a odozvu na území jadrového zariadenia zriadila s jasným vymedzením zodpovedností a koordinácie medzi držiteľom licencie a príslušnými orgánmi a organizáciami s prihliadnutím na všetky fázy mimoriadnej udalosti.
               2.   Členské štáty zabezpečia, aby existovala súdržnosť a nadväznosť medzi opatreniami havarijnej pripravenosti a odozvy na území jadrového zariadenia vyžadovanými na základe vnútroštátneho rámca a ďalšími opatreniami havarijnej pripravenosti a odozvy na mieste vyžadovanými na základe smernice 2013/59/Euratom.“

               9.

               Za článok 8d sa vkladá táto kapitola:
               „KAPITOLA 2a

                  PARTNERSKÉ HODNOTENIA A PODÁVANIE SPRÁV

               Článok 8e
               Partnerské hodnotenia
               1.   S cieľom neustále zvyšovať jadrovú bezpečnosť zabezpečia členské štáty aspoň raz za desať rokov pravidelné sebahodnotenie svojich vnútroštátnych rámcov a príslušných regulačných orgánov a pozvú misiu na medzinárodné partnerské hodnotenie relevantných častí svojich vnútroštátnych rámcov a príslušných regulačných orgánov. Výsledky takýchto partnerských hodnotení sa oznamujú členským štátom a Komisii.
               2.   Členské štáty na koordinovanom základe zabezpečia:

                           a)

                           vykonanie vnútroštátneho hodnotenia so špecifickým tematickým zameraním v oblasti jadrovej bezpečnosti príslušných jadrových zariadení na ich území;

                           b)

                           pozvanie všetkých ostatných členských štátov a Komisie v úlohe pozorovateľov na partnerské hodnotenie vnútroštátneho hodnotenia uvedeného v písmene a);

                           c)

                           prijatie náležitých následných opatrení na základe zistení získaných v rámci postupu partnerského hodnotenia;

                           d)

                           uverejnenie príslušných správ o uvedenom postupe a jeho hlavných výsledkoch po získaní výsledkov.

                     3.   Členské štáty zabezpečia, aby sa zaviedli opatrenia na začatie prvého tematicky zameraného partnerského hodnotenia v roku 2017 a na konanie následných tematicky zameraných partnerských hodnotení najmenej raz za šesť rokov.
               4.   V prípade havárie vedúcej k situáciám, ktoré by si vyžadovali havarijné opatrenia v okolí jadrového zariadenia alebo opatrenia na ochranu verejnosti, príslušný členský štát zabezpečí, aby bola bez zbytočného odkladu pozvaná misia na medzinárodné partnerské hodnotenie.“

               10.

               Článok 9 sa mení takto:

                           a)

                           Odsek 1 sa nahrádza takto:
                           „1.   Členské štáty predložia Komisii správu o vykonávaní tejto smernice po prvýkrát do 22. júla 2014 a následne do 22. júla 2020.“

                           b)

                           Odsek 3 sa vypúšťa.

               11.

               V článku 10 sa za odsek 1 vkladá tento odsek:
               „1a.   Povinnosť transponovať a vykonávať články 6, 8a, 8b, 8c a 8d sa nevzťahuje na členské štáty, ktoré nemajú jadrové zariadenia, pokiaľ sa tieto členské štáty nerozhodnú vyvíjať akékoľvek činnosti súvisiace s jadrovými zariadeniami, ktoré v rámci ich jurisdikcie podliehajú licencii.“

         Článok 2
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 15. augusta 2017. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice, a všetky následné zmeny uvedených ustanovení.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 8. júla 2014

            Za Radu

            predseda

         P. C. PADOAN

      (1)  Stanovisko z 2. apríla 2014 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (2)  Ú. v. EÚ C 341, 21.11.2013, s. 92.

      (3)  Smernica Rady 2013/59/Euratom z 5. decembra 2013, ktorou sa stanovujú základné bezpečnostné normy ochrany pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia, a ktorou sa zrušujú smernice 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom a 2003/122/Euratom (Ú. v. EÚ L 13, 17.1.2014, s. 1).

      (4)  Smernica Rady 2009/71/Euratom z 25. júna 2009, ktorou sa zriaďuje rámec Spoločenstva pre jadrovú bezpečnosť jadrových zariadení (Ú. v. EÚ L 172, 2.7.2009, s. 18).

      (5)  Rozhodnutie Komisie 1999/819/Euratom zo 16. novembra 1999 o pristúpení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu (Euratom) k Dohovoru o jadrovej bezpečnosti z roku 1994 (Ú. v. ES L 318, 11.12.1999, s. 20).

      (6)  Základné bezpečnostné princípy MAAE: Základné zásady bezpečnosti, Séria bezpečnostných noriem MAAE č. SF-1 z roku 2006.

      (7)  Smernica Rady 2011/70/Euratom z 19. júla 2011, ktorou sa zriaďuje rámec Spoločenstva pre zodpovedné a bezpečné nakladanie s vyhoretým palivom a rádioaktívnym odpadom (Ú. v. EÚ L 199, 2.8.2011, s. 48).

      (8)  Rozhodnutie Komisie 2007/530/Euratom zo 17. júla 2007 o zriadení európskej skupiny na vysokej úrovni pre jadrovú bezpečnosť a nakladanie s odpadom (Ú. v. EÚ L 195, 27.7.2007, s. 44).

      (9)  Rozhodnutie Rady 87/600/Euratom zo 14. decembra 1987 o opatreniach Spoločenstva pre rýchlu výmenu informácií v prípade rádiologickej havarijnej situácie (Ú. v. ES L 371, 30.12.1987, s. 76).

      (10)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. EÚ L 26, 28.1.2012, s. 1).


title: Smernica Komisie zo 16. februára 1981, ktorou sa menia a dopĺňajú prílohy smerníc Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS a 69/208/EHS o obchode s osivom kŕmnych rastlín, osivom obilnín, respektíve osivom olejnín a priadnych rastlín a smernice 78/386/EHS a 78/388/EHS

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31981L0126

Úradný vestník L 067 , 12/03/1981 S. 0036 - 0037 Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 21 S. 0051  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 03 Zväzok 21 S. 0051  Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 13 S. 0023  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 13 S. 0023

		Smernica Komisiezo 16. februára 1981,ktorou sa menia a dopĺňajú prílohy smerníc Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS a 69/208/EHS o obchode s osivom kŕmnych rastlín, osivom obilnín, respektíve osivom olejnín a priadnych rastlín a smernice 78/386/EHS a 78/388/EHS(81/126/EHS)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 66/401/EHS zo 14. júna 1966 o obchode s osivom kŕmnych rastlín [1], naposledy zmenenú a doplnenú smernicou 80/754/EHS [2], najmä na jej článok 21a,so zreteľom na smernicu Rady 66/402/EHS zo 14. júna 1966 o obchode s osivom obilnín [3], naposledy zmenenú a doplnenú smernicou 79/692/EHS [4], najmä na jej článok 21 a,so zreteľom na smernicu Rady 69/208/EHS z 30. júna 1969 o obchode s osivom olejnín a priadnych rastlín [5] naposledy zmenenú a doplnenú smernicou Komisie 80/304/EHS [6], najmä na jej článok 20a,keďže vzhľadom na rozvoj vedeckých a technických znalostí by sa mali z ďalej uvedených dôvodov zmeniť a doplniť prílohy I a II k smernici 66/401/EHS, príloha III k smernici 66/402/EHS a príloha II k smernici 69/208/EHS;keďže podmienky, ktoré má spĺňať porast a osivo, vrátane noriem pre odrodovú čistotu, by sa mali zmeniť a doplniť tak, aby boli v súlade so systémami odrodovej certifikácie osív pohybujúcich sa v medzinárodnom obchode, ktoré ustanovila Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD); keďže v dôsledku toho by sa mali zmeniť a doplniť lehoty na uplatnenie ustanovené v prvej zarážke článku 2 ods. 1 smernice Komisie 78/386/EHS z 18. apríla 1978, ktorou sa menia a dopĺňajú prílohy k smernici 66/401/EHS o obchode s osivom kŕmnych rastlín [7] a v prvej zarážke článku 2 ods. 1 smernice Komisie 78/388/EHS z 18. apríla 1978, ktorou sa menia a dopĺňajú prílohy k smernici 69/208/EHS o obchode s osivom olejnín a priadnych rastlín [8];keďže normy upravujúce stanovenie počtu semien druhu Rumex by sa mali zmierniť v prípade certifikovaných osív niektorých ďalších druhov kŕmnych rastlín, pokiaľ neexistujú pochybnosti o tom, či sú splnené normy ustanovené v smernici 66/401/EHS;keďže kvôli splneniu podmienok úradnej skúšky osív, ktorá sa vykonáva v súlade so súčasnými medzinárodnými metódami, je potrebné revidovať opatrenia ustanovené v smernici 66/402/EHS, pokiaľ ide o maximálnu hmotnosť dávky osiva kukurice;keďže normy stanovujúce maximálny počet semien ostatných druhov rastlín obsiahnutých v osivách konope by sa mali prispôsobiť normálne dosahovaným normám kvality osív;keďže opatrenia ustanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre osivá a množiteľský materiál pre poľnohospodárstvo, záhradníctvo a lesníctvo,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Príloha I k smernici 66/401/EHS sa týmto mení a dopĺňa takto:1. V položke 4 sa slová "iných druhov alebo odrôd ako Pisum sativum uniklonálnych odrôd Poa spp." nahrádzajú slovami "iné ako druhu Pisum sativum, Brassica napus var. napobrassica, Brassica oleracea convar. acephala, Raphanus sativus ssp. oleifera alebo apomiktických uniklonálnych odrôd Poa spp.".2. Do položky 4 sa vkladá nasledujúca veta: "V prípade druhov Pisum sativum, Brassica napus var. napobrassica, Brassica oleracea convar. acephala, Raphanus sativus spp. oleifera a apomiktických uniklonálnych odrôd Poa spp. platí iba prvá veta."Článok 2Príloha II k smernici 66/401/EHS sa týmto mení a dopĺňa takto:V položke 2 A oddielu I, 14. stĺpec, časť "GRAMINEAE" sa v prípade iných druhov ako Phleum bertolonii a Phleum pratense vkladá písmeno n).Článok 3Príloha III k smernici 66/402/EHS sa týmto mení a dopĺňa takto:V 2. stĺpci tabuľky sa v prípade kukurice nahrádza číslo 20 číslom 40.Článok 4Príloha II k smernici 69/208/EHS sa týmto mení a dopĺňa takto:V položke 2 A oddielu I, 5. stĺpec sa v prípade Cannabis sativa nahrádza číslo 10 číslom 30.Článok 5Prvá zarážka článku 2 ods. 1 smernice 78/386/EHS sa nahrádza takto:"— ustanovenia článku 1 ods. 1 vzťahujúce sa na prílohu I (3) a (4) 1. januára 1981;— ustanovenia článku 1 ods. 2 vzťahujúce sa na prílohu II (I) (1) a prílohu II (II) (1) 1. januára 1982."Článok 6Prvá zarážka článku 2 ods. 1 smernice 78/388/EHS sa nahrádza takto:"— ustanovenia článku 1 ods. 1 vzťahujúce sa na prílohu I (3) a ustanovenia článku 1 ods. 2 vzťahujúce sa na prílohu II (I) (1) 1. januára 1982."Článok 71. Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy alebo administratívne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s:- článkami 1, 5 a 6 s účinnosťou od 1. januára 1981,- ostatnými ustanoveniami tejto smernice najneskôr do 1. júla 1982.2. Členské štáty zabezpečia, aby osivá nepodliehali žiadnym obchodným obmedzeniam vyplývajúcim z rôznych termínov uplatnenia tejto smernice v súlade s druhou zarážkou odseku 1.Článok 8Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 16. februára 1981Za KomisiuPoul Dalsagerčlen Komisie[1] Ú. v. ES 125, 11.7.1966, s. 2298/66.[2] Ú. v. ES L 207, 9.8.1980, s. 36.[3] Ú. v. ES 125, 11.7.1966, s. 2309/66.[4] Ú. v. ES L 205, 13.8.1979, s. 1.[5] Ú. v. ES L 169, 10.7.1969, s. 3.[6] Ú. v. ES L 68, 14.3.1980, s. 33.[7] Ú. v. ES L 113, 25.4.1978, s. 1.[8] Ú. v. ES L 113, 25.4.1978, s. 20.--------------------------------------------------


title: Smernica Európskeho Parlamentu a Rady 2004/107/ES z 15. decembra 2004, ktorá sa týka arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší

text:
               26.1.2005

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 23/3

      SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2004/107/ES
   z 15. decembra 2004,
   ktorá sa týka arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 175 ods. 1,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
   po porade s Výborom regiónov,
   konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (2),
   keďže:

               (1)

               Na základe zásad obsiahnutých v článku 175 ods. 3 zmluvy šiesty environmentálny akčný program Spoločenstva, prijatý rozhodnutím Európskeho parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES (3), ustanovuje potrebu znížiť znečistenie na úrovne, ktoré minimalizujú škodlivé účinky na ľudské zdravie, venujúc zvláštnu pozornosť najmä citlivej časti obyvateľstva a životnému prostrediu ako celku, zlepšiť monitorovanie a hodnotenie kvality ovzdušia, vrátane depozície znečisťujúcich látok, a poskytovať informácie verejnosti.

               (2)

               Článok 4 ods. 1 smernice Rady 96/62/ES z 27. septembra 1996 o posudzovaní a riadení kvality voľného ovzdušia (4) požaduje, aby Komisia predkladala návrhy na reguláciu znečisťujúcich látok uvedených v prílohe I k uvedenej smernici, berúc do úvahy ustanovenia odsekov 3 a 4 uvedeného článku.

               (3)

               Vedecké dôkazy ukazujú, že arzén, kadmium, nikel a niektoré polycyklické aromatické uhľovodíky sú pre ľudí genotoxickými karcinogénmi a že neexistuje identifikovateľný prah, pod ktorým tieto látky nepredstavujú riziko pre ľudské zdravie. Na ľudské zdravie a životné prostredie vplývajú prostredníctvom koncentrácií v okolitom ovzduší a prostredníctvom depozície. S ohľadom na nákladovú efektívnosť nemožno v určitých oblastiach dosiahnuť koncentrácie arzénu, kadmia, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší, ktoré by nepredstavovali závažné riziko pre ľudské zdravie.

               (4)

               S cieľom minimalizovať škodlivé účinky arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov v ovzduší na ľudské zdravie, venujúc osobitnú pozornosť citlivej časti populácie a životnému prostrediu ako celku, by sa mali stanoviť cieľové hodnoty, ktoré je potrebné dosahovať v čo najväčšej možnej miere. Benzo(a)pyrén by sa mal používať ako markér karcinogénneho rizika polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší.

               (5)

               Cieľové hodnoty by nevyžadovali žiadne opatrenia obsahujúce neprimerané náklady. Čo sa týka priemyselných zariadení, nezahŕňali by opatrenia mimo uplatňovania najlepších dostupných techník (best available techniques – BAT), ako to požaduje smernica Rady 96/61/ES z 24. septembra 1996 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (5), a najmä by to neviedlo k uzavretiu žiadneho zariadenia. To by však vyžadovalo od členských štátov, aby prijali všetky nákladovo efektívne redukčné opatrenia v relevantných odvetviach.

               (6)

               Najmä cieľové hodnoty tejto smernice sa nemajú chápať ako normy kvality životného prostredia, ako sú definované v článku 2 ods. 7 smernice 96/61/ES a ktoré vyžadujú podľa článku 10 uvedenej smernice prísnejšie podmienky ako tie, ktoré možno dosiahnuť použitím BAT.

               (7)

               V súlade s článkom 176 zmluvy si môžu členské štáty uchovať alebo zaviesť prísnejšie ochranné opatrenia týkajúce sa arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov za predpokladu, že sú kompatibilné so zmluvou a že sa oznámia Komisii.

               (8)

               Monitorovanie arzénu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrénu by malo byť povinné, keď koncentrácie prekročia určité medze na hodnotenie. Doplnkové prostriedky hodnotenia môžu znížiť požadovaný počet vzorkovacích miest stáleho merania. Predpokladá sa ďalšie monitorovanie pozaďových koncentrácií v okolitnom ovzduší a depozícia.

               (9)

               Ortuť je veľmi nebezpečná látka pre ľudské zdravie a životné prostredie. Je prítomná všade v životnom prostredí a vo forme metylortuti má schopnosť akumulovať sa v organizmoch a najmä koncentrovať sa v organizmoch umiestnených vyššie v potravinovom reťazci. Ortuť uvoľnená do atmosféry je schopná prenosu na veľké vzdialenosti.

               (10)

               Komisia plánuje predstúpiť v roku 2005 s ucelenou stratégiou obsahujúcou opatrenia na ochranu ľudského zdravia a životného prostredia pred uvoľňovaním ortuti, založenou na prístupe životného cyklu a zohľadňujúcou výrobu, používanie, spracovanie odpadov a emisie. V tomto kontexte by mala Komisia zvážiť všetky vhodné opatrenia s úmyslom znížiť množstvo ortuti v suchozemských a vodných ekosystémoch, a tým aj prijímanie ortuti v potrave, a vyhnúť sa použitiu ortuti v určitých výrobkoch.

               (11)

               Účinky arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov na ľudské zdravie, vplývajúce aj prostredníctvom potravinového reťazca a na životné prostredie ako celok, pôsobia prostredníctvom koncentrácií v okolitom ovzduší a depozície; akumulácia týchto látok v pôde a ochrana podzemnej vody by sa mali zohľadniť. S cieľom umožniť preskúmanie tejto smernice v roku 2010 by mala Komisia a členské štáty zvážiť podporu výskumu účinkov arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov na ľudské zdravie a životné prostredie, najmä prostredníctvom depozície.

               (12)

               Štandardizované presné meracie techniky a spoločné kritéria na umiestňovanie meracích staníc sú dôležitými prvkami pri hodnotení kvality okolitého ovzdušia, takže získané informácie sú porovnateľné v celom Spoločenstve. Poskytnutie referenčných meracích metód sa považuje za dôležitú otázku. Komisia už dala pokyn na prípravu noriem CEN na meranie týchto zložiek v okolitom ovzduší, kde sú definované cieľové hodnoty (arzén, kadmium, nikel a benzo(a)pyrén) ako aj depozícia ťažkých kovov, s úmyslom ich skorého vypracovania a schválenia. V prípade absencie normalizovaných metód CEN by malo byť povolené použitie medzinárodných alebo vnútroštátnych normalizovaných referenčných metód merania.

               (13)

               Informácie o koncentráciách a depozícii regulovaných znečisťujúcich látok by sa mali zasielať Komisii ako základ pre pravidelné správy.

               (14)

               Aktualizované informácie o koncentráciách a depozícii regulovaných znečisťujúcich látok v okolitom ovzduší by mali byť rýchlo dostupné verejnosti.

               (15)

               Členské štáty by mali stanoviť pravidlá týkajúce sa sankcií uplatniteľné na porušenia ustanovení tejto smernice a zabezpečiť ich vykonávanie. Tieto sankcie by mali byť účinné, primerané a odradzujúce.

               (16)

               V súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (6), by sa mali prijať opatrenia potrebné na vykonávanie tejto smernice.

               (17)

               Zmeny a doplnenia potrebné na prispôsobenie tejt o smernice vedeckému a technickému pokroku by sa mali týkať len kritérií a techník hodnotenia koncentrácií a depozície regulovaných znečisťujúcich látok, alebo podrobných ustanovení na zasielanie informácií Komisii. Nemali by priamo alebo nepriamo spôsobovať pozmeňovanie cieľových hodnôt,

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Ciele
   Ciele tejto smernice sú:

               a)

               ustanoviť cieľovú hodnotu pre koncentráciu arzénu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrénu v okolitom ovzduší, s cieľom vyhnúť sa, predísť alebo znížiť škodlivé účinky arzénu, kadmia, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov na ľudské zdravie a životné prostredie ako celok;

               b)

               zabezpečiť, aby sa s ohľadom na arzén, kadmium, nikel a polycyklické aromatické uhľovodíky udržala kvalita okolitého ovzdušia tam, kde je dobrá, a aby sa zlepšovala v ostatných prípadoch;

               c)

               určiť spoločné metódy a kritériá na hodnotenie koncentrácii arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší, ako aj na depozíciu arzénu, kadmia, ortuti, niklua polycyklických aromatických uhľovodíkov;

               d)

               zabezpečiť získanie primeraných informácií o koncentráciách arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší, ako aj o depozícii arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov a zabezpečiť ich sprístupnenie verejnosti.

         Článok 2
   Definície
   Na účely tejto smernice sa uplatňujú definície z článku 2 smernice 96/62/ES s výnimkou definície „cieľovej hodnoty“.
   Uplatňujú sa tiež tieto definície:

         a)
         „cieľová hodnota znečistenia ovzdušia“ je úroveň znečistenia okolitého ovzdušia určená s cieľom vyhnúť sa, predísť alebo znížiť škodlivé účinky na ľudské zdravie a životné prostredie ako celok, ktorá sa má podľa možnosti dosiahnuť za dané obdobie;

         b)
         „celková alebo hromadná depozícia“ je celkové množstvo znečisťujúcich látok, ktoré sa prenieslo z atmosféry na povrchy (napr. na pôdu, vegetáciu, vodu, budovy atď.) v danej oblasti v danom čase;

         c)
         „horná medza na hodnotenie“ je úroveň uvedená v prílohe II, pod ktorou možno v súlade s článkom 6 ods. 3 smernice 96/62/ES použiť na hodnotenie kvality okolitého ovzdušia kombináciu meraní a modelovacích techník;

         d)
         „dolná medza na hodnotenie“ je úroveň uvedená v prílohe II, pod ktorou je možno v súlade s článkom 6 ods. 4 smernice 96/62/ES výhradne použiť na hodnotenie kvality okolitého ovzdušia samotné modelovanie alebo techniky objektívneho odhadu;

         e)
         „stále merania“ sú merania uskutočňované na stálych miestach nepretržitým alebo náhodným odberom vzoriek, v súlade s článkom 6 ods. 5 smernice 96/62/ES;

         f)
         „arzén“, „kadmium“, „nikel“ a „benzo(a)pyrén“ znamenajú celkový obsah týchto prvkov a zlúčenín vo frakcii PM10;

         g)
         „PM10“ je pevná častica, ktorá prejde zariadením so vstupným otvorom definovaným v EN 12341, selektujúcim častice s aerodynamickým priemerom 10 μm s 50 % účinnosťou;

         h)
         „polycyklické aromatické uhľovodíky“ sú organické zlúčeniny zložené z najmenej dvoch spojených benzénových jadier obsahujúcich len uhlík a vodík;

         i)
         „celková plynná ortuť“ sú výpary ortuti ako prvku (Hg0) a reaktívna plynná ortuť, t. j. druh ortuti rozpustný vo vode s dostatočne vysokým tlakom pár, aby existoval v plynnom stave.
   Článok 3
   Cieľové hodnoty
   1.   Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, ktoré nevyžadujú neprimerané náklady, aby zabezpečili, že od 31. decembra 2012 koncentrácie arzénu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrénu, používaného ako markér karcinogénneho rizika polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší, hodnotené podľa článku 4, neprekročia cieľové hodnoty ustanovené v prílohe I.
   2.   Členské štáty zostavia zoznam zón a aglomerácií, v ktorých sú úrovne arzénu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrénu pod zodpovedajúcimi cieľovými hodnotami. Členské štáty udržujú úrovne týchto znečisťujúcich látok v týchto zónach a aglomeráciách pod zodpovedajúcimi cieľovými hodnotami a snažia sa udržiavať čo najlepšiu kvalitu okolitého ovzdušia v súlade s trvalo udržateľným rozvojom.
   3.   Členské štáty zostavia zoznam zón a aglomerácií, v ktorých sa cieľové hodnoty ustanovené v prílohe I prekračujú.
   V týchto zónach a aglomeráciách určia členské štáty oblasti prekročenia a zdroje, ktoré k nemu prispievajú. V príslušných oblastiach členské štáty preukážu uplatňovanie všetkých potrebných opatrení, ktoré nevyžadujú neprimerané náklady, zameraných najmä na prevládajúce zdroje emisií, aby dosiahli cieľové hodnoty. V prípade priemyselných zariadení, na ktoré sa vzťahuje smernica 96/61/ES, to znamená uplatňovanie BAT, definovaných v článku 2 ods. 11 uvedenej smernice.
   Článok 4
   Hodnotenie koncentrácií v okolitom ovzduší a rýchlostí depozície
   1.   Kvalita okolitého ovzdušia s ohľadom na arzén, kadmium, nikel a benzo(a)pyrén sa hodnotí na celom území členských štátov.
   2.   V súlade s kritériami uvedenými v odseku 7 je meranie povinné v týchto zónach:

               a)

               zóny a aglomerácie, v ktorých sú úrovne medzi hornou a dolnou medzou na hodnotenie, a

               b)

               iné zóny a aglomerácie, kde úrovne prekračujú hornú medzu na hodnotenie.

         Určené merania možno doplniť modelovacími technikami, aby sa vytvorila primeraná úroveň informácií o kvalite okolitého ovzdušia.
   3.   Kombináciu meraní vrátane indikatívnych meraní uvedených v prílohe IV oddiel I a modelovacích techník možno použiť na hodnotenie kvality okolitého ovzdušia v zónach a aglomeráciách, kde sú úrovne v reprezentatívnom časovom období medzi hornou a dolnou medzou na hodnotenie, ktoré sa majú určiť podľa prílohy II oddiel II.
   4.   V zónach a aglomeráciách, kde sú úrovne pod dolnou úrovňou na hodnotenie, ktorá sa má určiť podľa prílohy II oddiel II, je možné na hodnotenie úrovní znečistenia ovzdušia výhradne použiť samotné modelovanie alebo techniky objektívneho odhadu.
   5.   Keď sa musia merať znečisťujúce látky, merania sa uskutočnia na stálych miestach nepretržitým alebo náhodným odberom vzoriek. Počet meraní musí byť dostatočný, aby sa umožnilo určenie úrovní.
   6.   Horné a dolné medze na hodnotenie pre arzén, kadmium, nikel a benzo(a)pyrén v okolitom ovzduší sú ustanovené v oddieli I prílohy II. Zaradenie každej zóny alebo aglomerácie na účely tohto článku sa preskúma najmenej každých päť rokov v súlade s postupom ustanoveným v oddieli II prílohy II. Zaradenie sa preskúma skôr v prípade, že došlo k významnej zmene v činnostiach, ktoré majú vplyv na koncentrácie arzénu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrénu v okolitom ovzduší.
   7.   Kritériá na určenie umiestnenia vzorkovacích miest na meranie arzénu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrénu v okolitom ovzduší, aby sa hodnotilo dodržanie cieľových hodnôt, sú uvedené v oddieloch I a II prílohy III. Minimálny počet vzorkovacích miest stáleho merania koncentrácií každej znečisťujúcej látky je stanovený v oddiele IV prílohy III a miesta musia byť umiestnené v každej zóne alebo aglomerácii, v ktorej sa meranie vyžaduje, ak sú stále merania jediným zdrojom údajov o koncentráciách v nich.
   8.   Na zhodnotenie podielu benzo(a)pyrénu v okolitom ovzduší každý členský štát monitoruje iné relevantné polycyklické aromatické uhľovodíky na obmedzenom množstve meracích miest. Tieto zlúčeniny zahŕňajú aspoň: benz(a)antracén, benzo(b)fluorantén, benzo(j)fluorantén, benzo(k)fluorantén, indeno(1,2,3-cd)pyrén a dibenz(a,h)antracén. Monitorovacie miesta pre tieto polycyklické aromatické uhľovodíky sú umiestnené spolu so vzorkovacími miestami pre benzo(a)pyrén a vyberajú sa takým spôsobom, aby sa dali identifikovať geografické variácie a dlhodobé trendy. Uplatňujú sa oddiely I, II a III prílohy III.
   9.   Bez ohľadu na úrovne koncentrácie jedno pozaďové vzorkovacie miesto sa umiestni každých 100 000 km2 na indikatívne meranie arzénu, kadmia,niklu,celkovej plynnej ortuti,benzo(a)pyrénu a iných polycyklických aromatických uhľovodíkov uvedených v odseku 8 v okolitom ovzduší a na celkovú depozíciu arzénu, kadmia, ortuti, niklu, benzo(a)pyrénu a iných polycyklických aromatických uhľovodíkov uvedených v odseku 8. Každý členský štát zriadi aspoň jednu meraciu stanicu; členské štáty však môžu, po dohode a v súlade s usmerneniami vytvorenými podľa postupu uvedeného v článku 6, vytvoriť jednu alebo niekoľko spoločných meracích staníc, ktoré pokryjú susediace zóny v priľahlých členských štátoch, aby sa dosiahlo potrebné priestorové rozlíšenie. Odporúča sa tiež meranie časticovej a plynnej dvojmocnej ortuti. Monitorovanie sa má koordinovať, kde to je vhodné, s monitorovacou stratégiou a meracím programom Európskeho monitorovania a merania znečisťujúcich látok (EMEP). Vzorkovacie miesta pre tieto znečisťujúce látky sa vyberú takým spôsobom, aby sa dali identifikovať geografické variácie a dlhodobé trendy. Uplatňujú sa oddiely I, II a III prílohy III.
   10.   Tam, kde sa hodnotia regionálne vzorce vplyvu na ekosystémy, sa môže zvážiť použitie bioindikátorov.
   11.   Pre zóny a aglomerácie, v ktorých sú informácie zo staníc stáleho merania dopĺňané informáciami z iných zdrojov, ako sú emisné inventúry, metódy indikatívneho merania a modelovanie kvality ovzdušia, je pre určenie koncentrácií znečisťujúcich látok v ovzduší dostatočný počet staníc stáleho merania, ktoré sa majú zriadiť a priestorové rozlíšenie ostatných techník stanovených v súlade s oddielom I prílohy III a oddielom I prílohy IV.
   12.   Ciele pre kvalitu údajov sú stanovené v oddiele I prílohy IV. Ak sa na hodnotenie používajú modely kvality ovzdušia, uplatňuje sa oddiel II prílohy IV.
   13.   Referenčné metódy na odber vzoriek a analýzu arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší sú ustanovené v oddieloch I, II a III prílohy V. Oddiel IV prílohy V stanoví referenčné techniky na meranie celkovej depozície arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov a oddiel V prílohy V uvádza referenčné techniky modelovania kvality ovzdušia, ak sú takéto techniky dostupné.
   14.   Členské štáty informujú Komisiu o metódach používaných na predbežné hodnotenie kvality ovzdušia podľa článku 11 ods. 1 písm. d) smernice 96/62/ES do dátumu uvedeného v článku 10 tejto smernice.
   15.   Všetky zmeny a doplnenia potrebné na prispôsobenie ustanovení tohto článku a oddielu II prílohy II a príloh III až V vedeckému a technickému pokroku sa prijmú v súlade s postupom uvedeným v článku 6, ale nesmú viesť k priamym alebo nepriamym zmenám cieľových hodnôt.
   Článok 5
   Prenos informácií a správ
   1.   Členské štáty zašlú Komisii s ohľadom na zóny a aglomerácie, v ktorých boli prekročené akékoľvek cieľové hodnoty ustanovené v prílohe I, nasledujúce informácie:

               a)

               zoznamy dotknutých zón a aglomerácií;

               b)

               oblasti prekročenia;

               c)

               hodnotené hodnoty koncentrácií;

               d)

               dôvody prekročenia a najmä akékoľvek zdroje, ktoré k nemu prispeli;

               e)

               obyvateľstvo vystavené takémuto prekročeniu.

         Členské štáty oznamujú aj všetky údaje hodnotené v súlade s článkom 4,pokiaľ ich už neoznámili podľa rozhodnutia Rady 97/101/ES z 27. januára 1997, ktorým sa zavádza vzájomná výmena informácií a údajov zo sietí a samostatných staníc merajúcich znečistenie vo voľnom ovzduší v rámci členských štátov (7).
   Informácie sa zasielajú za každý kalendárny rok najneskôr do 30. septembra nasledujúceho roku a prvýkrát za kalendárny rok nasledujúci po 15. februára 2007.
   2.   Okrem požiadaviek ustanovených v odseku 1 členské štáty tiež oznámia všetky opatrenia prijaté podľa článku 3.
   3.   Komisia zabezpečí, že všetky informácie zaslané podľa odseku 1 sa bezodkladne sprístupnia verejnosti vhodnými prostriedkami, ako je internet, tlač a iné ľahko prístupné médiá.
   4.   Komisia prijme v súlade s postupom uvedeným v článku 6 akékoľvek podrobné ustanovenia na zasielanie informácií, ktoré sa majú poskytovať podľa odseku 1 tohto článku.
   Článok 6
   Výbor
   1.   Komisii pomáha výbor zriadený článkom 12 ods. 2 smernice 96/62/ES.
   2.   Ak sa odkazuje na tento článok, uplatňujú sa články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES, so zreteľom na ustanovenia jeho článku 8.
   Lehota stanovená v článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES sa stanovuje na tri mesiace.
   3.   Výbor prijme svoj rokovací poriadok.
   Článok 7
   Informácie pre verejnosť
   1.   Členské štáty zabezpečia, aby sa jasné a pochopiteľné informácie o koncentráciách arzénu, kadmia, ortuti, niklu a benzo(a)pyrénu a iných polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší uvedených v článku 4 ods. 8, ako aj o rýchlosti depozície arzénu, kadmia, ortuti, niklu a benzo(a)pyrénu a iných polycyklických aromatických uhľovodíkov uvedených v článku 4 ods. 8 pravidelne sprístupňovali verejnosti, ako aj príslušným organizáciám ako napr. environmentálnym organizáciam, spotrebiteľským organizáciam, organizáciam zastupujúcim záujmy citlivej časti obyvateľstva a iným príslušným orgánom zdravotnej starostlivosti.
   2.   Informácie tiež uvádzajú každé ročné prekročenie cieľových hodnôt arzénu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrénu uvedených v prílohe I. V informáciách sa uvedie dôvod prekročenia a oblasť, na ktorú sa vzťahuje. Poskytnú tiež krátke hodnotenie vo vzťahu k cieľovej hodnote a príslušné informácie týkajúce sa účinkov na zdravie a vplyvu na životné prostredie.
   Informácie o akýchkoľvek opatreniach prijatých podľa článku 3 sa sprístupnia organizáciám uvedeným v odseku 1 tohto článku.
   3.   Informácie sa sprístupnia napríklad prostredníctvom internetu, tlače a iných ľahko prístupných médií.
   Článok 8
   Podávanie správ a preskúmanie
   1.   Komisia najneskôr do 31. decembra 2010 zašle Európskemu parlamentu a Rade správu založenú:

               a)

               na skúsenostiach získaných pri uplatňovaní tejto smernice;

               b)

               najmä na výsledkoch najnovšieho vedeckého výskumu o účinkoch vystavenia arzénu, kadmiu, ortuti, niklu a polycyklickým aromatickým uhľovodíkom na ľudské zdravie, venujúc osobitnú pozornosť citlivej časti obyvateľstva a životnému prostrediu ako celku, a

               c)

               na technologickom rozvoji, vrátane pokroku dosiahnutom v meracích metódach a inom hodnotení koncentrácií týchto znečisťujúcich látok v okolitom ovzduší a ich depozície.

         2.   Správa uvedená v odseku 1 vezme do úvahy:

               a)

               súčasnú kvalitu ovzdušia, trendy a projekcie do roku 2015 a neskôr;

               b)

               rozsah na ďalšie znižovanie znečisťujúcich emisií zo všetkých relevantných zdrojov a možné prínosy zavedenia limitných hodnôt pre znečisťujúce látky uvedené v prílohe I, zameraných na zníženie rizika pre ľudské zdravie, berúc do úvahy technickú uskutočniteľnosť a nákladovú efektívnosť a každú významnú dodatočnú ochranu zdravia a životného prostredia, ktorú by to poskytlo;

               c)

               vzťahy medzi znečisťujúcimi látkami a príležitosťami na kombinované stratégie pre zlepšenie kvality ovzdušia v Spoločenstve a súvisiace ciele;

               d)

               súčasné a budúce požiadavky na informovanie verejnosti a na výmenu informácií medzi členskými štátmi a Komisiou;

               e)

               skúsenosti získané pri uplatňovaní tejto smernice v členských štátoch a najmä podmienky, za ktorých sa uskutočnilo meranie, ako je uvedené v prílohe III;

               f)

               sekundárne ekonomické prínosy pre životné prostredie a zdravie pri znižovaní emisií arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov v rozsahu, v akom sa dajú posúdiť;

               g)

               primeranosť veľkosti častíc frakcie používanej na odber vzoriek s ohľadom na všeobecné požiadavky merania tuhých častíc;

               h)

               vhodnosť benzo(a)pyrénu ako markéra pre celkovú karcinogénnu aktivitu polycyklických aromatických uhľovodíkov so zreteľom na prevažne plynné formy polycyklických aromatických uhľovodíkov ako napr. fluorantén.

         Z hľadiska najnovšieho vedeckého a technického vývoja Komisia tiež preskúma účinky arzénu, kadmia a niklu na ľudské zdravie, s cieľom kvantifikovať ich genotoxickú karcinogénnosť. Po zohľadnení opatrení prijatých podľa stratégie pre ortuť Komisia tiež zváži, či by bolo prínosné uskutočniť ďalšie kroky, týkajúce sa ortuti, berúc do úvahy technickú uskutočniteľnosť a nákladovú efektívnosť a každú významnú dodatočnú ochranu zdravia a životného prostredia, ktorá by sa tým poskytla.
   3.   S cieľom dosiahnuť úrovne koncentrácií v okolitom ovzduší, ktoré by ďalej znižovali škodlivé účinky na ľudské zdravie a viedli by k vysokej úrovni ochrany životného prostredia ako celku, zohľadňujúc technickú uskutočniteľnosť a nákladovú efektívnosť ďalšej činnosti, správu uvedenú v odseku 1 môžu sprevádzať, ak je to vhodné, návrhy na zmeny a doplnenia tejto smernice, ktoré by zohľadňovali najmä výsledky získané v súlade s odsekom 2. Okrem toho Komisia zváži reguláciu depozície arzénu, kadmia, ortuti, niklu a špecifických polycyklických aromatických uhľovodíkov.
   Článok 9
   Sankcie
   Členské štáty stanovia sankcie uplatniteľné na porušenia vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice a prijmú všetky opatrenia na zabezpečenie ich vykonávania. Stanovené sankcie musia byť účinné, primerané a odradzujúce.
   Článok 10
   Vykonávanie
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 15. februára 2007. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenia hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 11
   Nadobudnutie účinnosti
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom nasledujúcim po dni jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 12
   Adresáti
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Štrasburgu 15. decembra 2004

            Za Európsky parlament

            predseda

         J. P. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            predseda

         A. NICOLAÏ

      (1)  Ú. v. EÚ C 110, 30.4.2004, s. 16.

      (2)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 20. apríla 2004 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku), rozhodnutie Rady z 15. novembra 2004.

      (3)  Ú. v. ES L 242, 10.9.2002, s. 1.

      (4)  Ú. v. ES L 296, 21.11.1996, s. 55. Smernica zmenená a doplnená nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Ú. v. EÚ L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (5)  Ú. v. ES L 257, 10.10.1996, s. 26. Smernica naposledy zmenená a doplnená nariadením (ES) č. 1882/2003.

      (6)  Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (7)  Ú. v. ES L 35, 5.2.1997, s. 14. Rozhodnutie zmenené a doplnené rozhodnutím Komisie 2001/752/ES (Ú. v. ES L 282, 26.10.2001, s. 69).

      PRÍLOHA I
      Cieľové hodnoty pre arzén, kadmium, nikel a benzo(a)pyrén

                  Znečisťujúca látka

                  Cieľová hodnota (1)

                  Arzén

                  6 ng/m3

                  Kadmium

                  5 ng/m3

                  Nikel

                  20 ng/m3

                  Benzo(a)pyrén

                  1 ng/m3

         (1)  Pre celkový obsah vo frakcii PM10 priemerne za kalendárny rok.

      PRÍLOHA II
      Určenie požiadaviek na hodnotenie koncentrácií arzénu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrénu v okolitom ovzduší v zóne alebo aglomerácii
      I.   Horné a dolné medze na hodnotenie
      Použijú sa tieto horné a dolné medze na hodnotenie:

                  Arzén

                  Kadmium

                  Nikel

                  B(a)P

                  Horná medza na hodnotenie v percentách cieľovej hodnoty

                  60 %
                  (3,6 ng/m3)

                  60 %
                  (3 ng/m3)

                  70 %
                  (14 ng/m3)

                  60 %
                  (0,6 ng/m3)

                  Dolná medza na hodnotenie v percentách cieľovej hodnoty

                  40 %
                  (2,4 ng/m3)

                  40 %
                  (2 ng/m3)

                  50 %
                  (10 ng/m3)

                  40 %
                  (0,4 ng/m3)

            II.   Určenie prekročení horných a dolných medzí na hodnotenie
      Prekročenia horných a dolných medzí na hodnotenie sa určujú na základe koncentrácií počas predchádzajúcich piatich rokov, ak sú k dispozícii dostatočné údaje. Medza na hodnotenie sa považuje za prekročenú, ak bola prekročená aspoň počas troch kalendárnych rokov z týchto predchádzajúcich piatich rokov.
      Ak sú k dispozícii údaje za menej ako päť rokov, členské štáty môžu kombinovať krátke meracie kampane počas obdobia roku a na miestach, ktoré sú pravdepodobne typické pre najvyššie úrovne znečistenia s výsledkami získanými z informácií z emisných inventúr a modelovania, aby určili prekročenia horných a dolných medzí na hodnotenie.

      PRÍLOHA III
      Umiestnenie a minimálny počet vzorkovacích miest na meranie koncentrácií v okolitom ovzduší a rýchlosti depozície
      I.   Umiestňovanie merania v makromeradle
      Vzorkovacie miesta sa vyberajú tak, aby:

                  —

                  poskytli údaje o oblastiach v zónach a aglomeráciách, kde je pravdepodobne obyvateľstvo priamo alebo nepriamo vystavené najvyšším koncentráciám v priemere za kalendárny rok,

                  —

                  poskytli údaje o úrovniach v ostatných oblastiach v zónach a aglomeráciách, ktoré sú reprezentatívne z hľadiska vystavenia bežného obyvateľstva,

                  —

                  poskytli údaje o rýchlosti depozície, ktoré predstavujú nepriame vystavenie obyvateľstva prostredníctvom potravinového reťazca.

            Vzorkovacie miesta sa umiestnia vo všeobecnosti tak, aby sa predišlo meraniu v rámci veľmi malých mikroprostredí v ich bezprostrednej blízkosti. Ako usmernenie, vzorkovacie miesto by malo byť umiestnené tak, aby reprezentovalo kvalitu ovzdušia v okolitých oblastiach nie menších ako 200 m2 v miestach zameraných na dopravu a najmenej 250 m × 250 m, v priemyselných miestach, ak je to realizovateľné, a niekoľko kilometrov štvorcových v mestských pozaďových miestach.
      Kde je cieľom hodnotiť pozaďové úrovne, vzorkovacie miesto by nemalo byť ovplyvňované aglomeráciami alebo priemyselnými miestami v jeho blízkosti, t. j. miesta bližšie ako niekoľko kilometrov.
      Kde sa má vyhodnotiť podiel z priemyselných zdrojov, aspoň jedno vzorkovacie miesto sa umiestni v najbližšej obytnej oblasti po vetre od zdroja. Kde nie je známa koncentrácia pozadia, dodatočné vzorkovacie miesto sa umiestni v smere prevládajúceho vetra. Najmä tam, kde sa uplatňuje článok 3 ods. 3, by sa vzorkovacie miesta mali umiestniť tak, aby sa dalo monitorovať uplatňovanie BAT.
      Vzorkovacie miesta majú byť tiež, tam kde je to možné, reprezentatívne s ohľadom na podobné lokality, ktoré sa nenachádzajú v bezprostrednej blízkosti. Majú sa umiestňovať, kde je to vhodné, spolu so vzorkovacími miestami na PM10.
      II.   Umiestňovanie merania v mikro meradle
      Pokiaľ je to uskutočniteľné, mali by sa dodržať nasledujúce pokyny:

                  —

                  prúdenie okolo vstupného otvoru vzorkovacej sondy musí byť neobmedzené, bez prekážok, ktoré môžu ovplyvniť prúd vzduchu v okolí vzorkovacieho zariadenia (obvykle niekoľko metrov od budov, balkónov, stromov a iných prekážok, a ak ide o odberové body, ktoré reprezentujú kvalitu ovzdušia v línii zástavby, aspoň 0,5 m od najbližšej budovy),

                  —

                  vo všeobecnosti bod vstupného otvoru vzorkovacej sondy by mal byť medzi 1,5 m (dýchacia zóna) a 4 m nad zemou. Za istých okolností sa môžu umiestniť vyššie (do 8 m). Vyššie umiestnenie môže byť tiež vhodné, ak stanica reprezentuje veľkú oblasť,

                  —

                  vstupný otvor sondy by nemal byť umiestnený v bezprostrednej blízkosti zdrojov, aby sa predišlo priamemu odberu emisií, ktoré nie sú zmiešané s okolitým ovzduším,

                  —

                  výstupný otvor sondy by sa mal umiestnť tak, aby sa predišlo recirkulácii vypúšťaného vzduchu do vstupného otvoru sondy,

                  —

                  umiestnenie vzorkovacích miest orientovaných na dopravu má byť aspoň 25 m od okraja veľkej križovatky a aspoň 4 m od stredu najbližšieho dopravného pásu; vstupné otvory by sa mali umiestniť tak, aby reprezentovali kvalitu ovzdušia blízko línie zástavby,

                  —

                  na meranie depozície vo vidieckych pozaďových oblastiach sa použijú usmernenia a kritéria EMEP do tej miery, pokiaľ je to praktické a keď tieto prílohy neustanovujú inak.

            Do úvahy možno brať aj tieto faktory:

                  —

                  interferujúce zdroje,

                  —

                  bezpečnosť,

                  —

                  prístup,

                  —

                  dostupnosť elektrickej energie a telefónneho spojenia,

                  —

                  viditeľnosť miesta vo vzťahu k jeho okoliu,

                  —

                  bezpečnosť verejnosti a obsluhy,

                  —

                  možnosť umiestnenia rôznych odberových bodov pre rozličné znečisťujúce látky,

                  —

                  plánovacie požiadavky.

            III.   Dokumentácia a kontrola výberu vzorkovacieho miesta
      Postup pri výbere umiestňovania sa by sa mal úple zdokumentovať v jeho klasifikačnej fáze takými prostriedkami, ako sú fotografie okolia s vyznačenými svetovými stranami a podrobné mapy. Lokality sa kontrolujú v pravidelných intervaloch a vybavujú sa novou dokumentáciou tak, aby sa zabezpečila platnosť výberových kritérií počas celého obdobia.
      IV.   Kritériá na určenie počtu vzorkovacích miest stáleho merania koncentrácií arzénu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrénu v okolitom ovzduší
      Minimálny počet vzorkovacích miest stáleho merania na hodnotenie dodržiavania cieľových hodnôt pre ochranu ľudského zdravia v zónach a aglomeráciách, kde je stále meranie jediným zdrojom informácií.
      a)   Plošné zdroje

                  Obyvateľstvo aglomerácie alebo zóny
                  (v tisícoch)

                  Ak maximálne koncentrácie prekračujú hornú medzu na hodnotenie (1)

                  Ak sú maximálne koncentrácie medzi hornou a dolnou medzou na hodnotenie

                  As, Cd, Ni

                  B(a)P

                  As, Cd, Ni

                  B(a)P

                  0 – 749

                  1

                  1

                  1

                  1

                  750 – 1 999

                  2

                  2

                  1

                  1

                  2 000 – 3 749

                  2

                  3

                  1

                  1

                  3 750 – 4 749

                  3

                  4

                  2

                  2

                  4 750 – 5 999

                  4

                  5

                  2

                  2

                  ≥ 6 000

                  5

                  5

                  2

                  2

            b)   Bodové zdroje
      Na hodnotenie znečistenia v blízkosti bodových zdrojov by sa počet vzorkovacích miest stáleho merania mal určiť po zohľadnení hustoty emisií, pravdepodobného rozptýlenia látok znečistujúcich okolité ovzdušie a možného vystavenia obyvateľstva.
      Vzorkovacie miesta by sa mali umiestniť tak, aby bolo možné monitorovať uplatňovanie BAT definovaných v článku 2 ods. 11 smernice 96/61/ES.

         (1)  Má zahŕňať aspoň jednu mestskú pozaďovú stanicu a pre benzo(a)pyrén tiežjednu stanicu orientovanú na dopravu, za predpokladu, že to nezvýši počet vzorkovacích miest.

      PRÍLOHA IV
      Ciele v kvalite údajov a požiadavky na modely kvality ovzdušia
      I.   Ciele v kvalite údajov
      Nasledujúce ciele v kvalite údajov sú uvedené ako usmernenie na zabezpečenie kvality.

                  Benzo(a)pyrén

                  Arzén, kadmium a nikel

                  Polycyklické aromatické uhľovodíky iné ako benzo(a)pyrén, celková plynná ortuť

                  Celková depozícia

                  — Nepresnosť

                  Stále a indikatívne merania

                  50 %

                  40 %

                  50 %

                  70 %

                  Modelovanie

                  60 %

                  60 %

                  60 %

                  60 %

                  — Minimálny počet údajov

                  90 %

                  90 %

                  90 %

                  90 %

                  — Minimálne časové pokrytie

                  Stále merania

                  33 %

                  50 %

                  Indikatívne merania (1)

                  14 %

                  14 %

                  14 %

                  33 %

            Nepresnosť (vyjadrená ako 95 % interval spoľahlivosti) metód použitých na hodnotenie koncentrácií okolitého ovzdušia sa vyhodnotí v súlade so zásadami CEN Príručky na vyjadrovanie neistôt pri meraniach (ENV 13005-1999), metodikou ISO 5725:1994 a usmernením uvedeným v CEN Správe o kvalite ovzdušia – Postup odhadu neistoty referenčných metód merania kvality okolitého ovzdušia (CR 14377:2002E). Percentá nepresnosti sú uvedené pre jednotlivé merania, z ktorých sa urobí priemer podľa typického času odberu vzorky pre 95 % interval spoľahlivosti. Nepresnosť meraní sa interpretuje ako taká, ktorá sa uplatňuje v oblasti príslušnej cieľovej hodnoty. Stále a indikatívne merania sa musia rovnomerne rozložiť na celý rok, aby sa predišlo skresleniu výsledkov.
      Požiadavky na minimálny zber údajov a časové pokrytie nezahŕňajú straty údajov v dôsledku pravidelnej kalibrácie alebo bežnej údržby prístrojov. Dvadsaťštyrihodinový odber vzoriek sa vyžaduje na meranie benzo(a)pyrénu a ďalších polycyklických aromatických uhľovodíkov. Pri dodržaní opatrnosti možno jednotlivé vzorky odobraté v období do jedného mesiaca spájať a analyzovať ako zloženú vzorku za predpokladu, že metóda zabezpečí, aby boli vzorky počas tohto obdobia stabilné. Tri rovnorodé zlúčeniny benzo(b)fluorantén, benzo(j)fluorantén, benzo(k)fluorantén môže byť ťažké analyticky rozložiť. V takýchto prípadoch sa môžu oznamovať ako súčet. Doporučuje sa tiež dvadsaťštyrihodinový odber vzoriek na meranie koncentrácií arzénu, kadmia a niklu. Odber vzoriek sa musí rozložiť rovnomerne na dni v týždni a počas roka. Na meranie rýchlosti depozície sa odporúčajú mesačné alebo týždenné odbery vzoriek počas celého roka.
      Členské štáty môžu robiť len odber mokrej vzorky namiesto hromadnej, ak dokážu, že rozdiel medzi nimi je do 10 %. Rýchlosti depozície by sa mali všeobecne uvádzať v μg/m2 za deň.
      Členské štáty môžu uplatňovať menšie minimálne časové pokrytie, ako je uvedené v tabuľke, ale nie menšie ako 14 % pre stále merania a 6 % pre indikatívne merania za predpokladu, že môžu preukázať, že bude splnená 95 % rozšírená nepresnosť ročného priemeru, vypočítaná z cieľov v kvalite údajov v tabuľke podľa ISO 11222:2002 – „Stanovenie neistoty priemernej hodnoty výsledkov meraní za daný časový interval pri meraniach kvality ovzdušia“.
      II.   Požiadavky na modely kvality ovzdušia
      Kde sa na hodnotenie používa model kvality ovzdušia, zostavia sa odkazy na popisy modelu a informácie o nepresnosti. Nepresnosť pri modelovaní je definovaná ako maximálna odchýlka nameraných a vypočítaných úrovní koncentrácie počas celého roka, bez zohľadňovania načasovania udalostí.
      III.   Požiadavky na techniky objektívneho odhadu
      Ak sa používajú techniky objektívneho odhadu, nepresnosť nesmie prekročiť 100 %.
      IV.   Štandardizácia
      Pre látky, ktoré sa majú analyzovať vo frakcii PM10, sa objem vzorky vzťahuje na vonkajšie podmienky.

         (1)  Indikatívne merania sú merania, ktoré sa vykonávajú so zníženou pravidelnosťou, ale spĺňajú ostatné ciele v kvalite údajov.

      PRÍLOHA V
      Referenčné metódy na hodnotenie koncentrácií v okolitom ovzduší a rýchlostí depozície
      I.   Referenčná metóda na odber vzoriek a analýzu arzénu, kadmia a niklu v okolitom ovzduší
      Referenčná metóda na meranie koncentrácií arzénu, kadmia a niklu v okolitom ovzduší je v súčasnosti v normotvornom procese v CEN a bude založená na manuáli pre odber PM10 vzoriek ekvivalentnom s EN 12341, s následným rozkladom vzoriek a analýzou prostredníctvom atómovej absorpčnej spektrometrie alebo ICP hmotnostnej spektrometrie. V prípade absencie normalizovanej CEN metódy môžu členské štáty použiť vnútroštátne normalizované metódy alebo normalizované ISO metódy.
      Členský štát môže použiť aj iné metódy, pri ktorých môže preukázať, že poskytujú výsledky ekvivalentné s vyššie uvedenou metódou.
      II.   Referenčná metóda na odber vzoriek a analýzu polycyklických aromatických uhľovodíkov v okolitom ovzduší
      Referenčná metóda na meranie koncentrácií benzo(a)pyrénu v okolitom ovzduší je v súčasnosti v normotvornom procese v CEN a bude založená na manuáli pre odber PM10 vzoriek ekvivalentnom s EN 12341. V prípade absencie normalizovanej CEN metódy pre benzo(a)pyrén alebo iné polycyklické aromatické uhľovodíky uvedené v článku 4 ods. 8 môžu členské štáty použiť vnútroštátne normalizované metódy alebo normalizované ISO metódy, akou je ISO norma 12884.
      Členský štát môže použiť aj iné metódy, pri ktorých môže preukázať, že poskytujú výsledky ekvivalentné s vyššie uvedenou metódou.
      III.   Referenčná metóda na odber vzoriek a analýzu ortuti v okolitom ovzduší
      Referenčná metóda na meranie koncentrácií celkovej plynnej ortuti v okolitom ovzduší je automatizovaná metóda založená na atómovej absorpčnej spektrometrii alebo atómovej fluorescenčnej spektrometrii. V prípade absencie normalizovanej CEN metódy môžu členské štáty použiť vnútroštátne normalizované metódy alebo normalizované ISO metódy.
      Členský štát môže použiť aj iné metódy, pri ktorých môže preukázať, že poskytujú výsledky ekvivalentné s vyššie uvedenou metódou.
      IV.   Referenčná metóda na odber vzoriek a analýzu depozície arzénu, kadmia, ortuti, niklua polycyklických aromatických uhľovodíkov
      Referenčná metóda na odber vzoriek deponovaného arzénu, kadmia, ortuti, niklu a polycyklických aromatických uhľovodíkov je založená na expozícii cylindrickej nádoby pre depozíciu so štandardizovanými rozmermi. V prípade absencie normalizovanej CEN metódy môžu členské štáty použiť vnútroštátne normalizované metódy.
      V.   Referenčné techniky modelovania kvality ovzdušia
      Referenčné techniky modelovania kvality ovzdušia nie je možné v súčasnosti určiť. Všetky zmeny a doplnenia na prispôsobenie tohto bodu vedeckému a technickému pokroku musia byť prijaté v súlade s postupom ustanoveným v článku 6.