title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2007/60/ES z  23. októbra 2007 o hodnotení a manažmente povodňových rizík (Text s významom pre EHP)

text:
               6.11.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 288/27

      SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2007/60/ES
   z 23. októbra 2007
   o hodnotení a manažmente povodňových rizík
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 175 ods. 1,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
   konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (2),
   keďže:

               (1)

               Povodne môžu spôsobiť straty na ľudských životoch, vysídlenie obyvateľstva a škody na životnom prostredí, výrazným spôsobom obmedziť hospodársky rozvoj a oslabiť hospodársku činnosť Spoločenstva.

               (2)

               Povodne sú prírodný fenomén, ktorému sa nedá zabrániť. Niektoré ľudské činnosti (ako rozšírenie ľudského osídlenia a hospodárskych hodnôt v záplavových oblastiach a zníženie prirodzeného zadržiavania vody využitím pôdy) a klimatické zmeny však prispievajú k zvyšovaniu pravdepodobnosti výskytu povodní a ich nepriaznivých účinkov.

               (3)

               Znížiť riziko nepriaznivých dôsledkov najmä na ľudské zdravie a život, životné prostredie, kultúrne dedičstvo, hospodársku činnosť a na infraštruktúru spojené s povodňami je uskutočniteľné a žiaduce. Ak však majú byť opatrenia na zníženie týchto rizík účinné, mali by byť v čo najväčšom možnom rozsahu koordinované v rámci celého povodia.

               (4)

               V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia Spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (3), sa pre každé povodie rieky vyžaduje vypracovanie integrovaných plánov manažmentu s cieľom dosiahnuť dobrý ekologický a chemický stav, čo prispeje k zmierneniu následkov povodní. Zníženie povodňového rizika však nie je jedným z hlavných cieľov uvedenej smernice a táto smernica ani nezohľadňuje budúce zmeny rizika povodní v dôsledku klimatických zmien.

               (5)

               Oznámenie Komisie z 12. júla 2004 Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov: Manažment rizík povodní – Prevencia, ochrana a zmiernenie škôd po povodniach obsahuje analýzu a stratégiu manažmentu povodňových rizík na úrovni Spoločenstva a uvádza sa v ňom, že zosúladená a koordinovaná činnosť na úrovni Spoločenstva by bola výrazným prínosom a zvýšila by celkovú úroveň protipovodňovej ochrany.

               (6)

               Okrem koordinácie medzi členskými štátmi je pre účinnú prevenciu povodní a zmierňovanie následkov po povodniach potrebná spolupráca s tretími krajinami. Je to v súlade so smernicou 2000/60/ES a medzinárodnými zásadami v oblasti manažmentu povodňových rizík vypracovaných najmä v rámci dohovoru Organizácie Spojených národov o ochrane a využití cezhraničných vodných tokov a medzinárodných jazier, ktorý Rada schválila rozhodnutím 95/308/ES (4), a v súlade s nadväzujúcimi dohodami o jeho uplatňovaní.

               (7)

               Rozhodnutie Rady 2001/792/ES, Euratom z 23. októbra 2001 o ustanovení mechanizmu Spoločenstva na podporu posilnenia spolupráce pri pomocných zásahoch civilnej ochrany (5) mobilizuje podporu a pomoc členských štátov v prípade závažných krízových situácií vrátane povodní. Civilná ochrana môže poskytnúť primeranú pomoc postihnutému obyvateľstvu a zlepšiť pripravenosť a odolnosť.

               (8)

               Podľa nariadenia Rady (ES) č. 2012/2002 z 11. novembra 2002, ktorým sa zriaďuje Fond solidarity Európskej únie (6), je v prípade veľkej katastrofy možné poskytnúť rýchlu finančnú pomoc s cieľom pomôcť postihnutým ľuďom, prírodným zónam, regiónom a krajinám vrátiť sa do čo najnormálnejších podmienok. Fond sa však môže použiť len v núdzových situáciách, a nie vo fázach, ktoré núdzovej situácii predchádzajú.

               (9)

               Pri vyvíjaní politík týkajúcich sa využitia vody a pôdy by členské štáty a Spoločenstvo mali zohľadniť prípadné vplyvy, ktoré by tieto politiky mohli mať na povodňové riziká a manažment povodňových rizík.

               (10)

               Na území Spoločenstva dochádza k rôznym druhom povodní, napríklad riečnym povodniam, prívalovým povodniam, mestským povodniam a povodniam spôsobeným morom v pobrežným oblastiach. Škody spôsobené povodňami môžu byť tiež v jednotlivých krajinách a regiónoch Spoločenstva rozdielne. Z tohto dôvodu by si ciele manažmentu povodňových rizík mali určovať samotné členské štáty a mali by vychádzať z miestnych a regionálnych podmienok.

               (11)

               Povodňové riziko v určitých oblastiach Spoločenstva, napríklad v riedko obývaných alebo neobývaných oblastiach, alebo v oblastiach s obmedzenými hospodárskym bohatstvom alebo ekologickou hodnotou, by sa nemuselo považovať za závažné. Povodňové riziko a potreba následných opatrení, ako je napríklad posúdenie možnosti protipovodňovej ochrany, by sa mali hodnotiť v každom správnom území povodia alebo správnej jednotke.

               (12)

               V záujme získania účinného informačného nástroja, ako aj hodnotného základu pre stanovovanie priorít a prijímanie ďalších technických, finančných a politických rozhodnutí v oblasti manažmentu povodňových rizík je potrebné zabezpečiť vytvorenie máp povodňového ohrozenia a máp povodňových rizík, ktoré zobrazujú potenciálne nepriaznivé dôsledky rôznych povodňových scenárov, vrátane informácií o možných zdrojoch znečistenia životného prostredia v dôsledku povodní. V tejto súvislosti by členské štáty mali prehodnotiť činnosti, ktoré zvyšujú povodňové riziká.

               (13)

               Na odstránenie a zníženie nepriaznivých vplyvov povodní na dotknuté oblasti je vhodné ustanoviť plány manažmentu povodňových rizík. Príčiny a dôsledky povodní sú v jednotlivých krajinách a regiónoch Spoločenstva rozdielne. Plány manažmentu povodňových rizík by preto mali zohľadňovať špecifické charakteristiky oblastí, na ktoré sa vzťahujú, a ustanoviť riešenia prispôsobené potrebám a prioritám týchto oblastí a súčasne zabezpečiť primeranú koordináciu v rámci správnych území povodí a podporiť dosiahnutie environmentálnych cieľov ustanovených právnymi predpismi Spoločenstva. Členské štáty by sa mali predovšetkým zdržať opatrení alebo činností, ktoré významne zvyšujú riziko povodní v iných členských štátoch, pokiaľ tieto opatrenia neboli koordinované a dotknuté členské štáty sa nedohodli na riešení.

               (14)

               Plány manažmentu povodňových rizík by sa mali zameriavať na prevenciu, ochranu a pripravenosť. V záujme poskytnutia väčšieho priestoru riekam by plány mali v rámci možností zohľadňovať udržiavanie a/alebo obnovovanie záplavových oblastí rovnako ako opatrenia zamerané na prevenciu a znižovanie škôd na ľudskom zdraví, životnom prostredí, kultúrnom dedičstve a hospodárskej činnosti. Jednotlivé prvky plánov manažmentu povodňových rizík by sa mali pravidelne prehodnocovať a v prípade potreby aktualizovať, pričom by sa mali zohľadniť možné vplyvy klimatických zmien na výskyt povodní.

               (15)

               V kontexte manažmentu povodňových rizík je veľmi dôležitá zásada solidarity. Mala by podnecovať členské štáty k snahe o spravodlivé rozdelenie povinností pri spoločnom rozhodovaní o všeobecne prospešných opatreniach v oblasti manažmentu povodňových rizík pozdĺž vodných tokov.

               (16)

               V záujme zabránenia duplicite v práci by mali byť členské štáty oprávnené využívať na účely splnenia cieľov a požiadaviek tejto smernice existujúce predbežné hodnotenia povodňových rizík, mapy povodňového ohrozenia a povodňových rizík a plány manažmentu povodňových rizík.

               (17)

               Vypracovanie plánov vodohospodárskeho manažmentu povodia podľa smernice 2000/60/ES a plánov manažmentu povodňových rizík podľa tejto smernice sú prvkami integrovaného manažmentu povodia. V týchto dvoch procesoch by sa preto mal využívať potenciál na spoločnú synergiu a výhody, pričom by sa mali zohľadňovať environmentálne ciele smernice 2000/60/ES, zabezpečiť efektívnosť a rozumné využívanie zdrojov a zároveň uznať, že príslušné orgány a správne jednotky môžu byť odlišné v tejto smernici a v smernici 2000/60/ES.

               (18)

               Členské štáty by mali zakladať svoje hodnotenia, mapy a plány na primeraných „najlepších postupoch“ a „najlepších dostupných technológiách“, ktoré však nevedú k nadmerným nákladom v oblasti manažmentu povodňových rizík.

               (19)

               V prípadoch viacúčelového využitia vodných útvarov rôznymi formami trvalo udržateľných ľudských činností (napr. manažment povodňových rizík, ekológia, vnútrozemská plavba alebo využite vodnej energie) a vplyvov týchto foriem využívania na vodné útvary smernica 2000/60/ES ustanovuje v článku 4 jasný a transparentný postup pre tieto formy využitia a vplyvy vrátane možných výnimiek z cieľov „dobrého stavu“ alebo „nezhoršenia stavu“. Článok 9 smernice 2000/60/ES uvádza návratnosť nákladov.

               (20)

               Opatrenia potrebné na vykonávanie tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (7).

               (21)

               Komisia by predovšetkým mala byť splnomocnená na prispôsobenie prílohy vedecko-technickému pokroku. Keďže tieto opatrenia majú všeobecnú pôsobnosť a ich cieľom je zmeniť a doplniť nepodstatné prvky tejto smernice, musia byť prijaté v súlade s regulačným postupom s kontrolou ustanoveným v článku 5a rozhodnutia 1999/468/ES.

               (22)

               Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä Chartou základných práv Európskej únie. Jej cieľom je najmä podporiť integráciu vysokej úrovne ochrany životného prostredia do politík Spoločenstva v súlade so zásadou trvalo udržateľného rozvoja, ako je ustanovené v článku 37 Charty základných práv Európskej únie.

               (23)

               Keďže cieľ tejto smernice, a to ustanovenie rámca na hodnotenie a manažment povodňových rizík, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu a dôsledkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

               (24)

               V súlade so zásadami proporcionality a subsidiarity a protokolom o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality, ktorý je pripojený k zmluve, a vzhľadom na existujúce kapacity členských štátov by sa mala na miestnej a regionálnej úrovni ponechať značná flexibilita, najmä pokiaľ ide o organizáciu a zodpovednosť orgánov.

               (25)

               V súlade s bodom 34 Medziinštitucionálnej dohody o lepšom zákonodarstve (8) sa členské štáty vyzývajú, aby pre seba a v záujme Spoločenstva vypracovali a zverejnili vlastné tabuľky, ktoré budú čo najlepšie vyjadrovať vzájomný vzťah medzi touto smernicou a opatreniami na jej transpozíciu,

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   KAPITOLA I
   VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
   Článok 1
   Účelom tejto smernice je ustanoviť rámec na hodnotenie a manažment povodňových rizík s cieľom znížiť nepriaznivé dôsledky na ľudské zdravie, životné prostredie, kultúrne dedičstvo a hospodársku činnosť spojené s povodňami v Spoločenstve.
   Článok 2
   Na účely tejto smernice sa okrem vymedzení pojmov „rieka“, „povodie“, „čiastkové povodie“ a „správne územie povodia“ uvedené v článku 2 smernice 2000/60/ES uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

               1.

               „povodeň“ je dočasné zaplavenie územia, ktoré zvyčajne nie je zaliate vodou. Patria sem povodne spôsobené riekami, horskými bystrinami, občasnými vodnými tokmi v oblasti Stredozemného mora a záplavy pobrežných oblastí z mora a nemusia sem patriť povodne spôsobené kanalizačnými systémami;

               2.

               „povodňové riziko“ je kombinácia pravdepodobnosti povodne a potenciálnych nepriaznivých dôsledkov na ľudské zdravie, životné prostredie, kultúrne dedičstvo a hospodársku činnosť spojených s povodňou.

         Článok 3
   1.   Na účely tejto smernice členské štáty využijú opatrenia ustanovené podľa článku 3 ods. 1, 2, 3, 5 a 6 smernice 2000/60/ES.
   2.   Členské štáty však môžu na vykonávanie tejto smernice:

               a)

               vymenovať iné príslušné orgány ako tie, ktoré sú určené podľa článku 3 ods. 2 smernice 2000/60/ES;

               b)

               určiť niektoré prímorské pobrežné oblasti alebo jednotlivé povodia a prideliť ich iným správnym jednotkám ako tým, ktorým sú pridelené podľa článku 3 ods. 1 smernice 2000/60/ES.

         V týchto prípadoch členské štáty oznámia Komisii do 26. mája 2010 informácie uvedené v prílohe I k smernici 2000/60/ES. Na tento účel sa každý odkaz na príslušné orgány a správne územia povodia považuje za odkaz na príslušné orgány a správne jednotky uvedené v tomto článku. Členské štáty informujú Komisiu o všetkých zmenách v informáciách poskytovaných podľa tohto odseku do troch mesiacov od nadobudnutia účinnosti týchto zmien.
   KAPITOLA II
   PREDBEŽNÉ HODNOTENIE POVODŇOVÉHO RIZIKA
   Článok 4
   1.   Členské štáty vykonajú v súlade s odsekom 2 tohto článku predbežné hodnotenie povodňového rizika pre každé správne územie povodia alebo správnu jednotku uvedenú v článku 3 ods. 2 písm. b), alebo časť medzinárodného správneho územia povodia, ktorá sa nachádza na ich území.
   2.   Predbežné hodnotenie povodňového rizika sa vykoná, aby poskytlo hodnotenie potenciálneho rizika, a je založené na informáciách, ktoré sú dostupné alebo ich možno ľahko získať, ako sú záznamy a štúdie dlhodobého rozvoja, najmä vplyv klimatických zmien na výskyt povodní. Hodnotenie zahŕňa aspoň:

               a)

               mapy správneho územia povodia vo vhodnej mierke, na ktorých sú zobrazené hranice povodí, čiastkových povodí a prímorských pobrežných oblastí, ak existujú, s uvedením topografie a využitia územia;

               b)

               opis povodní, ktoré sa vyskytli v minulosti a mali významné nepriaznivé vplyvy na ľudské zdravie, životné prostredie, kultúrne dedičstvo a hospodársku činnosť a pri ktorých stále existuje pravdepodobnosť, že sa vyskytnú v budúcnosti, vrátane ich rozsahu a trás postupu a posúdenie nepriaznivých vplyvov, ktoré spôsobili;

               c)

               opis významných povodní, ktoré sa vyskytli v minulosti, ak možno predpokladať výrazne nepriaznivé následky podobných udalostí v budúcnosti;
               a v závislosti od osobitných potrieb členských štátov obsahuje:

               d)

               posúdenie potenciálnych nepriaznivých následkov budúcich povodní na ľudské zdravie, životné prostredie, kultúrne dedičstvo a hospodársku činnosť, v ktorom sa podľa možností zohľadnia také aspekty, ako sú topografia, poloha vodných tokov a ich všeobecné hydrologické a geomorfologické charakteristiky, vrátane záplavových oblastí ako oblastí prirodzeného zadržiavania vody, účinnosť existujúcej umelo vytvorenej protipovodňovej infraštruktúry, poloha obývaných území, oblastí hospodárskej činnosti a dlhodobého vývoja vrátane vplyvu klimatických zmien na výskyt povodní.

         3.   V prípade medzinárodných správnych území povodia alebo správnych jednotiek uvedených v článku 3 ods. 2 písm. b), ktoré sú spoločné s inými členskými štátmi, členské štáty zabezpečia výmenu relevantných informácií medzi príslušnými dotknutými orgánmi.
   4.   Členské štáty dokončia predbežné hodnotenie povodňového rizika do 22. decembra 2011.
   Článok 5
   1.   Členské štáty na základe predbežného hodnotenia povodňového rizika uvedeného v článku 4 určia pre každé správne územie povodia alebo správnu jednotku uvedenú v článku 3 ods. 2 písm. b), alebo časť medzinárodného správneho územia povodia, ktorá sa nachádza na ich území, tie oblasti, pri ktorých usúdili, že existujú potenciálne významné povodňové riziká, alebo možno predpokladať, že ich výskyt je pravdepodobný.
   2.   Určenie oblastí patriacich do medzinárodného správneho územia povodia alebo do správnej jednotky uvedenej v článku 3 ods. 2 písm. b), ktorá je spoločná s iným členským štátom, podľa odseku 1 sa koordinuje medzi dotknutými členskými štátmi.
   KAPITOLA III
   MAPY POVODŇOVÉHO OHROZENIA A MAPY POVODŇOVÉHO RIZIKA
   Článok 6
   1.   Členské štáty pripravia na úrovni správneho územia povodia alebo správnej jednotky uvedenej v článku 3 ods. 2 písm. b) pre oblasti určené podľa článku 5 ods. 1 mapy povodňového ohrozenia a mapy povodňového rizika v najvhodnejšej mierke.
   2.   Príprava máp povodňového ohrozenia a máp povodňového rizika pre oblasti určené podľa článku 5, ktoré sú spoločné s ostatnými členskými štátmi, podlieha predchádzajúcej výmene informácií medzi dotknutými členskými štátmi.
   3.   Mapy povodňového ohrozenia pokrývajú geografické oblasti, ktoré by mohli byť zaplavené podľa týchto scenárov:

               a)

               povodne s nízkou pravdepodobnosťou opakovania alebo scenáre výnimočných udalostí;

               b)

               povodne so strednou pravdepodobnosťou opakovania (pravdepodobná doba opakovania ≥ 100 rokov);

               c)

               prípadne povodne s vysokou pravdepodobnosťou opakovania.

         4.   Pre každý scenár uvedený v odseku 3 sa zobrazia tieto prvky:

               a)

               rozsah povodne;

               b)

               hĺbky vody alebo prípadne hladina vody;

               c)

               ak je to vhodné, rýchlosť prúdenia toku alebo príslušný prietok vody.

         5.   Mapy povodňového rizika uvádzajú potenciálne nepriaznivé dôsledky spojené s povodňami podľa scenárov uvedených v odseku 3 a vyjadrené týmito údajmi:

               a)

               orientačný počet potenciálne postihnutých obyvateľov;

               b)

               druh hospodárskej činnosti v potenciálne postihnutej oblasti;

               c)

               zariadenia uvedené v prílohe I k smernici Rady 96/61/ES z 24. septembra 1996 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (9), ktoré by mohli v prípade zaplavenia spôsobiť havarijné znečistenie, a potenciálne postihnuté chránené oblasti určené v prílohe IV ods. 1 bodoch i), iii) a v) smernice 2000/60/ES;

               d)

               iné informácie, ktoré považujú členské štáty za užitočné, ako je uvedenie oblastí, v ktorých sa môžu vyskytnúť povodne s vysokým obsahom transportovaných sedimentov a povodne unášajúce rôzne predmety, a informácie o ďalších významných zdrojoch znečistenia.

         6.   Členské štáty môžu rozhodnúť, že pre prímorské pobrežné oblasti, v ktorých je primeraná úroveň ochrany, sa príprava máp povodňového ohrozenia obmedzí na scenár uvedený v odseku 3 písm. a).
   7.   Členské štáty môžu rozhodnúť, že pre oblasti, v ktorých dochádza k zaplavovaniu územia podzemnou vodou, obmedzia prípravu máp povodňového ohrozenia na scenár uvedený v odseku 3 písm. a).
   8.   Členské štáty zabezpečia, aby boli mapy povodňového ohrozenia a mapy povodňového rizika dokončené do 22. decembra 2013.
   KAPITOLA IV
   PLÁNY MANAŽMENTU POVODŇOVÉHO RIZIKA
   Článok 7
   1.   Členské štáty na základe máp uvedených v článku 6 ustanovia v súlade s odsekmi 2 a 3 tohto článku plány manažmentu povodňového rizika koordinované na úrovni správneho územia povodia alebo správnej jednotky uvedenej v článku 3 ods. 2 písm. b) pre oblasti určené podľa článku 5 ods. 1 a oblasti, na ktoré sa vzťahuje článok 13 ods. 1 písm. b).
   2.   Členské štáty stanovia vhodné ciele manažmentu povodňových rizík pre oblasti určené podľa článku 5 ods. 1 a oblasti, na ktoré sa vzťahuje článok 13 ods. 1 písm. b), pričom sa zamerajú na zníženie potenciálnych nepriaznivých následkov záplav na ľudské zdravie, životné prostredie, kultúrne dedičstvo a hospodársku činnosť a, ak sa to považuje za vhodné, na netechnické iniciatívy a/alebo na zníženie pravdepodobnosti záplav.
   3.   Plány manažmentu povodňového rizika obsahujú opatrenia na dosiahnutie cieľov stanovených v súlade s odsekom 2 a zahŕňajú komponenty uvedené v časti A prílohy.
   Plány manažmentu povodňového rizika zohľadnia relevantné aspekty, ako sú náklady a prínosy, rozsah a trasy postupu povodní a oblasti s retenčným potenciálom ako prirodzené záplavové oblasti, environmentálne ciele článku 4 smernice 2000/60/ES, pôdne a vodné hospodárstvo, územné plány, využívanie územia, ochranu prírody, plavebnú a prístavnú infraštruktúru.
   Plány manažmentu povodňového rizika riešia všetky aspekty manažmentu povodňového rizika so zameraním na prevenciu, ochranu, pripravenosť vrátane predpovedí povodní a systémov včasného varovania a s prihliadnutím na vlastnosti jednotlivých povodí alebo čiastkových povodí. Plány manažmentu povodňového rizika môžu tiež zahŕňať podporu postupov trvalo udržateľného využitia pôdy, zlepšenie zadržiavania vody, rovnako ako aj riadené záplavy určitých oblastí v prípade povodne.
   4.   V záujme solidarity nesmú plány manažmentu povodňového rizika ustanovené v jednom členskom štáte obsahovať opatrenia, ktoré svojím rozsahom a vplyvom významne zvyšujú povodňové riziká v smere toku alebo proti nemu v iných krajinách toho istého povodia alebo čiastkového povodia, pokiaľ tieto opatrenia neboli koordinované a dotknuté členské štáty sa nedohodli na riešení v rámci článku 8.
   5.   Členské štáty zabezpečia, aby plány manažmentu povodňového rizika boli dokončené a zverejnené do 22. decembra 2015.
   Článok 8
   1.   Členské štáty zabezpečia, aby sa pre správne územia povodí alebo správne jednotky uvedené v článku 3 ods. 2 písm. b), ktoré sa nachádzajú výlučne na ich území, vypracoval jeden plán manažmentu povodňového rizika alebo súbor plánov manažmentu povodňového rizika koordinovaný na úrovni správneho územia povodia.
   2.   V prípade medzinárodného správneho územia povodia alebo správnej jednotky uvedenej v článku 3 ods. 2 písm. b), ktoré sa nachádzajú výlučne na území Spoločenstva, členské štáty zabezpečia koordináciu s cieľom vypracovať jeden medzinárodný plán manažmentu povodňového rizika alebo súbor plánov manažmentu povodňového rizika koordinovaných na úrovni medzinárodného správneho územia povodia. Keď sa takéto plány nevytvoria, členské štáty vypracujú plány manažmentu povodňového rizika, ktoré pokrývajú aspoň časti medzinárodného správneho územia povodia nachádzajúce sa na ich území, a čo najviac ich koordinujú na úrovni medzinárodného správneho územia povodia.
   3.   V prípade medzinárodného správneho územia povodia alebo správnej jednotky uvedenej v článku 3 ods. 2 písm. b), ktoré ležia za hranicami územia Spoločenstva, sa členské štáty usilujú vypracovať jeden medzinárodný plán manažmentu povodňového rizika alebo súbor plánov manažmentu povodňového rizika koordinovaný na úrovni medzinárodného správneho územia povodia; ak to nie je možné, na časti medzinárodného povodia, ktoré sa nachádzajú na ich území, sa uplatňuje článok 2.
   4.   Plány manažmentu povodňového rizika uvedené v odsekoch 2 a 3 sa doplnia, ak to krajiny, ktoré majú spoločné čiastkové povodie, považujú za vhodné, o podrobnejšie plány manažmentu povodňového rizika koordinované na úrovni medzinárodných čiastkových povodí.
   5.   Ak členský štát zistí problém, ktorý má vplyv na manažment povodňových rizík na jeho území, ale nemôže ho sám vyriešiť, môže o ňom podať správu Komisii a akémukoľvek inému dotknutému členskému štátu a môže prijať odporúčania na jeho riešenie.
   Komisia odpovie na každú správu alebo odporúčania od členských štátov v lehote šiestich mesiacov.
   KAPITOLA V
   KOORDINÁCIA SO SMERNICOU 2000/60/ES, INFORMOVANIE VEREJNOSTI A KONZULTÁCIE S VEREJNOSŤOU
   Článok 9
   Členské štáty prijmú vhodné kroky na koordináciu uplatňovania tejto smernice a smernice 2000/60/ES, pričom sa sústredia na možnosti zlepšenia efektívnosti, výmeny informácií a na dosiahnutie súčinnosti a úžitku so zreteľom na environmentálne ciele ustanovené v článku 4 smernice 2000/60/ES. Najmä:

               1.

               vypracovanie prvých máp povodňového ohrozenia a máp povodňového rizika a ich následné preskúmania uvedené v článkoch 6 a 14 tejto smernice sa uskutočnia tak, aby informácie, ktoré obsahujú, boli v súlade s relevantnými informáciami predkladanými na základe smernice 2000/60/ES. Budú sa ďalej koordinovať s preskúmaniami ustanovenými v článku 5 ods. 2 smernice 2000/60/ES a môžu sa do nich začleniť;

               2.

               vypracovanie prvých plánov manažmentu povodňového rizika a ich následné preskúmania uvedené v článkoch 7 a 14 tejto smernice sa uskutočnia koordinovane s preskúmaniami plánov vodohospodárskeho manažmentu povodia ustanovenými v článku 13 ods. 7 smernice 2000/60/ES a môžu sa do nich začleniť;

               3.

               aktívna účasť všetkých zainteresovaných strán podľa článku 10 tejto smernice sa podľa potreby koordinuje s aktívnou účasťou zainteresovaných strán podľa článku 14 smernice 2000/60/ES.

         Článok 10
   1.   V súlade s platnými právnymi predpismi Spoločenstva sprístupnia členské štáty verejnosti predbežné hodnotenie povodňového rizika, mapy povodňového ohrozenia, mapy povodňového rizika a plány manažmentu povodňového rizika.
   2.   Členské štáty podporujú aktívnu účasť zainteresovaných strán na vypracovaní, preskúmaní a aktualizácii plánov manažmentu povodňového rizika uvedených v kapitole IV.
   KAPITOLA VI
   VYKONÁVACIE OPATRENIA, ZMENY A DOPLNENIA
   Článok 11
   1.   Komisia môže v súlade s regulačným postupom uvedeným v článku 12 ods. 2 prijať technické formáty na účely spracovania a prenosu údajov vrátane štatistických a kartografických údajov pre Komisiu. Technické formáty by sa mali prijať aspoň dva roky pred dátumami uvedenými v článku 4 ods. 4, článku 6 ods. 8 a článku 7 ods. 5, berúc do úvahy existujúce normy, ako aj formáty vytvorené v súlade s príslušnými aktmi Spoločenstva.
   2.   Komisia môže prispôsobiť prílohu vedecko-technickému pokroku, pričom zohľadní obdobia preskúmania a aktualizácie.
   Tieto opatrenia, ktorých cieľom je zmeniť a doplniť nepodstatné prvky tejto smernice, sa prijmú v súlade s regulačným postupom s kontrolou uvedeným v článku 12 ods. 3.
   Článok 12
   1.   Komisii pomáha výbor zriadený podľa článku 21 smernice 2000/60/ES.
   2.   Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňujú sa články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES so zreteľom na ustanovenia jeho článku 8.
   Lehota ustanovená v článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES je tri mesiace.
   3.   Ak sa odkazuje na tento odsek uplatňuje sa článok 5a ods. 1 až 4 a článok 7 rozhodnutia 1999/468/ES so zreteľom na jeho článok 8.
   KAPITOLA VII
   PRECHODNÉ OPATRENIA
   Článok 13
   1.   Členské štáty sa môžu rozhodnúť nevykonať predbežné hodnotenie povodňového rizika uvedené v článku 4 v tých povodiach, čiastkových povodiach alebo prímorských pobrežných oblastiach, v ktorých buď:

               a)

               už pred 22. decembrom 2010 vykonali hodnotenie rizika a dospeli k záveru, že existuje potenciálne významné povodňové riziko alebo možno predpokladať, že jeho výskyt je pravdepodobný, čo vedie k zaradeniu oblasti medzi tie, ktoré sú uvedené v článku 5 ods. 1, alebo

               b)

               pred 22. decembrom 2010 rozhodli o príprave máp povodňového ohrozenia a máp povodňového rizika a o vytvorení plánov manažmentu povodňového rizika v súlade s príslušnými ustanoveniami tejto smernice.

         2.   Členské štáty sa môžu rozhodnúť používať mapy povodňového ohrozenia a mapy povodňového rizika dokončené pred 22. decembrom 2010, ak tieto mapy poskytujú úroveň informácií rovnocennú s požiadavkami článku 6.
   3.   Členské štáty sa môžu rozhodnúť používať plány manažmentu povodňového rizika dokončené pred 22. decembrom 2010 pod podmienkou, že obsah týchto plánov je rovnocenný s požiadavkami na plány stanovenými v článku 7.
   4.   Odseky 1, 2 a 3 sa uplatňujú bez toho, aby bol dotknutý článok 14.
   KAPITOLA VIII
   PRESKÚMANIA, SPRÁVY A ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
   Článok 14
   1.   Predbežné hodnotenie povodňového rizika alebo hodnotenia a rozhodnutia uvedené v článku 13 ods. 1 sa preskúmajú a v prípade potreby zaktualizujú do 22. decembra 2018 a potom každých šesť rokov.
   2.   Mapy povodňového ohrozenia a mapy povodňového rizika sa preskúmajú a v prípade potreby zaktualizujú do 22. decembra 2019 a potom každých šesť rokov.
   3.   Plány manažmentu povodňového rizika vrátane komponentov stanovených v časti B prílohy sa preskúmajú a v prípade potreby zaktualizujú do 22. decembra 2021 a potom každých šesť rokov.
   4.   Pri preskúmaniach uvedených v odsekoch 1 a 3 sa zohľadní pravdepodobný vplyv klimatických zmien na výskyt povodní.
   Článok 15
   1.   Členské štáty sprístupnia Komisii predbežné hodnotenie povodňového rizika, mapy povodňového ohrozenia, mapy povodňového rizika a plány manažmentu povodňového rizika uvedené v článkoch 4, 6 a 7, ako aj ich preskúmanie a prípadne ich aktualizácie do troch mesiacov po zodpovedajúcich termínoch uvedených v článku 4 ods. 4, článku 6 ods. 8, článku 7 ods. 5 a článku 14.
   2.   Členské štáty informujú Komisiu o rozhodnutiach prijatých v súlade s článkom 13 ods. 1, 2 a 3 a sprístupnia o tom relevantné informácie do zodpovedajúcich termínov uvedených v článku 4 ods. 4, článku 6 ods. 8 a článku 7 ods. 5.
   Článok 16
   Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o vykonávaní tejto smernice do 22. decembra 2018 a potom každých šesť rokov. Pri vypracovávaní tejto správy sa zohľadní vplyv klimatických zmien.
   Článok 17
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 26. novembra 2009. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 18
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 19
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Štrasburgu 23. októbra 2007

            Za Európsky parlament

            predseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            predseda

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  Ú. v. EÚ C 195, 18.8.2006, s. 37.

      (2)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 13. júna 2006 (Ú. v. EÚ C 300 E, 9.12.2006, s. 123) a spoločná pozícia Rady z 23. novembra 2006 (Ú. v. EÚ C 311 E, 19.12.2006, s. 10) a pozícia Európskeho parlamentu z 25. apríla 2007. Rozhodnutie Rady z 18. septembra 2007.

      (3)  Ú. v. ES L 327, 22.12.2000, s. 1. Smernica zmenená a doplnená rozhodnutím č. 2455/2001/ES (Ú. v. ES L 331, 15.12.2001, s. 1).

      (4)  Ú. v. ES L 186, 5.8.1995, s. 42.

      (5)  Ú. v. ES L 297, 15.11.2001, s. 7.

      (6)  Ú. v. ES L 311, 14.11.2002, s. 3.

      (7)  Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23. Rozhodnutie zmenené a doplnené rozhodnutím 2006/512/ES (Ú. v. EÚ L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (8)  Ú. v. EÚ C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (9)  Ú. v. ES L 257, 10.10.1996, s. 26. Smernica naposledy zmenená a doplnená nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 (Ú. v. EÚ L 33, 4.2.2006, s. 1).

      PRÍLOHA
      A.   Plány manažmentu povodňového rizika

                  I.

                  Komponenty prvých plánov manažmentu povodňového rizika:

                              1.

                              závery predbežného hodnotenia povodňového rizika, ako to požaduje kapitola II, vo forme súhrnnej mapy správneho územia povodia alebo správnej jednotky uvedenej v článku 3 ods. 2 písm. b) s vyznačenými oblasťami určenými podľa článku 5 ods. 1, ktoré podliehajú tomuto plánu manažmentu povodňového rizika;

                              2.

                              mapy povodňového ohrozenia a mapy povodňového rizika pripravené podľa kapitoly III alebo už vyhotovené v súlade s článkom 13 a závery, ktoré je z nich možné vyvodiť;

                              3.

                              opis vhodných cieľov manažmentu povodňového rizika stanovených v súlade s článkom 7 ods. 2;

                              4.

                              súhrn opatrení a určenie ich priorít s cieľom dosiahnuť vhodné ciele manažmentu povodňového rizika vrátane opatrení prijatých v súlade s článkom 7 a opatrení týkajúcich sa povodní prijatých podľa iných aktov Spoločenstva, vrátane smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (1), smernice Rady 96/82/ES z 9. decembra 1996 o kontrole nebezpečenstiev veľkých havárií s prítomnosťou nebezpečných látok (2), smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie (3) a smernice 2000/60/ES;

                              5.

                              ak je k dispozícii, v prípade spoločných povodí alebo čiastkových povodí opis použitej metodiky, ktorú vymedzili dotknuté členské štáty na analýzu nákladov a prínosov, ktorá sa používa na hodnotenie opatrení s nadnárodnými účinkami.

                  II.

                  Opis vykonávania plánu:

                              1.

                              opis určenia priorít a spôsobu, akým sa bude monitorovať pokrok pri vykonávaní plánu;

                              2.

                              súhrn prijatých opatrení/uskutočnených krokov na informovanie verejnosti a konzultácie s verejnosťou;

                              3.

                              zoznam príslušných orgánov a prípadne opis koordinačného postupu v rámci všetkých medzinárodných správnych území povodí a koordinačného postupu so smernicou 2000/60/ES.

            B.   Komponenty následných aktualizácií plánov manažmentu povodňového rizika:

                  1.

                  akékoľvek zmeny alebo aktualizácie od uverejnenia predchádzajúcej verzie plánu manažmentu povodňového rizika vrátane zhrnutia preskúmaní vykonaných v súlade s článkom 14;

                  2.

                  hodnotenie pokroku pri dosahovaní cieľov uvedených v článku 7 ods. 2;

                  3.

                  opis a vysvetlenie všetkých opatrení uvedených v predchádzajúcej verzii plánu manažmentu povodňového rizika, ktorých vykonanie sa plánovalo, ale nevykonali sa;

                  4.

                  opis všetkých dodatočných opatrení od uverejnenia predchádzajúcej verzie plánu manažmentu povodňového rizika.

         (1)  Ú. v. ES L 175, 5.7.1985, s. 40. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/35/ES (Ú. v. EÚ L 156, 25.6.2003, s. 17).

         (2)  Ú. v. ES L 10, 14.1.1997, s. 13. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/105/ES (Ú. v. EÚ L 345, 31.12.2003, s. 97).

         (3)  Ú. v. ES L 197, 21.7.2001, s. 30.


title: Smernica Rady 92/109/EHS zo 14. decembra 1992 o výrobe a uvádzaní na trh určitých látok používaných pri nedovolenej výrobe omamných látok a psychotropných látok

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31992L0109

Úradný vestník L 370 , 19/12/1992 S. 0076 - 0082 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 12 S. 0007  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 12 S. 0007

		Smernica Rady 92/109/EHSzo 14. decembra 1992o výrobe a uvádzaní na trh určitých látok používaných pri nedovolenej výrobe omamných látok a psychotropných látokRADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 100a,so zreteľom na návrh Komisie [1],v spolupráci s Európskym parlamentom [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže niektoré členské štáty prijali opatrenia zamerané na monitorovanie výroby a umiestňovania na trh určitých látok, ktoré sa často používajú na nedovolenú výrobu omamných látok a psychotropných látok; keďže takéto opatrenia sú pred zavedením aj v iných členských štátoch; keďže v očakávaní konečného zriadenia vnútorného trhu je preto potrebné vypracovať spoločné pravidlá na úrovni spoločenstva, aby sa tak zabránilo narušeniu hospodárskej súťaže pri zákonnom obchode a aby sa zaručila jednotné uplatňovanie prijatých pravidiel;keďže 19. decembra 1988 bol vo Viedni prijatý Dohovor proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropnými látkami, ďalej len "dohovor OSN"; keďže dohovor OSN je súčasťou celosvetového úsilia v rámci boja proti drogám; keďže spoločenstvo sa na rokovaniach ohľadom uvedeného dohovoru zúčastnilo, preukazujúc tak svoju politickú vôľu konať v rámci svojich právomocí;keďže požiadavky článku 12 dohovoru OSN sa vzhľadom na obchod s prekurzormi (t. j. látkami, ktoré sa často používajú pri nedovolenej výrobe omamných drog alebo psychotropných látok) medzi spoločenstvom a tretími krajinami zaviedli prostredníctvom nariadenia Rady (EHS) č. 3677/90 z 13. decembra 1990, ktorým sa stanovujú opatrenia, ktoré je potrebné prijať, aby sa zabránilo zneužívaniu určitých látok na nedovolenú výrobu omamných látok a psychotropných látok [4];keďže v článku 12 dohovoru OSN sa predvída prijatie primeraných opatrení na monitorovanie výroby a distribúcie prekurzorov; keďže Komisia OSN pre narkotiká na základe rozhodnutia prijatého na svojom 35. zasadnutí zaradila do tabuliek prílohy dohovoru ďalšie látky; keďže v záujme odhaľovania možných prípadov nedovoleného zneužívania liekov v rámci spoločenstva alebo na zabraňovanie nedovolenému dovozu do spoločenstva treba preto v tejto smernici zakotviť príslušné opatrenia a treba zabezpečiť, aby sa v rámci trhu spoločenstva používali spoločné pravidlá monitorovania;keďže opatrenia článku 12 dohovoru OSN sú založené na monitorovaní obchodu s danými látkami; keďže väčšina obchodu s týmito látkami je úplne legálna; keďže dokumentácia a označovanie zásielok týchto látok musia byť dostatočne jednoznačné; keďže je ďalej potrebné, aby sa v duchu dohovoru OSN vypracovali mechanizmy založené na úzkej spolupráci s príslušnými prevádzkovateľmi a na zhromažďovaní, výmene a využívaní informácií, pričom príslušným orgánom treba zabezpečiť potrebné prostriedky konania;keďže v dôsledku neustálych zmien spôsobov zneužívania sa na medzinárodnej úrovni prijal názor, že postupy, ktoré sú zakotvené v článku 12 dohovoru OSN treba v záujme účinného boja proti daným látkam posilniť;keďže na práci Akčnej skupiny pre chémiu (Chemical Action Task Force), ktorá bola zriadená počas hospodárskeho stretnutia krajín G7 na najvyššej úrovni v Houstone dňa 10. júla 1990 na vypracovanie účinných postupov proti zneužívaniu prekurzorov a základných chemických látok na nezákonnú výrobu drog, sa zúčastnila aj Komisia a sedem členských štátov; keďže v priebehu tejto práce sa uskutočňuje koordinácia na úrovni spoločenstva a podrobné konzultácie s predstaviteľmi obchodu a priemyslu;keďže záverečná správa Akčnej skupiny pre chémiu bola schválená počas stretnutia krajín G7 na najvyššej úrovni v Londýne dňa 15. júla 1991;keďže táto záverečná správa, uznávajúc za základný nástroj medzinárodnej spolupráce v oblasti zneužívania chemických látok dohovor OSN, obsahuje viacero odporúčaní na posilnenie vnútroštátnych aj medzinárodných opatrení na základe tohto dohovoru;keďže je potrebné zabezpečiť, aby výroba alebo používanie sledovaných látok, ktoré sú zaradené do kategórie 1 prílohy I k tejto smernici, podliehali povinnosti vlastniť licenciu; keďže dodávanie takýchto látok sa smie navyše povoliť iba vtedy, ak sú osoby, ktorým sa majú tieto látky dodávať, všeobecne alebo osobitne oprávnené na ich preberanie, vlastnenie alebo spracúvanie;keďže je potrebné prijať opatrenia na zabezpečenie úzkej spolupráce s príslušnými prevádzkovateľmi, tak aby títo oznamovali príslušným orgánom podozrivé transakcie;keďže je potrebné zriadiť mechanizmus pre administratívnu spoluprácu; keďže je v tejto súvislosti žiaduce, aby príslušné orgány v spoločenstve vychádzali pri svojich krokoch z nariadenia Rady (EHS) č. 1468/81 z 19. mája 1981 o vzájomnej pomoci a medzi správnymi orgánmi členských štátov a ich spolupráci s Komisiou v záujme zabezpečenia riadneho uplatňovania právnych predpisov o colných a poľnohospodárskych záležitostiach [5]; keďže osobitnú pozornosť je potrebné venovať dôvernosti prijímaných a vymieňaných informácií;keďže každý členský štát musí zavádzať dostatočne presvedčivé pokuty, ktoré budú odrádzať od porušovania ustanovení prijatých pri zavádzaní tejto smernice,PRIJALA TÚTO SMERNICU:HLAVA IVšeobecneČlánok 11. Účelom tejto smernice je zaviesť vnútri spoločenstva monitorovanie určitých látok, ktoré sa často používajú pri nedovolenej výrobe omamných látok a psychotropných látok, aby sa tak zabránilo ich zneužívaniu.2. Na účely tejto smernice:a) "sledovaná látka" znamená akúkoľvek látku bližšie uvedenú v prílohe I vrátane zmesi, ktorá takúto látku obsahuje. Nepatria sem lieky ani iné preparáty s obsahom sledovaných látok, ktoré sú zložené tak, že sa takéto látky nedajú jednoduchým spôsobom použiť ani sa z nich nedajú získať jednoduchými prostriedkami;b) "uvádzanie na trh" znamená akékoľvek poskytovanie sledovaných látok tretím stranám, ktoré sa v spoločenstve vyrábajú alebo ktoré sú umiestňované do voľného obehu v spoločenstve, uskutočňované za úhradu alebo bezodplatne;c) "prevádzkovateľ" znamená akúkoľvek fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá sa zaoberá výrobou alebo spracúvaním sledovaných látok, alebo obchodovaním s nimi, alebo ich distribuovaním v rámci spoločenstva, alebo ktorá sa zaoberá inými s tým súvisiacimi činnosťami, ako je sprostredkúvanie alebo skladovanie sledovaných látok;d) "Medzinárodný úrad pre kontrolu omamných látok" znamená výbor, ktorý bol zriadený na základe Jednotného dohovoru o omamných látkach z roku 1961, zmeneného a doplneného protokolom z roku 1972.HLAVA IIMONITOROVANIE UVÁDZANIA NA TRHČlánok 2Dokumentácia a označovanieKaždý členský štát uskutoční všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby uvádzanie sledovaných látok na trh podliehalo týmto požiadavkám:1. všetky transakcie, výsledkom ktorých je uvedenie sledovaných látok z kategórií 1 a 2 prílohy I na trh, musia byť riadne zdokumentované;a) najmä obchodné dokumenty, ako sú faktúry, zoznamy tovaru, administratívne dokumenty, prepravné a iné prepravné dokumenty, musia obsahovať určité dostatočné informácie na jednoznačné identifikovanie:- názvu sledovanej látky, tak ako je uvedený v kategóriách 1 a 2 prílohy I,- množstva a hmotnosti sledovanej látky, ak pozostáva zo zmesi, a tiež množstva a hmotnosti zmesi, ako aj množstva a hmotnosti alebo percentuálneho zastúpenia akejkoľvek látky alebo látok uvedených v kategóriách 1 a 2 prílohy I, ktoré sú súčasťou zmesi,- názvu a adresy dodávateľa, distributéra alebo príjemcu zásielky;b) súčasťou dokumentácie musí byť ďalej vyhlásenie zákazníka, v ktorom sa uvádzajú osobitné spôsoby použitia látok. Podrobné pravidlá zavádzania tohto ustanovenia sa určia v súlade s postupom, ktorý je zakotvený v článku 10 ods. 2. Po preskúmaní týchto pravidiel sa primeraným spôsobom zváži možnosť, na základe ktorej bude môcť stály zákazník, ktorý dostáva od dodávateľa sledované látky, poskytnúť spoločné vyhlásenie pre všetky transakcie s danou sledovanou látkou, ktoré sa uskutočnia počas obdobia jedného roka;2. povinnosti, ktoré vyplývajú z odseku 1, sa však nebudú vzťahovať na transakcie so sledovanými látkami z kategórie 2 prílohy I vtedy, ak príslušné množstvá nepresiahnu množstvá uvedené v prílohe II;3. prevádzkovatelia zabezpečia, aby sa sledované látky z kategórií 1 a 2 prílohy 1 označili pred uvedením na trh etiketami. Na takejto etikete musia byť uvedené názvy látok, tak ako sú uvedené v prílohe I. Prevádzkovatelia tiež môžu pripojiť aj svoje zvyčajné etikety;4. prevádzkovatelia si budú viesť také záznamy o svojich činnostiach, aké sú potrebné v záujme dodržiavania povinností, ktoré im vyplývajú z odseku 1;5. dokumentácia, o ktorej sa zmieňujú odseky 1 a 4, sa bude uchovávať počas najmenej troch rokov od konca kalendárneho roku, v ktorom sa operácia uvedená v odseku 1 uskutočnila, a na požiadanie príslušných orgánov musí byť okamžite k dispozícii na nahliadnutie.Článok 3Každý členský štát určí príslušný orgán alebo príslušné orgány, ktoré budú zodpovedať za zabezpečenie uplatňovania tejto smernice.Príslušný orgán alebo orgány, ktoré takto určí, oznámi Komisii.Článok 4Sledované látky z kategórií 1 a 2 prílohy I1. Členské štáty uskutočnia primerané opatrenia na zabezpečenie toho, aby výroba alebo uvádzanie sledovaných látok z kategórie 1 prílohy I na trh podliehali povinnosti vlastniť licenciu, ktorú vydali príslušné orgány.2. Pri zvažovaní udelenia licencie zohľadňujú príslušné orgány najmä spôsobilosť a bezúhonnosť žiadateľa.Licenciu môžu príslušné orgány kedykoľvek zrušiť alebo pozastaviť, ak nadobudnú na základe odôvodnených skutočností presvedčenie, že jej držiteľ prestal byť osobou spôsobilou a vhodnou na vlastnenie licencie alebo že prestali platiť podmienky, na základe ktorých bola licencia vydaná.3. Členské štáty prijmú všetky vhodné opatrenia, aby zabezpečili, že každý držiteľ licencie, o ktorej sa zmieňuje odsek 1, bude dodávať sledované látky bližšie opísané v kategórii 1 prílohy I iba osobám, ktoré sú buď všeobecne, alebo jednotlivo oprávnené na to, aby sa im takéto látky dodávali a aby ich smeli vlastniť a manipulovať s nimi.4. Prevádzkovatelia, ktorí sa zaoberajú výrobou alebo uvádzaním sledovaných látok z kategórie 2 prílohy I na trh, musia u príslušných orgánov zaregistrovať a aktualizovať adresy priestorov, v ktorých sa takéto látky vyrábajú alebo z ktorých sa s nimi obchoduje.Článok 5SpoluprácaČlenské štáty prijmú všetky opatrenia potrebné na dosiahnutie úzkej spolupráce medzi príslušnými orgánmi a prevádzkovateľmi, aby tak prevádzkovatelia mohli:- bezodkladne oboznamovať príslušné orgány o akýchkoľvek okolnostiach, ako sú napríklad nezvyčajné objednávky alebo transakcie, ktorých súčasťou sú sledované látky, z ktorých by vyplývalo, že takéto látky, ktoré sa majú podľa okolností uviesť na trh alebo vyrábať, by mohli byť zneužité na nedovolenú výrobu omamných látok alebo psychotropných látok,- poskytovať príslušným orgánom v súhrnnej podobe také informácie o svojich transakciách so sledovanými látkami, aké si budú príslušné orgány vyžadovať.HLAVA IIIKONTROLNÉ OPATRENIAČlánok 6Právomoci príslušných orgánov1. V záujme zabezpečovania správneho uplatňovania článkov 2 a 4 prijme každý členský štát v rámci svojej vnútroštátnej legislatívy také opatrenia, na základe ktorých budú môcť príslušné orgány:a) získavať informácie o akýchkoľvek objednávkach na sledované látky alebo operáciách, ktorých sú takéto látky súčasťou;b) vstupovať do obchodných priestorov prevádzkovateľov s cieľom získavania dôkazov o nezákonnej činnosti.HLAVA IVADMINISTRATÍVNA SPOLUPRÁCAČlánok 7Na účely uplatňovania tejto smernice a bez dosahu na článok 10 sa uplatňujú s príslušnými zmenami ustanovenia nariadenia (EHS) č. 1468/81, a najmä tie, ktoré sa týkajú dôvernosti informácií. Každý členský štát oznamuje ostatným členským štátom a Komisii názvy príslušných orgánov, ktoré boli v súlade s článkom 2 ods. 2 vyššie uvedeného nariadenia ustanovené do úlohy korešpondentov.HLAVA VZÁVEREČNÉ USTANOVENIAČlánok 8Každý členský štát stanoví pokuty, ktoré sa budú udeľovať za porušovanie ustanovení prijatých s cieľom vykonávania tejto smernice. Pokuty budú také, aby boli dostatočné na podporovanie dodržiavania takých ustanovení.Článok 91. V záujme povolenia potrebných úprav usporiadaní, dohodnutých s cieľom monitorovania sledovaných látok, oznamujú každoročne príslušné orgány každého členského štátu Komisii všetky príslušné informácie týkajúce sa zavádzania monitorovacích opatrení, zakotvených v tejto smernici, najmä čo sa týka látok používaných na nedovolenú výrobu omamných látok alebo psychotropných látok a metód, ktoré sa pri zneužívaní a nedovolenej výrobe používajú.2. Na základe oznámení uskutočnených podľa odseku 1 vypracuje Komisia v súlade s článkom 12 ods. 12 dohovoru OSN a po porade s členskými štátmi výročnú správu, ktorú poskytne Medzinárodnému úradu pre kontrolu omamných látok.Článok 101. Komisii poskytne pomoc výbor, ktorý bol zriadený na základe článku 10 nariadenia (EHS) č. 3677/90. Výbor preskúma každú záležitosť súvisiacu s uplatňovaním tejto smernice, ktorú predloží jeho predseda buď z vlastnej iniciatívy, alebo na požiadanie predstaviteľa členského štátu.2. Predstaviteľ Komisie predkladá výboru návrhy opatrení, ktoré sa majú zaviesť. Výbor sa vyjadrí k návrhom do lehoty, ktorú určuje v závislosti od naliehavosti záležitosti jeho predseda. Stanovisko sa poskytuje na základe väčšiny, ktorá je zakotvená v článku 148 ods. 2 zmluvy pre rozhodnutia, ktoré musí Rada prijať na základe návrhu Komisie. Váha hlasov členských štátov sa vo výbore stanovuje spôsobom, ktorý je uvedený v zmienenom článku. Predseda nehlasuje.Komisia prijíma opatrenia, ktoré sú okamžite účinné. Opatrenia, ktoré nie sú v súlade so stanoviskom výboru, však Komisia bez meškania oznamuje Rade. V takomto prípade Komisia oddiali uplatňovanie opatrení, ktoré prijala, o tri mesiace od dátumu oznámenia.V rámci lehoty, ktorá je uvedená v predchádzajúcom pododseku, smie Rada prijať na základe kvalifikovanej väčšiny iné rozhodnutie.3. Postup, ktorý je zakotvený v odseku 2, sa použije najmä:a) tam, kde je to primerané, na stanovovanie podmienok, ktorým podlieha dokumentácia a označovanie zmesí a prípravkov látok z kategórie 2 prílohy I, tak ako to ustanovuje článok 2;b) na zmenu a doplnenie príloh k tejto smernici po zmene a doplnení tabuliek dohovoru OSN;c) na zmenu a doplnenie prahových hodnôt uvedených v prílohe II.Článok 111. Zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkami 7 a 10 uvedú členské štáty do účinnosti pred 1. januárom 1993 a so zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami, ktoré sú potrebné na dosiahnutie súladu s ostatnými článkami, tak urobia pred 1. júlom 1993. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 12Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 14. decembra 1992Za RadupredsedaN. Lamont[1] Ú. v. ES C 21, 29.1.1991, s. 17.[2] Ú. v. ES C 125, 13.5.1992, s. 195; a rozhodnutie z 18. novembra 1992 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).[3] Ú. v. ES C 159, 17.6.1991, s. 58.[4] Ú. v. ES L 357, 20.12.1990, s. 1. Nariadenie naposledy zmenené a doplnené nariadením (EHS) č. 900/92 (Ú. v. ES L 96, 10.4.1992, s. 1).[5] Ú. v. ES L 144, 2.6.1981, s. 1. Nariadenie naposledy zmenené a doplnené nariadením (EHS) č. 945/87 (Ú. v. ES L 90, 2.4.1987, s. 3).--------------------------------------------------PRÍLOHA IKATEGÓRIA 1Soli látok uvedených v tejto kategórii vždy, keď je existencia takýchto solí možná.Látka | Kód KN |efedrín | 29394010 |ergometrín | 29396010 |ergotamín | 29396030 |kyselina lysergová | 29396050 |1-fenyl-2-propanón | 29143010 |pseudoefedrín | 29394030 |kyselina N-acetylantranylová | 29242950 |3,4-metyléndeoxyfenylpropán-2-ón | 29329077 |KATEGÓRIA 2Soli látok uvedených v tejto kategórii vždy, ak je existencia takýchto solí možná.Látka | Kód KN |anhydrid kyseliny octovej | 29152400 |kyselina antranilová | ex29224990 |kyselina fenyloctová | 29163300 |piperidín | 29333930 |izosafrol (cis + trans) | 29329073 |piperonal | 29329075 |safrol | 29329071 |KATEGÓRIA 3Látka | Kód KN |acetón | 29141100 |etyléter | 29091100 |metyletylketón (MEK) | 29141200 |toluén | 29023010/90 |manganistan draselný | 28416010 |kyselina sírová | 28070010 |kyselina chlorovodíková | 28061000 |--------------------------------------------------PRÍLOHA IILátka | Prah |anhydrid kyseliny octovej | 20 kg |kyselina antranilínová a jej soli | 1 kg |kyselina fenyloctová a jej soli | 1 kg |piperidín a jeho soli | 0,5 kg |izosafrol (cis + trans) | 0 |piperonal | 0 |safrol | 0 |--------------------------------------------------


title: Smernica Rady z 27. júla 1976 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa liehomerova liehových hustomerov

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31976L0765

Úradný vestník L 262 , 27/09/1976 S. 0143 - 0148 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 5 S. 0172  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 4 S. 0117  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 5 S. 0172  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 5 S. 0182  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 5 S. 0182

		Smernica Radyz 27. júla 1976o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa liehomerova liehových hustomerov(76/765/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä na jej článok 100,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],keďže v členských štátoch definovanie, konštruovanie a postupy na schvaľovanie a testovanie liehomerov a liehových hustomerov podliehajú záväzným ustanoveniam, ktoré sú v jednotlivých členských štátoch rozdielne a v dôsledku toho sú prekážkou pre obchodovanie s týmito prístrojmi v rámci spoločenstva; keďže je preto nevyhnutné tieto ustanovenia aproximovať;keďže zosúlaďovanie zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa týchto prístrojov je mimoriadne dôležitá aj ako doplnok k jestvujúcim ustanoveniam týkajúcim sa metódy určovania obsahu alkoholu z výsledkov meraní uskutočnených s cieľom odstrániť všetky riziká nejednoznačnosti alebo sporu vzhľadom na výsledky takýchto meraní;keďže smernica Rady 71/316/EHS z 26. júla 1971 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o spoločných ustanoveniach pre meradlá a metódy metrologickej kontroly [3] stanovila postupy na schvaľovanie vzorov a prvotné overovanie v EHS; keďže je v súlade s touto smernicou nevyhnutné stanoviť technické požiadavky, ktoré musí spĺňať konštrukcia a fungovanie liehomerov a liehových hustomerov, aby mohli byť voľne dovážané, obchodované a používané potom, čo budú podrobené predpísaným inšpekciám a vybavené požadovanými značkami a znakmi;keďže Rada vo svojom uznesení zo 17. decembra 1973 [4] o priemyselnej politike vyzvala Komisiu, aby jej predložila návrh smernice o liehometrii a liehomeroch,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Táto smernica definuje charakteristiky liehomerov a liehových hustomerov používaných na určovanie koncentrácie liehu v zmesiach vody a etanolu.Článok 2Tie liehomery a liehové hustomery, ktoré sú označené značkami a znakmi EHS sú opísané v prílohe.Tieto prístroje podliehajú schvaľovaniu vzorov EHS a predkladajú sa na prvotné overovanie EHS.Článok 3Ani jeden členský štát nemôže odmietnuť, zakázať alebo obmedziť umiestnenie na trhu alebo používanie ľubovoľných liehomerov alebo liehových hustomerov označených znakom schvaľovania vzorov EHS alebo značkou overovania EHS na základe ich metrologických vlastností.Článok 41. Do 24 mesiacov od dátumu vyrozumenia o tejto smernici členské štáty prijmú a uverejnia opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou a ihneď o tom budú informovať Komisiu.Tieto opatrenia sa budú uplatňovať najneskôr od 1. januára 1980.2. Členské štáty informujú Komisiu o textoch hlavných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica.Článok 5Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 27. júla 1976Za RadupredsedaM. van der Stoel[1] Ú. v. ES C 76, 7.4.1975, s. 39.[2] Ú. v. ES C 248, 29.10.1975, s. 22.[3] Ú. v. ES L 202, 6.9.1971, s. 1.[4] Ú. v. ES C 117, 31.12.1973, s. 1.--------------------------------------------------PRÍLOHALIEHOMERY A LIEHOVÉ HUSTOMERY1. DEFINÍCIA PRÍSTROJOV1.1. Liehomery sú sklené prístroje, ktoré ukazujú:- koncentráciu liehu podľa hmotnosti alebo- koncentráciu liehu podľa objemu,v zmesi vody a etanolu.Sú opisované buď ako hmotnostné liehomery alebo objemové liehomery v závislosti od toho, čo sa meria.Liehové hustomery sú sklené prístroje skonštruované na meranie hustoty zmesi vody a etanolu.1.2. Prístroje definované v tejto smernici sú ociachované pri referenčnej teplote 20 °C v súlade s hodnotami, ktoré sa objavujú v medzinárodných liehových tabuľkách uverejnených Medzinárodnou organizáciou legálnej metrológie.1.3. Sú ociachované na snímanie údajov vykonávané na voľnej horizontálnej hladine kvapaliny.2. POPIS PRÍSTROJOV2.1. Liehomery a liehové hustomery sú sklené prístroje pozostávajúce z:- valcového telesa, ktorého dno je kužeľovité alebo pologuľové, takže nezachytáva vzduchové bubliny,- dutého valcového držiaka pritaveného k hornej časti telesa; jeho horný koniec je uzavretý.2.2. Celý vonkajší povrch každého prístroja musí byť symetrický vzhľadom na svoju hlavnú os.Priečny rez nesmie vykazovať nijakú prudkú zmenu.2.3. Dolná časť telesa musí obsahovať zaťažovací materiál, ktorého účelom je regulovať hmotnosť prístroja.2.4. Na držiaku musí byť stupnica viditeľná na valcovej podpere pevne pripojenej k vnútrajšku držiaka.3. PRINCÍPY KONŠTRUKCIE3.1. Sklo používané na výrobu prístrojov má byť priesvitné a bez kazov, ktoré by mohli rušiť odčítavanie údajov meraní zo stupnice.Sklo má mať koeficient objemovej rozťažnosti (25 ± 2) 10-6 °C-1.3.2. Zaťažovací materiál má byť fixovaný na dne prístroja. Potom, čo bol hotový prístroj držaný jednu hodinu vo vodorovnej polohe pri 80 °C a následne v tejto polohe ochladený, tento materiál sa bude vznášať so svojou osou vertikálne v rozmedzí 1 stupňa 30 minút.4. STUPNICA4.1. Ani jeden prístroj nemá viac ako jednu stupnicu typu uvedeného v bode 4.5 alebo 4.6.4.2. Stupnica a nápisy majú byť viditeľné na podpere s hladkým matným povrchom.Podpera sa má držať pevne v mieste držiaka a odkazové značky sa uvedú tak, aby bol viditeľný každý posun stupnice a jej podpery spojenej s držiakom.Podpera, stupnica a nápisy nemajú vykazovať nijaké stopy skreslenia, odfarbenia alebo zuhoľňovania, ak sú držané 24 hodín pri teplote 70 °C.4.3. Značky stupnice majú byť:- umiestnené v rovinách kolmých na os prístroja,- čierne [1] a označené jasne a nezmazateľne,- tenké, výrazné a jednotnej hrúbky nepresahujúcej 0,2 mm.4.4. Dĺžka krátkych rysiek na stupnici má byť najmenej jedna pätina, dĺžka stredných rysiek najmenej jedna tretina a dĺžka dlhých rysiek najmenej polovica obvodu držiaka.4.5. Liehomery majú mať menovité stupnice ociachované podľa hmotnostného percenta alebo objemového percenta alkoholu. Majú pokrývať rozsah najviac 10 objemových alebo hmotnostných percent alkoholu.Interval stupnice má byť 0,1 %.Každá stupnica má obsahovať od piatich do 10 dodatočných intervalov stupnice mimo jej hornej a dolnej hranice menovitého rozsahu.4.6. Menovité stupnice liehových hustomerov sú ociachované v kilogramoch na meter kubický. Pokrývajú rozsah najviac 20 kg/m3.Interval stupnice má byť 0,2 kg/m3.Každá stupnica má obsahovať od piatich do 10 dodatočných intervalov stupnice mimo jej hornej a dolnej hranice menovitého rozsahu. Stupnica však nesmie presahovať 1000 kg/m3.5. CIACHOVANIE A ČÍSLOVANIE5.1. Každá desiata značka stupnice liehomerov, počítajúc od jedného konca menovitej stupnice, má byť dlhá ryska. Medzi každou po sebe idúcou dvojicou dlhých rysiek má byť jedna stredná ryska a medzi každou dlhou ryskou a najbližšou strednou ryskou majú byť štyri krátke rysky.Iba dlhé rysky majú byť číslované.5.2. Každá piata značka stupnice liehových hustomerov, počítajúc od jedného konca menovitej stupnice, má byť dlhá ryska.Medzi dvomi po sebe idúcimi dlhými ryskami majú byť štyri krátke rysky.5.3. Rysky označujúce hranice menovitej stupnice majú ukazovať číslice plne. Na liehových hustomeroch môžu byť ostatné čísla skrátené.6. KLASIFIKÁCIA A HLAVNÉ ROZMERY PRÍSTROJOV6.1. Prístroje sú zatriedené do jednej z nasledovných tried presnosti:Trieda I : Minimálny interval hlavnej stupnice je 1,5 mm.Prístroje v tejto triede nie sú vybavené teplomerom.Trieda II : Minimálny interval hlavnej stupnice je 1,05 mm.Prístroje v tejto triede môžu byť vybavené teplomerom.Trieda III : Minimálny interval hlavnej stupnice je 0,85 mm.Prístroje v tejto triede môžu byť vybavené teplomerom.6.2. Vonkajší priemer každého prístroja má byť od 19 do 40 mm.Vonkajší priemer držiaka je najmenej 3 mm pre prístroje triedy I a triedy II a najmenej 2,5 mm pre prístroje triedy III. Držiak má presahovať najmenej 15 mm nad najvyššiu značku stupnice.Prierez držiaka musí byť rovnomerný najmenej 5 mm pod najnižšou značkou stupnice.7. NÁPISY7.1. Vnútri prístroja majú byť čitateľne a nezmazateľne umiestnené tieto nápisy:- Trieda I, II alebo III,- kg/m3 alebo objemové % alebo hmotnostné %,- 20 °C,- etanol,- názov alebo poznávacia značka výrobcu,- identifikačné číslo prístroja,- znak EHS schválenia vzoru ‚ ε’.7.2. Hmotnosť prístroja vyjadrená na najbližší miligram môže byť, podľa želania, označená na telese.8. MAXIMÁLNE PRÍPUSTNÉ CHYBY A OVEROVANIE8.1. Maximálne prípustná chyba pre liehomery a liehové hustomery je:- pre triedu I, ± jedna polovica intervalu stupnice pre každý zmeraný údaj,- pre triedy II a III, ± jeden interval stupnice pre každý zmeraný údaj.8.2. Overenie sa má vykonať najmenej v troch bodoch v rozsahu menovitej stupnice.9. TEPLOMERY POUŽÍVANÉ NA URČOVANIE KONCENTRÁCIE ALKOHOLU9.1. Ak prístroj používaný na určovanie koncentrácie alkoholu patrí do triedy I, teplomer má byť:- typu pracujúceho na základe odporu kovu alebo rozpínavosti ortuti so skleným puzdrom,- ciachovaný na 0,1 alebo 0,05 °C.Maximálne prípustná chyba je ± 0,05 °C pre všetky údaje odčítané zo stupnice.Ortuťové teplomery majú mať značku stupnice pri 0 °C.9.2. Ak prístroj používaný na určovanie koncentrácie alkoholu patrí do triedy II alebo III, teplomer má byť typu pracujúceho na základe rozpínavosti ortuti so skleným puzdrom a ciachovaný na 0,1 alebo 0,2, alebo 0,5 °C. Má mať značku stupnice pri 0 °C.Maximálne prípustná chyba, kladná alebo záporná je:0,1 °C, ak je teplomer ciachovaný na 0,1 °C,0,15 °C, ak je teplomer ciachovaný na 0,2 °C,0,2 °C, ak je teplomer ciachovaný na 0,5 °C.Teplomer môže byť zabudovaný do prístroja používaného na určovanie koncentrácie alkoholu.V takom prípade nemusí mať nijakú značku stupnice pri 0°C.9.3. Minimálny interval stupnice má byť:- 0,7 mm v prípade teplomerov ciachovaných na 0,05, 0,1 a 0,2 °C a- 1,0 mm v prípade teplomerov ciachovaných na 0,5 °C.9.4. Hrúbka rysiek nemá byť väčšia ako jedna pätina intervalu stupnice.10. ZNAČENIENa zadnej stene liehomerov a liehových hustomerov musí byť ponechané miesto v hornej tretine telesa pre značku prvotného overenia EHS.V súlade s bodom 3.1.1 príloha II smernice 71/316/EHS a vrámci odchýlky od všeobecného pravidla uvedeného v oddiele 3 tejto prílohy musí značka prvotného overenia EHS, v dôsledku osobitných požiadaviek na značenie sklených prístrojov, pozostávať zo série znakov nasledovného významu:- malé písmeno "e",- posledné dve číslice roku prvotného overenia EHS,- identifikačné písmeno alebo písmená štátu, v ktorom sa vykonalo prvotné overenie EHS,- v prípade potreby, identifikačné číslo overovacej kancelárie.Keď sa značenie vykonáva pieskovaním, písmená a číslice musia byť nanesené tak, aby sa nepoškodila ich čitateľnosť.Príklad:e 75 D 48 : Prvotné overenie EHS vykonala v roku 1975 Kancelária 48 v Spolkovej republike Nemecko.[1] Mimo rozsahu menovitej stupnice môžu mať rysky stupnice odlišnú farbu.--------------------------------------------------