title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/15/ES z  23. apríla 2009 o spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí a pre príslušné činnosti námorných úradov (Text s významom pre EHP)

text:
               28.5.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 131/47

      SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2009/15/ES
   z 23. apríla 2009
   o spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí a pre príslušné činnosti námorných úradov
   (prepracované znenie)
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 80 ods. 2,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
   so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
   konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy so zreteľom na spoločný text schválený 3. februára 2009 zmierovacím výborom (3),
   keďže:

               (1)

               Smernica Rady 94/57/ES z 22. novembra 1994 o spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí a pre príslušné činnosti námorných úradov (4) bola niekoľkokrát podstatným spôsobom zmenená a doplnená. Keďže sa majú prijať ďalšie zmeny a doplnenia, mala by sa v záujme jasnosti prepracovať.

               (2)

               S ohľadom na povahu ustanovení smernice 94/57/ES sa javí ako vhodné prepracovať jej ustanovenia do dvoch rôznych právnych nástrojov Spoločenstva, a to smernice a nariadenia.

               (3)

               Rada vo svojom uznesení z 8. júna 1993 o spoločnej politike bezpečnosti morí stanovila cieľ odstrániť z vôd Spoločenstva všetky lode, ktoré nespĺňajú normy, a vyzdvihla ako prioritu akciu Spoločenstva vytvorenú na zabezpečenie účinného a jednotného vykonávania medzinárodných pravidiel vypracovaním spoločných noriem pre klasifikačné spoločnosti.

               (4)

               Bezpečnosť a ochrana pred znečisťovaním na mori sa môžu účinne zvýšiť prísnym uplatňovaním medzinárodných dohovorov, kódexov a rezolúcií pri súčasnom podporovaní cieľa slobody poskytovania služieb.

               (5)

               Zodpovednosť za kontrolu zhody lodí s jednotnými medzinárodnými normami bezpečnosti a ochrany pred znečisťovaním morí nesú vlajkové štáty a prístavné štáty.

               (6)

               Členské štáty sú zodpovedné za vydávanie medzinárodných osvedčení o bezpečnosti a predchádzaní znečisťovaniu, upravených v dohovoroch, ako je napríklad Medzinárodný dohovor o bezpečnosti ľudského života na mori z 1. novembra 1974 (SOLAS 74), Medzinárodný dohovor o nákladovej značke z 5. apríla 1966 a Medzinárodný dohovor o zabránení znečisťovaniu z lodí z 2. novembra 1973 (MARPOL), ako aj za vykonávanie uvedených dohovorov.

               (7)

               V zhode s týmito dohovormi všetky členské štáty môžu poveriť v rôznom rozsahu osvedčovaním takejto zhody uznané organizácie a môžu na ne delegovať vydávanie príslušných osvedčení lodí a predchádzanie znečisťovaniu, ktoré spôsobujú.

               (8)

               Veľký počet existujúcich organizácií uznaných zmluvnými stranami Medzinárodnej námornej organizácie (International Maritime Organisation – IMO) na celom svete nezaručuje primerané vykonávanie pravidiel ani dostatočnú spoľahlivosť pri konaní v mene vnútroštátnych úradov, pretože nemajú primerané štruktúry a skúsenosti, o ktoré by sa mohli oprieť a ktoré by im umožnili vykonávať svoje povinnosti na vysokej odbornej úrovni.

               (9)

               V súlade s kapitolou II-1 časťou A-1 predpisom 3-1 dohovoru SOLAS 74 členské štáty zodpovedajú za zabezpečenie toho, aby boli lode plávajúce pod ich vlajkou projektované, skonštruované a udržiavané v súlade s požiadavkami organizácií týkajúcimi sa štruktúry, mechaniky a elektrických inštalácií, uznanými úradmi. Tieto organizácie preto vypracúvajú a uplatňujú pravidlá v oblasti projektovania, stavby, údržby a inšpekcie lodí a zodpovedajú za inšpekcie lodí v mene vlajkového štátu a za osvedčovanie schopnosti týchto lodí plniť kritériá medzinárodných dohovorov na vydávanie príslušných osvedčení. Na uspokojivé vykonávanie týchto povinností potrebujú úplnú nezávislosť, vysoko špecializovanú technickú spôsobilosť a dôsledné riadenie kvality.

               (10)

               Organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí plnia významnú úlohu v právnych predpisoch Spoločenstva o námornej bezpečnosti.

               (11)

               Organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí by mali byť schopné ponúkať svoje služby v Spoločenstve a navzájom si konkurovať a zároveň poskytovať rovnaké úrovne bezpečnosti a ochrany životného prostredia. Preto by sa mali v rámci Spoločenstva jednotne ustanoviť a uplatňovať potrebné odborné normy ich činností.

               (12)

               Vydávanie osvedčenia o bezpečnostnom rádiovom vybavení nákladnej lode sa môže zveriť súkromným subjektom s dostatočnými skúsenosťami a kvalifikovaným personálom.

               (13)

               Členský štát môže obmedziť počet uznaných organizácií, ktoré oprávňuje v súlade so svojimi potrebami založenými na objektívnych a transparentných dôvodoch, výhradou kontroly vykonávanej Komisiou v súlade s postupom výboru.

               (14)

               Táto smernica by mala zaisťovať slobodu poskytovania služieb v Spoločenstve; Spoločenstvo by sa preto malo dohodnúť s tretími krajinami, v ktorých sa nachádzajú niektoré z uznaných organizácií, s cieľom zabezpečiť rovnaký prístup, aký sa uplatňuje na uznané organizácie, ktoré sa nachádzajú v Spoločenstve.

               (15)

               Užšie zapojenie vnútroštátnych úradov do prehliadok lodí a do vydávania príslušných osvedčení je potrebné na zabezpečenie plnej zhody s medzinárodnými bezpečnostnými pravidlami, aj keď členské štáty poverili vykonávaním štatutárnych povinností uznané organizácie, ktoré netvoria časť ich správy. Je preto vhodné vytvoriť užšie pracovné vzťahy medzi úradmi a uznanými organizáciami, ktoré poverili a ktoré môžu požadovať, aby uznané organizácie boli miestne zastúpené na území členského štátu, v mene ktorého vykonávajú svoje povinnosti.

               (16)

               Ak uznaná organizácia, jej inšpektori alebo technický personál vydajú príslušné osvedčenia v mene úradu, členské štáty by mali zvážiť možnosť, pokiaľ ide o tieto delegované činnosti, že im poskytnú primerané právne záruky a právnu ochranu vrátane príslušného práva na obranu, s výnimkou imunity, ktorá je výsadným právom neoddeliteľným od suverenity, ktorého sa môžu dovolávať len členské štáty, a preto ho nemožno delegovať.

               (17)

               Rozdielnosti v podmienkach režimov finančnej zodpovednosti medzi uznanými organizáciami konajúcimi v mene členských štátov by zabránili správnemu vykonávaniu tejto smernice. Ako príspevok k riešeniu tohto problému sa odporúča zaviesť istú mieru harmonizácie na úrovni Spoločenstva vo vzťahu k zodpovednosti za akúkoľvek námornú nehodu spôsobenú uznanou organizáciou, o ktorej rozhodol súd, vrátane urovnania sporov prostredníctvom rozhodcovského konania.

               (18)

               Opatrenia potrebné na vykonávanie tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (5).

               (19)

               Komisia by predovšetkým mala byť splnomocnená na zmenu a doplnenie tejto smernice s cieľom zahrnúť neskoršie zmeny a doplnenia súvisiacich medzinárodných dohovorov, protokolov, kódexov a rezolúcií. Keďže tieto opatrenia majú všeobecnú pôsobnosť a ich cieľom je zmeniť nepodstatné prvky tejto smernice okrem iného jej doplnením o nové nepodstatné prvky, musia sa prijať v súlade s regulačným postupom s kontrolou ustanoveným v článku 5a rozhodnutia 1999/468/ES.

               (20)

               Členským štátom by sa okrem toho mala ponechať možnosť pozastaviť alebo zrušiť platnosť oprávnenia udeleného uznanej organizácii, pričom by o svojich rozhodnutiach mali informovať Komisiu a ostatné členské štáty a mali by ho riadne odôvodniť.

               (21)

               Členské štáty by mali pravidelne hodnotiť výkon uznaných organizácií, ktoré konajú v ich mene, a poskytnúť Komisii a všetkým ostatným členským štátom presné informácie týkajúce sa tohto výkonu.

               (22)

               Keď členské štáty konajú ako prístavné orgány, požaduje sa od nich zvýšenie bezpečnosti a ochrany pred znečisťovaním vôd Spoločenstva pomocou prednostnej kontroly lodí majúcich osvedčenia organizácií, ktoré nespĺňajú spoločné kritériá, a tým zabezpečiť, aby sa s loďami plávajúcimi pod vlajkou tretieho štátu nezaobchádzalo miernejšie.

               (23)

               V súčasnosti neexistujú jednotné medzinárodné normy, ktorým musia vyhovovať všetky lode buď v etape výstavby, alebo v priebehu ich životnosti, pokiaľ ide o trup lode, strojové zariadenia a elektrické a ovládacie zariadenia. Také normy môžu byť stanovené podľa pravidiel uznaných organizácií alebo rovnocenných noriem, o ktorých môžu rozhodnúť vnútroštátne úrady v súlade s postupom ustanoveným v smernici Európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES z 22. júna 1998, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov, ako aj pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti (6).

               (24)

               Keďže cieľ tejto smernice, a to stanovenie opatrení, ktoré majú členské štáty dodržiavať vo vzťahu k organizáciám povereným vykonávaním inšpekcií, prehliadkami a osvedčovaním lodí v Spoločenstve, nemožno uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodu ich rozsahu ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

               (25)

               Povinnosť transponovať túto smernicu do vnútroštátneho práva by sa mala vzťahovať na tie ustanovenia, ktoré predstavujú významnú zmenu v porovnaní so smernicou 94/57/ES. Povinnosť transponovať nezmenené ustanovenia vyplýva z uvedenej smernice.

               (26)

               Táto smernica by sa nemala dotýkať povinností členských štátov súvisiacich s lehotami na transpozíciu smerníc do vnútroštátneho práva uvedenými v prílohe I časti B.

               (27)

               V súlade s bodom 34 Medziinštitucionálnej dohody o lepšej tvorbe práva (7) sa členské štáty vyzývajú, aby pre seba a v záujme Spoločenstva vypracovali a zverejnili vlastné tabuľky, ktoré budú čo najlepšie vyjadrovať vzájomný vzťah medzi touto smernicou a opatreniami na jej transpozíciu.

               (28)

               V nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 391/2009 z 23. apríla 2009 o spoločných pravidlách a normách pre organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí (prepracované znenie) (8) sú stanovené opatrenia, ktoré majú uplatňovať organizácie vykonávajúce inšpekcie a prehliadky lodí,

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Táto smernica stanovuje opatrenia, ktoré majú členské štáty vo vzťahu k príslušným organizáciám povereným vykonávaním inšpekcií, prehliadok a osvedčovaním lodí dodržať v záujme plnenia medzinárodných dohovorov o bezpečnosti na mori a zabránení znečisťovaniu mora, pričom budú podporovať cieľ slobody poskytovania služieb. Zahŕňa to aj vypracúvanie a vykonávanie bezpečnostných požiadaviek pre trup lode, strojové zariadenia a elektrické a ovládacie zariadenia, pre ktoré platia medzinárodné dohovory.
   Článok 2
   Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto pojmy:

               a)

               „loď“ znamená loď, ktorá patrí do rozsahu pôsobnosti medzinárodných dohovorov;

               b)

               „loď plávajúca pod vlajkou členského štátu“ znamená loď registrovanú v členskom štáte a plávajúcu pod vlajkou daného členského štátu v súlade s jeho právnymi predpismi. Lode, ktoré sa nezhodujú s týmto vymedzením, sa považujú za lode plávajúce pod vlajkou tretích štátov;

               c)

               „inšpekcie a prehliadky“ znamenajú inšpekcie a prehliadky, ktoré sú povinné podľa medzinárodných dohovorov;

               d)

               „medzinárodné dohovory“ znamenajú Medzinárodný dohovor o bezpečnosti ľudského života na mori z 1. novembra 1974 (SOLAS 74) s výnimkou kapitoly XI-2 prílohy k nemu, Medzinárodný dohovor o nákladovej značke z 5. apríla 1966 a Medzinárodný dohovor o zabránení znečisťovaniu z lodí z 2. novembra 1973 (MARPOL) spolu s ich príslušnými protokolmi a zmenami a doplneniami a súvisiacimi záväznými kódexmi vo všetkých členských štátoch v ich aktuálnom znení;

               e)

               „organizácia“ znamená právnickú osobu, jej pobočky a iné ňou riadené subjekty, ktoré spoločne alebo samostatne vykonávajú úlohy patriace do rozsahu pôsobnosti tejto smernice;

               f)

               „dozor“ znamená na účely písmena e) práva, zmluvy alebo iné právne alebo faktické prostriedky, ktoré samostatne alebo spoločne umožňujú uplatňovať rozhodujúci vplyv na právnickú osobu alebo umožňujú tejto osobe vykonávať úlohy patriace do rozsahu pôsobnosti tejto smernice;

               g)

               „uznaná organizácia“ znamená organizáciu uznanú v súlade s nariadením (ES) č. 391/2009;

               h)

               „oprávnenie“ znamená akt, pri ktorom členský štát udelí oprávnenie uznanej organizácii alebo na ňu deleguje právomoci;

               i)

               „štatutárne osvedčenie“ znamená osvedčenie vydané vlajkovým štátom alebo v jeho mene v súlade s medzinárodnými dohovormi;

               j)

               „pravidlá a postupy“ znamenajú požiadavky uznaných organizácií týkajúce sa projektovania, stavby, vybavenia, údržby a prehliadok lodí;

               k)

               „osvedčenie o triede“ znamená doklad vydaný uznanou organizáciou, ktorý osvedčuje spôsobilosť lode na konkrétne použitie alebo prevádzku v súlade s určenými pravidlami a postupmi, ktoré táto uznaná organizácia ustanovila a zverejnila;

               l)

               „osvedčenie o bezpečnostnom rádiovom vybavení nákladnej lode“ znamená osvedčenie zavedené Protokolom z roku 1988, ktorým sa mení a dopĺňa SOLAS, ktoré prijala Medzinárodná námorná organizácia (IMO).

         Článok 3
   1.   Uvedomujúc si svoju zodpovednosť a povinnosti vyplývajúce z medzinárodných dohovorov, členské štáty zabezpečia, aby ich príslušné úrady mohli zaručiť primerané uplatňovanie ich ustanovení najmä vzhľadom na inšpekcie a prehliadky lodí a vydávanie štatutárnych osvedčení a osvedčení o výnimke v súlade s medzinárodnými dohovormi. Členské štáty postupujú v súlade s príslušnými ustanoveniami prílohy a doplnku k rezolúcii IMO A.847(20) o usmerneniach na pomoc vlajkovým štátom pri vykonávaní nástrojov IMO.
   2.   Na účely odseku 1 sa členský štát môže vzhľadom na lode plávajúce pod jeho vlajkou rozhodnúť:

               i)

               udeliť organizáciám oprávnenie na vykonávanie úplných alebo čiastočných inšpekcií a prehliadok týkajúcich sa štatutárnych osvedčení vrátane tých, ktoré sú potrebné na posudzovanie zhody s pravidlami uvedenými v článku 11 ods. 2, a prípadne na vydávanie alebo predlžovanie platnosti príslušných osvedčení alebo

               ii)

               zveriť organizáciám vykonávanie úplných alebo čiastočných inšpekcií a prehliadok uvedených v bode i);

         týmito povinnosťami poverí len uznané organizácie.
   Príslušný úrad má v každom prípade schváliť prvé vydanie osvedčenia o výnimke.
   V prípade osvedčenia o bezpečnostnom rádiovom vybavení nákladnej lode však môžu vo svojom mene poveriť týmito povinnosťami súkromnú osobu uznanú príslušným úradom, ktorá má dostatočné skúsenosti a kvalifikovaný personál na vykonávanie špecifických prác spojených s posudzovaním bezpečnosti rádiového spojenia.
   3.   Tento článok sa netýka osvedčovania špecifických súčastí námorného vybavenia.
   Článok 4
   1.   Pri uplatňovaní článku 3 ods. 2 členské štáty nesmú s výhradou ustanovení odseku 2 tohto článku a článkov 5 a 9 v zásade odmietnuť udeliť oprávnenie na prevzatie týchto úloh žiadnej z uznaných organizácií. Môžu však obmedziť počet organizácií, ktorým udelia oprávnenie v súlade s ich potrebami, za predpokladu, že na to existujú transparentné a objektívne dôvody.
   Na žiadosť členského štátu Komisia v súlade s regulačným postupom uvedeným v článku 6 ods. 2 prijme primerané opatrenia na zabezpečenie správneho uplatňovania prvého pododseku tohto odseku, pokiaľ ide o odmietnutie osvedčenia, a článku 8, pokiaľ ide o tie prípady, keď je oprávnenie dočasne pozastavené alebo sa jeho platnosť zruší.
   2.   Predtým ako členský štát vyjadrí súhlas s tým, aby uznaná organizácia, ktorá sa nachádza v treťom štáte, plne alebo čiastočne vykonávala úlohy uvedené v článku 3, môže požiadať dotknutý tretí štát, aby zvolil recipročný prístup k tým uznaným organizáciám, ktoré sa nachádzajú v Spoločenstve.
   Spoločenstvo môže okrem toho požiadať tretí štát, v ktorom sa nachádza uznaná organizácia, aby zvolil recipročný prístup k tým uznaným organizáciám, ktoré sa nachádzajú v Spoločenstve.
   Článok 5
   1.   Členské štáty, ktoré prijali rozhodnutie podľa článku 3 ods. 2, vytvoria pracovné vzťahy medzi svojimi príslušnými úradmi a organizáciami, ktoré konajú v ich mene.
   2.   Pracovný vzťah sa spravuje oficiálnou písomnou a nediskriminačnou dohodou alebo rovnocennou právnou úpravou, v ktorej sa uvedú špecifické povinnosti a úlohy, ktoré preberá organizácia, a ktorá obsahuje aspoň:

               a)

               ustanovenia uvedené v dodatku II rezolúcie IMO A.739(18) o usmerneniach pre oprávnenie organizácií pôsobiacich v mene úradu, pričom vychádzajú z prílohy, dodatkov a dodatku k IMO MSC/obežník 710 a MEPC/obežník 307 o vzorovej dohode týkajúcej sa oprávnenia uznaných organizácií, ktoré konajú v mene úradu;

               b)

               tieto ustanovenia o finančnej zodpovednosti:

                           i)

                           ak o zodpovednosti úradu za akúkoľvek námornú nehodu právoplatne a definitívne rozhodne súd alebo sa o nej rozhodne v rámci rozhodcovského konania, rovnako to platí aj o požiadavke uhradiť poškodeným stranám škodu na majetku, stratu majetku alebo zranenie alebo smrť, o čom rozhodol súd na základe dôkazov o tom, že boli spôsobené úmyselne, opomenutím alebo hrubou nedbanlivosťou uznanej organizácie, jej orgánov, zamestnancov, zástupcov alebo iných, ktorí konajú v jej mene, úrad má právo na finančnú náhradu od uznanej organizácie v rozsahu, v akom súd rozhodol o tom, že stratu, škodu, zranenie alebo úmrtie spôsobila táto uznaná organizácia;

                           ii)

                           ak o zodpovednosti úradu za akúkoľvek námornú nehodu právoplatne a definitívne rozhodne súd alebo sa o nej rozhodne v rámci rozhodcovského konania, rovnako to platí aj o požiadavke uhradiť poškodeným stranám zranenie alebo smrť osôb, o čom rozhodol súd na základe dôkazov o tom, že boli spôsobené nedbanlivosťou alebo nezodpovednosťou uznanej organizácie, jej orgánov, zamestnancov, zástupcov alebo iných, ktorí konajú v jej mene, úrad má právo na finančnú náhradu od uznanej organizácie v rozsahu, v akom súd rozhodol o tom, že zranenie alebo úmrtie spôsobila táto uznaná organizácia; členské štáty môžu obmedziť maximálnu sumu, ktorú má zaplatiť uznaná organizácia, ktorá však musí byť najmenej 4 milióny EUR;

                           iii)

                           ak o zodpovednosti úradu za akúkoľvek námornú nehodu právoplatne a definitívne rozhodne súd alebo sa o nej rozhodne v rámci rozhodcovského konania, rovnako to platí aj o požiadavke uhradiť poškodeným stranám stratu majetku alebo poškodenie majetku, o čom rozhodol súd na základe dôkazov o tom, že boli spôsobené nedbanlivosťou, nezodpovednosťou alebo opomenutím uznanej organizácie, jej orgánov, zamestnancov, zástupcov alebo iných, ktorí konajú v jej mene, úrad má právo na finančnú náhradu od uznanej organizácie v rozsahu, v akom súd rozhodol o tom, že stratu majetku alebo poškodenie majetku spôsobila táto uznaná organizácia; členské štáty môžu obmedziť maximálnu sumu, ktorú má zaplatiť uznaná organizácia, ktorá však musí byť najmenej 2 milióny EUR;

               c)

               ustanovenia o pravidelnom audite, ktorý vykonáva úrad alebo nestranná externá organizácia menovaná úradom na plnenie úloh, ktoré organizácie vykonávajú v jeho mene podľa článku 9 ods. 1;

               d)

               možnosť vykonávania náhodných a dôkladných inšpekcií lodí;

               e)

               ustanovenia o povinnom hlásení dôležitých informácií o ich klasifikovanej flotile a zmenách tried, pozastavení platnosti alebo odňatí triedy.

         3.   V dohode alebo rovnocennej právnej forme sa môže stanoviť požiadavka, aby uznaná organizácia mala miestne zastúpenie na území členského štátu, v ktorého mene vykonáva svoje povinnosti podľa článku 3. Túto požiadavku môže spĺňať miestne zastúpenie s právnou subjektivitou podľa právnych predpisov členského štátu, ktoré podlieha jeho súdnej právomoci.
   4.   Každý členský štát poskytuje Komisii presné informácie o pracovných vzťahoch vytvorených v súlade s týmto článkom. Komisia o tom následne informuje ostatné členské štáty.
   Článok 6
   1.   Komisii pomáha Výbor pre bezpečnosť na mori a pre zabránenie znečisťovaniu z lodí (COSS) ustanovený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 (9).
   2.   Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňujú sa články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES so zreteľom na jeho článok 8.
   Lehota ustanovená v článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES je tri mesiace.
   3.   Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5a ods. 1 až 4 a článok 7 rozhodnutia 1999/468/ES so zreteľom na jeho článok 8.
   Článok 7
   1.   Táto smernica môže byť bez rozšírenia svojho rozsahu pôsobnosti zmenená a doplnená, aby:

               a)

               sa na účely tejto smernice do nej zahrnuli ďalšie zmeny a doplnenia medzinárodných dohovorov, protokolov, kódexov a rezolúcií súvisiacich s tými, ktoré sú uvedené v článku 2 písm. d), článku 3 ods. 1 a článku 5 ods. 2 a ktoré nadobudli platnosť;

               b)

               sa zmenili čiastky uvedené v bodoch ii) a iii) článku 5 ods. 2 písm. b).

         Tieto opatrenia zamerané na zmenu nepodstatných prvkov tejto smernice sa prijmú v súlade s regulačným postupom s kontrolou uvedeným v článku 6 ods. 3.
   2.   Na základe prijatia nových nástrojov alebo protokolov k medzinárodným dohovorom uvedeným v článku 2 písm. d) Rada na návrh Komisie rozhodne s prihliadnutím na legislatívne postupy v členských štátoch, ako aj relevantné postupy v IMO o podrobnostiach ratifikácie týchto nových nástrojov a protokolov, pričom sa ubezpečí o tom, že sa používajú jednotne a súčasne vo všetkých členských štátoch.
   Zmeny a doplnenia medzinárodných nástrojov uvedených v článku 2 písm. d) a článku 5 sa môžu vylúčiť z rozsahu pôsobnosti tejto smernice podľa článku 5 nariadenia (ES) č. 2099/2002.
   Článok 8
   Bez ohľadu na minimálne kritériá uvedené v prílohe I k nariadeniu (ES) č. 391/2009 v prípade, že členský štát usúdi, že uznaná organizácia nemôže byť ďalej oprávnená vykonávať vo vlastnom mene úlohy uvedené v článku 3, môže dočasne pozastaviť alebo zrušiť platnosť tohto oprávnenia. V takomto prípade členský štát bezodkladne informuje Komisiu a ostatné členské štáty o svojom rozhodnutí a uvedie závažné dôvody, ktoré ho k nemu viedli.
   Článok 9
   1.   Každý členský štát sa ubezpečí o tom, že uznané organizácie, ktoré konajú v jeho mene na účely článku 3 ods. 2, účinne vykonávajú úlohy podľa uvedeného článku k spokojnosti svojho príslušného úradu.
   2.   S cieľom splniť úlohu uvedenú v odseku 1 každý členský štát monitoruje každú uznanú organizáciu, ktorá koná v jeho mene, minimálne každé dva roky a poskytne ostatným členským štátom a Komisii správu o výsledkoch takýchto činností monitorovania najneskôr do 31. marca roka, ktorý nasleduje po roku, v ktorom sa monitorovanie uskutočnilo.
   Článok 10
   Pri výkone svojich inšpekčných práv a povinností ako prístavných štátov členské štáty podávajú správu Komisii a ostatným členským štátom a informujú príslušný vlajkový štát, keď zistia, že uznané organizácie konajúce v mene vlajkového štátu vydali platné štatutárne osvedčenia pre loď, ktorá nespĺňa príslušné požiadavky medzinárodných dohovorov, alebo keď zistia iný nedostatok lode, ktorá má platné osvedčenie o triede, a tento nedostatok sa vzťahuje na predmet tohto osvedčenia. Na účely tohto článku sa správa podáva len v takých prípadoch, keď lode predstavujú vážne ohrozenie bezpečnosti a životného prostredia alebo keď uznané organizácie preukázateľne konali obzvlášť nedbalým spôsobom. Príslušná uznaná organizácia bude o takom prípade informovaná počas prvej inšpekcie, aby mohla ihneď prijať primerané nadväzujúce opatrenia.
   Článok 11
   1.   Každý členský štát zabezpečuje, aby boli lode plávajúce pod jeho vlajkou naprojektované, postavené, vybavené a udržiavané v súlade s pravidlami a postupmi súvisiacimi s požiadavkami uznanej organizácie, týkajúcimi sa trupu lode, strojových zariadení a elektrických a ovládacích zariadení.
   2.   Členský štát sa môže rozhodnúť používať pravidlá, ktoré považuje za rovnocenné s pravidlami a postupmi uznanej organizácie, len za predpokladu, že ich v súlade s postupom podľa smernice 98/34/ES bezodkladne oznámi Komisii a ostatným členským štátom a že voči nim neexistujú námietky iného členského štátu alebo Komisie a že sa v súlade s regulačným postupom uvedeným v článku 6 ods. 2 tejto smernice nepovažujú za rovnocenné.
   3.   Členské štáty spolupracujú s uznanými organizáciami, ktorým udelili oprávnenie, pri vypracúvaní ich pravidiel a postupov. Radia sa s uznanými organizáciami s cieľom dosiahnuť jednotný výklad medzinárodných dohovorov.
   Článok 12
   Komisia raz za dva roky informuje Európsky parlament a Radu o pokroku pri vykonávaní tejto smernice v členských štátoch.
   Článok 13
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 17. júna 2011. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Tieto ustanovenia obsahujú tiež vyhlásenie o tom, že odkazy v platných zákonoch, iných právnych predpisoch a správnych opatreniach na smernice zrušené touto smernicou sa považujú za odkazy na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 14
   Smernica 94/57/ES zmenená a doplnená smernicami uvedenými v prílohe I časti A sa zrušuje s účinnosťou od 17. júna 2009 bez toho, aby boli dotknuté povinnosti členských štátov súvisiace s lehotami na transpozíciu smerníc do vnútroštátneho práva stanovenými v prílohe I časti B.
   Odkazy na zrušené smernice sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe II.
   Článok 15
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 16
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Štrasburgu 23. apríla 2009

            Za Európsky parlament

            predseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            predseda

         P. NEČAS

      (1)  Ú. v. EÚ C 318, 23.12.2006, s. 195.

      (2)  Ú. v. EÚ C 229, 22.9.2006, s. 38.

      (3)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 25. apríla 2007 (Ú. v. EÚ C 74 E, 20.3.2008, s. 633), spoločná pozícia Rady zo 6. júna 2008 (Ú. v. EÚ C 184 E, 22.7.2008, s. 11), pozícia Európskeho parlamentu z 24. septembra 2008 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku), rozhodnutie Rady z 26. februára 2009 a legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu z 11. marca 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (4)  Ú. v. ES L 319, 12.12.1994, s. 20.

      (5)  Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (6)  Ú. v. ES L 204, 21.7.1998, s. 37.

      (7)  Ú. v. EÚ C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (8)  Pozri stranu 11 tohto úradného vestníka.

      (9)  Ú. v. ES L 324, 29.11.2002, s. 1.

      PRÍLOHA I

         ČASŤ A

         Zrušená smernica a jej následné zmeny a doplnenia

      (v zmysle článku 14)

                  Smernica Rady 94/57/ES

                     Ú. v. ES L 319, 12.12.1994, s. 20.

                  Smernica Komisie 97/58/ES

                     Ú. v. ES L 274, 7.10.1997, s. 8.

                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/105/ES

                     Ú. v. ES L 19, 22.1.2002, s. 9.

                  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/84/ES

                     Ú. v. ES L 324, 29.11.2002, s. 53.

         ČASŤ B

         Lehoty na transpozíciu do vnútroštátneho práva

      (v zmysle článku 14)

                  Smernica

                  Lehota na transpozíciu

                  94/57/ES

                  31. december 1995

                  97/58/ES

                  30. september 1998

                  2001/105/ES

                  22. júl 2003

                  2002/84/ES

                  23. november 2003

      PRÍLOHA II

         Tabuľka zhody

                  Smernica 94/57/ES

                  Táto smernica

                  Nariadenie (ES) č. 391/2009

                  článok 1

                  článok 1

                  článok 1

                  článok 2 písm. a)

                  článok 2 písm. a)

                  článok 2 písm. a)

                  článok 2 písm. b)

                  článok 2 písm. b)

                  –

                  článok 2 písm. c)

                  článok 2 písm. c)

                  –

                  článok 2 písm. d)

                  článok 2 písm. d)

                  článok 2 písm. b)

                  článok 2 písm. e)

                  článok 2 písm. e)

                  článok 2 písm. c)

                  –

                  článok 2 písm. f)

                  článok 2 písm. d)

                  článok 2 písm. f)

                  článok 2 písm. g)

                  článok 2 písm. e)

                  článok 2 písm. g)

                  článok 2 písm. h)

                  článok 2 písm. f)

                  článok 2 písm. h)

                  článok 2 písm. i)

                  článok 2 písm. g)

                  článok 2 písm. i)

                  článok 2 písm. k)

                  článok 2 písm. i)

                  –

                  článok 2 písm. j)

                  článok 2 písm. h)

                  článok 2 písm. j)

                  článok 2 písm. l)

                  –

                  článok 2 písm. k)

                  –

                  článok 2 písm. j)

                  článok 3

                  článok 3

                  –

                  článok 4 ods. 1 prvá veta

                  –

                  článok 3 ods. 1

                  článok 4 ods. 1 druhá veta

                  –

                  článok 3 ods. 2

                  článok 4 ods. 1 tretia veta

                  –

                  –

                  článok 4 ods. 1 štvrtá veta

                  –

                  článok 4 ods. 1

                  –

                  –

                  článok 3 ods. 3

                  –

                  –

                  článok 4 ods. 2, 3, 4

                  –

                  –

                  článok 5

                  –

                  –

                  článok 6

                  –

                  –

                  článok 7

                  článok 5 ods. 1

                  článok 4 ods. 1

                  –

                  článok 5 ods. 3

                  článok 4 ods. 2

                  –

                  článok 6 ods. 1, 2, 3, 4

                  článok 5 ods. 1, 2, 3, 4

                  –

                  článok 6 ods. 5

                  –

                  –

                  článok 7

                  článok 6

                  článok 12

                  článok 8 ods. 1 prvá zarážka

                  článok 7 ods. 1 písm. a) prvý pododsek

                  –

                  článok 8 ods. 1 druhá zarážka

                  –

                  článok 13 ods. 1

                  článok 8 ods. 1 tretia zarážka

                  článok 7 ods. 1 písm. b) prvý pododsek

                  –

                  –

                  článok 7 ods. 1 druhý pododsek

                  článok 13 ods. 1 druhý pododsek

                  článok 8 ods. 2

                  článok 7 ods. 2

                  –

                  článok 8 ods. 2 druhý pododsek

                  –

                  článok 13 ods. 2

                  článok 9 ods. 1

                  –

                  –

                  článok 9 ods. 2

                  –

                  –

                  článok 10 ods. 1 úvodná veta

                  článok 8

                  –

                  článok 10 ods. 1 písm. a), b), c), ods. 2, 3, 4

                  –

                  –

                  článok 11 ods. 1, 2

                  článok 9 ods. 1, 2

                  –

                  článok 11 ods. 3, 4

                  –

                  článok 8 ods. 1, 2

                  článok 12

                  článok 10

                  –

                  článok 13

                  –

                  –

                  článok 14

                  článok 11 ods. 1, 2

                  –

                  –

                  článok 11 ods. 3

                  –

                  –

                  článok 12

                  –

                  –

                  –

                  článok 9

                  článok 15 ods. 1

                  –

                  –

                  –

                  –

                  článok 10 ods. 1, 2

                  článok 15 ods. 2

                  –

                  článok 10 ods. 3

                  článok 15 ods. 3

                  –

                  článok 10 ods. 4

                  článok 15 ods. 4

                  –

                  článok 10 ods. 5

                  článok 15 ods. 5

                  –

                  článok 10 ods. 6 prvý, druhý, tretí, piaty pododsek

                  –

                  –

                  článok 10 ods. 6 štvrtý pododsek

                  článok 16

                  článok 13

                  –

                  článok 17

                  článok 16

                  –

                  –

                  článok 14

                  –

                  –

                  článok 15

                  –

                  –

                  –

                  článok 11

                  –

                  –

                  článok 14

                  –

                  –

                  článok 15

                  –

                  –

                  článok 16

                  –

                  –

                  článok 17

                  –

                  –

                  článok 18

                  –

                  –

                  článok 19

                  príloha

                  –

                  príloha I

                  –

                  príloha I

                  –

                  –

                  príloha II

                  príloha II


title: Smernica Rady z 22. júna 1987 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa poistenia právnej ochrany

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31987L0344

Úradný vestník L 185 , 04/07/1987 S. 0077 - 0080 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 2 S. 0161  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 2 S. 0161

		Smernica Radyz 22. júna 1987o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa poistenia právnej ochrany(87/344/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 57, ods. 2,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže smernica Rady 73/239/EHS z 24. júla 1973 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia s výnimkou životného poistenia, [4] naposledy zmenená a doplnená smernicou 87/343/EHS [5], vylúčila s cieľom uľahčiť prístup k týmto činnostiam a ich vykonávanie niektoré rozdiely existujúce medzi vnútroštátnymi právnymi predpismi;keďže však článok 7 ods. 2 písm. c) smernice 73/239/EHS stanovuje, že "až do ďalšej koordinácie, ktorá sa musí uskutočniť do štyroch rokov od oznámenia tejto smernice, je Spolková republika Nemecko oprávnená zachovať ustanovenia, podľa ktorých je na jej území zakázaná súčasná činnosť v odvetviach zdravotného poistenia, poistenia úveru a poistenia kaucie alebo poistenia právnej ochrany, buď navzájom alebo s inými poistnými odvetviami";keďže súčasná smernica upravuje koordináciu poistenia právnej ochrany, ako to predpokladá článok 7 ods. 2 písm. c) smernice 73/239/EHS;keďže s cieľom chrániť poistené osoby, majú sa vykonať opatrenia, aby sa podľa možností zabránilo akémukoľvek konfliktu záujmov medzi osobou s krytím právnej ochrany a jej poisťovateľom vyplývajúceho zo skutočnosti, že poisťovateľ mu poskytuje poistnú ochranu v súvislosti s akýmkoľvek iným poistným odvetvím uvedeným v príloh smernice 73/239/EHS alebo poskytuje poistnú ochranu inej osobe, a ak by taký konflikt vznikol, umožniť jeho riešenie;keďže poistenie právnej ochrany v súvislosti so spormi alebo rizikami, ktoré vznikajú z používaním námorných plavidiel alebo v súvislosti s ním, by so zreteľom na ich osobitnú povahu mali byť vylúčené z rozsahu tejto smernice;keďže činnosť poisťovateľa, ktorý poskytuje služby alebo znáša náklady na obhajobu poistenej osoby v súvislosti so zmluvou o povinnom poistení zodpovednosti za škodu, by sa mala tiež vylúčiť z pôsobnosti tejto smernice, ak táto činnosť je v rovnakom čase vykonávaná vo vlastnom záujme poistníka podľa tohto poistenia;keďže členské štáty by mali mať možnosť vylúčiť z rozsahu tejto smernice činnosť poistenia právnej ochrany, ku ktorým sa zaviazal poisťovateľ poskytovania pomoci, ak sa táto činnosť vykonáva v inom členskom štáte ako v štáte, v ktorom má poistená osoba riadne bydlisko a ak predstavuje zmluvnú stranu zmluvy, ktorá kryje výlučne pomoc poskytovanú osobám, ktoré sa dostanú do problémov počas cestovania, keď sú mimo domova alebo keď sú mimo svojho trvalého bydliska;keďže systém povinnej špecializácie v súčasnosti používaný jedným členským štátom, teda Spolkovou republikou Nemecko, vylučuje väčšinu konfliktov; pretože však sa nejaví ako potrebné s cieľom dosiahnuť tento výsledok, rozšíriť tento systém na celé spoločenstvo, čo by vyžadovalo rozdelenie zložených záväzkov;keďže požadovaný výsledok možno dosiahnuť aj požadovaním, aby poisťovne poskytovali samostatný kontrakt alebo samostatnú časť jednej poistky pre poistenie právnej ochrany a ich zaviazaním buď aby mali samostatné riadenie pre poistenie právnej ochrany, alebo poveriť riadenie nárokov v súvislosti s poistením právnej ochrany poisťovňa, ktorý má samostatnú právnu subjektivitu alebo poskytnúť osobe, ktorá má krytie právnej ochrany právo vybrať si svojho právnika od chvíle, od ktorej má právo nárokovať si od svojho poisťovateľa;keďže nech sa prijme ktorékoľvek riešenie, záujem osôb s krytím právnej ochrany bude chránený ekvivalentnou ochranou;keďže záujem osôb, ktoré majú krytie právnej ochrany znamená, že poistená osoba musí dokázať vybrať si právnika alebo inú osobu náležito kvalifikovanú podľa vnútroštátneho práva pri ľubovoľnom vyšetrovaní alebo konaní a vždy, keď sa vyskytne konflikt záujmov;keďže členské štáty by mali mať možnosť vyňať poisťovne z povinnosti poskytovať poistenej osobe tento voľný výber právnika ak poistenie právnej ochrany je obmedzené na prípady vznikajúce z používania cestných vozidiel na ich území a ak sa splnia iné reštriktívne podmienky;keďže, ak vznikne konflikt medzi poisťovateľom a poistníkom, dôležité je, aby sa vyriešil najspravodlivejším a najrýchlejším možným spôsobom; pretože preto je náležité, aby sa realizovalo ustanovenie v poistkách poistenia právnej ochrany o arbitrážnom postupe alebo postupe, ktorý ponúka podobné záruky;keďže druhý odsek bodu C prílohy ku smernici 73/239/EHS upravuje, že riziká zahrnuté do triedy 14 a 15 v bode A sa nemusia považovať za riziká podporujúce iné odvetvia; keďže poisťovací poisťovňa by nemal byť schopný kryť právnu ochranu ako riziko podporujúce iné riziko bez toho, aby obdržal autorizáciu v súvislosti s rizikom právnej ochrany; keďže však členský štát by mal mať možnosť považovať odvetvie 17 za riziko doplňujúce odvetvie 18 v špecifických prípadoch; pretože preto bod C uvedenej prílohy by sa mal v súlade s tým upraviť a doplniť,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Účelom tejto smernice je koordinovať ustanovenia zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení týkajúcich sa poistenia právnej ochrany podľa bodu 17 písmena A prílohy k smernici Rady 73/239/EHS s cieľom zjednodušiť účinné uplatňovanie slobody usadiť sa a vylúčiť podľa možností akýkoľvek konflikt záujmov, ktorý by vznikol najmä zo skutočnosti, že poisťovateľ kryje inú osobu alebo kryje osobu v súvislosti tak s právnou ochranou, ako aj akýmkoľvek iným odvetvím v tejto prílohe, a ak by taký konflikt vznikol, umožniť jeho riešenie.Článok 21. Táto smernica sa vzťahuje na poistenie právnej ochrany. Tá spočíva v záväzku poisťovne znášať za úhradu poistného náklady na súdne konanie a poskytovať iné služby priamo spojené s poistným krytím, najmä z hľadiska:- zabezpečenia náhrady za stratu, poškodenie alebo úraz utrpený poistenou osobou, mimosúdnym vysporiadaním alebo prostredníctvom občianskeho alebo trestného konania,- obhajobou alebo zastupovaním poistenej osoby v občianskom, trestnom, správnom alebo inom konaní alebo v súvislosti s akoukoľvek pohľadávkou uplatňovanou proti nej.2. Táto smernica sa však nevzťahuje na:- poistenie právnej ochrany, keď sa toto poistenie týka sporov alebo rizík vznikajúcich z používania námorných plavidiel alebo v súvislosti s ním,- činnosť, ktorú vykonával poisťovateľ poskytujúci krytie zodpovednosti za škodu na účely obhajoby alebo zastupovania poistenej osoby v akomkoľvek vyšetrovaní alebo konaní, ak túto činnosť v rovnakom čase vykonáva vo vlastnom záujme v rámci tohto krytia,- ak sa tak členský štát rozhodne, činnosť poistenia právnej ochrany realizovaná poisťovateľom pomoci, ak túto činnosť vykonáva v členskom štáte inom ako štát, v ktorom má poistená osoba riadne bydlisko, ak predstavuje časť zmluvy, ktorá kryje len pomoc poskytovanú osobám, ktoré sa dostanú do ťažkostí počas cestovania, keď sú mimo domova alebo keď sú mimo svojho trvalého bydliska. V tomto prípade musí byť v zmluve jasne uvedené, že dané krytie je obmedzené na okolnosti uvedené v predchádzajúcej vete a je vo vzťahu k poisteniu poskytovania pomoci je doplnkovým.Článok 31. Krytie právnej ochrany je upravené osobitnou poistnou zmluvou ako zmluvou pre iné odvetvia poistenia, alebo je upravené v samostatnej časti jednej poistnej zmluvy, v ktorej sa upresní povaha krytia právnej ochrany a, ak to vyžaduje členský štát, aj výška príslušného poistného.2. Každý členský štát prijme potrebné opatrenia, aby zabezpečil, že poisťovne usadené na jeho území prijmú v súlade s možnosťou stanovenou členským štátom, alebo podľa vlastného výberu, ak s tým členský štát súhlasí, najmenej jedno z nasledujúcich alternatívnych riešení:a) poisťovňa zabezpečí, že žiaden pracovník, ktorý sa zaoberá správou plnení pri poistení právnej ochrany alebo právnym poradenstvom súčasne s nimi nebude vykonávať podobnú činnosť- ak je poisťovňa viacodvetvová, pre iné odvetvie, v ktorom je činná,- bez ohľadu na to, či je poisťovňa viacodvetvová alebo špecializovaná, v inej poisťovni, ktorá je finančne, obchodne alebo administratívne spojená s prvou poisťovňou a poskytuje poistenie v jednom alebo viacerých iných poistných odvetviach stanovených v smernici 73/239/EHS;b) poisťovňa poverí správou plnení v súvislosti s poistením právnej ochrany inú poisťovňu, ktorá má samostatnú právnu subjektivitu. Táto poisťovňa bude uvedená v samostatnej zmluve alebo v samostatnej časti uvedenej v odseku 1. Ak je poisťovňa, ktorá má samostatnú právnu subjektivitu, prepojená s poisťovňou, ktorá vykonáva jedno alebo viac iných odvetví poistenia uvedených v písmene A prílohy k smernici 73/239/EHS, pracovníci poisťovne, ktorí sa zaoberajú spracovaním plnení alebo právnym poradenstvom spojeným s týmto spracovaním, nesmú súčasne vykonávať rovnakú alebo podobnú činnosť v inej poisťovni. Členské štáty môžu ďalej stanoviť rovnaké požiadavky pre členov riadiaceho orgánu;c) poisťovňa v zmluve poskytne poistenej osobe právo zveriť obhajobu jej záujmov od chvíle, od ktorej má právo nárokovať si od svojho poisťovateľa podľa poistky, právnikovi podľa jej výberu alebo v miere, v akej to vnútroštátne právo povoľuje, akejkoľvek inej náležito spôsobilej osobe.3. Nech sa prijme ktorékoľvek riešenie, záujem osôb, ktoré majú krytie právnej ochrany, sa bude považovať za zachované ekvivalentným spôsobom podľa tejto smernice.Článok 41. Akákoľvek zmluva o poistení právnej ochrany bude vyslovene uznávať, že:a) poistená osoba má právo slobodného výberu právnika alebo inej osoby náležito kvalifikovanej podľa vnútroštátneho práva s cieľom obhajovať, zastupovať alebo slúžiť záujmom poistenej osoby v akomkoľvek vyšetrovaní alebo konaní;b) poistená osoba si slobodne vyberie právnika alebo, ak to uprednostní a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo, akúkoľvek inú náležito spôsobilú osobu, ktorá bude slúžiť jej záujmom vždy, keď vznikne konflikt záujmov.2. Právnik znamená akúkoľvek osobu, ktorá je oprávnená vykonávať svoje povolanie podľa jedného z označení stanovených v smernici Rady 77/249/EHS z 22. marca 1977 na uľahčenie účinného výkonu slobody právnikov poskytovať služby [6].Článok 51. Každý členský štát môže poskytnúť výnimku z uplatňovania článku 4 ods. 1 pre poistenie právnej ochrany, ak sú splnené tieto podmienky:a) mpoistenie je obmedzené na prípady vznikajúce z používania cestných vozidiel na území daného členského štátu;b) poistenie je spojené so zmluvou o poskytovaní pomoci v prípade nehody alebo poruchy týkajúcej sa cestného vozidla;c) ani poisťovateľ právnej ochrany ani poisťovateľ poskytovania pomoci nie je činný v žiadnom odvetví poistenia zodpovednosti;d) sú prijaté opatrenia, aby právne poradenstvo a zastupovanie každej strany v spore bolo realizované úplne nezávislými právnikmi, keď tieto stany sú poistené na právnu ochranu rovnakým poisťovateľom.2. Výnimka poskytnutá členským štátom poisťovni podľa odseku 1 neovplyvní uplatňovanie článku 3 ods. 2.Článok 6Členský štát prijme všetky vhodné opatrenia, aby zabezpečil, že bez toho, aby tým bolo dotknuté právo obrátiť sa s opravným prostriedkom na súdny orgán, ktoré môže byť stanovené vnútroštátnym právom, sa ustanoví arbitráž alebo iný postup, ktorý poskytuje porovnateľné záruky objektívnosti, pričom v prípade rozdielnosti názorov medzi poisťovateľom právnej ochrany a jeho poisteným, umožní prijať rozhodnutie o postoji, ktorý sa prijme s cieľom spor vyriešiť.V zmluve o poistení musí byť uvedené právo poistenej osoby využiť takýto postup.Článok 7V prípade konfliktu záujmov alebo nezhody o spôsobe urovnania sporu poisťovateľ právnej ochrany alebo podľa potreby úrad pre vysporiadanie škôd bude informovať poistenú osobu o- práve uvedenom v článku 4,- možnosti využiť postup uvedený v článku 6.Článok 8Členské štáty zrušia všetky ustanovenia, ktoré zakazujú poisťovateľovi vykonávať na svojom území poistenie právnej ochrany a iné poistné odvetví súčasne.Článok 9"Riziká zahrnuté do odvetví 14, 15 a 17 v bode A sa nesmú považovať za doplnkové riziká iných odvetví.Napriek tomu riziko zahrnuté do odvetvia 17 (poistenie právnej ochrany) možno považovať za doplnkové riziko odvetvia 18, ak sú splnené podmienky stanovené v prvom pododseku, ak sa hlavné riziko týka výlučne pomoci poskytovanej osobám, ktoré sa dostali do ťažkostí pri cestovaní, keď sú mimo domova alebo keď sú mimo svojho trvalého bydliska.Poistenie právnej ochrany možno považovať tiež za doplnkové riziko podľa podmienok stanovených v prvom pododseku, ktorý sa týka sporov alebo rizík vznikajúcich z používania námorných plavidiel alebo v súvislosti s ním."Článok 10Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou k 1. januáru 1990. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Tieto opatrenia budú uplatňovať najneskôr od 1. júla 1990.Článok 11Po oznámení [7] tejto smernice členské štáty oznámia Komisii texty hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou.Článok 12Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 22. júna 1987Za RadupredsedaL. Tindemans[1] Ú. v. ES C 198, 7.8.1979, s. 2.[2] Ú. v. ES C 260, 12.10.1981, s. 78.[3] Ú. v. ES C 348, 31.12.1980, s. 22.[4] Ú. v. ES L 228, 16.8.1973, s. 3.[5] Pozri s. 72 tohto úradného vestníka.[6] Ú. v. ES L 78, 26.3.1977, s. 17.[7] Táto smernica bola oznámená členským štátom 25. júna 1987.--------------------------------------------------