title: Osemnásta smernica Rady z 18. júla 1989 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — odstránenie niektorých odchýlok uvedených v článku 28 (3) šiestej smernice 77/388/EHS

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31989L0465

Úradný vestník L 226 , 03/08/1989 S. 0021 - 0022 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 9 Zväzok 2 S. 0014  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 9 Zväzok 2 S. 0014

		Osemnásta smernica Radyz 18. júla 1989o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — odstránenie niektorých odchýlok uvedených v článku 28 (3) šiestej smernice 77/388/EHS(89/465/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,vzhľadom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 99,vzhľadom na návrh Komisie [1],vzhľadom na stanovisko Európskeho parlamentu [2],vzhľadom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže článok 28 (3) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo l7. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločného systému dane z pridanej hodnoty: jednotného základu dane [4], naposledy zmenenej a doplnenej Aktom o pristúpení Španielska a Portugalska, umožňuje členským štátom počas prechodného obdobia uplatňovať opatrenia odchylné od bežných pravidiel spoločného systému dane z pridanej hodnoty; keďže toto obdobie bolo pôvodne pevne stanovené na päť rokov; keďže Rada sa zaviazala na návrh komisie rozhodnúť pred uplynutím tohto obdobia o odstránení niektorých alebo všetkých týchto odchýlok, keď to bude vhodné;keďže mnohé z týchto odchýlok vedú v systéme vlastných zdrojov spoločenstva k ťažkostiam pri výpočte náhrady podľa nariadenia rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 z 29. mája 1989 o konečnej jednotnej úprave vyberania vlastných zdrojov získaných z dane z pridanej hodnoty [5]; keďže sú dôvody na odstránenie týchto odchýlok, aby sa zabezpečilo účinnejšie fungovanie tohto systému;keďže zrušenie tých odchýlok taktiež prispeje k väčšej neutralite systému dane z pridanej hodnoty na úrovni spoločenstva;keďže niektoré z uvedených odchýlok by sa mali odstrániť od l. januára 1990, resp. od l. januára 1991, l. januára 1992 a l. januára 1993;keďže, vzhľadom na ustanovenia Aktu o pristúpení môže Portugalská republika najneskôr do l. januára 1994 odložiť odstránenie oslobodenia od dane z plnení uvedených v bode 3 a 9 Prílohy F smernice 77/338/EHS;keďže je vhodné, aby do l. januára 1991 Rada na základe správy komisie preskúmala vzniknutý stav vzhľadom na ďalšie odchýlky podľa článku 28 (3) smernice 77/388/EHS vrátane odchýlky uvedenej v druhom pododseku bodu 1 článku 1 tejto smernice a na návrh komisie rozhodla o zrušení týchto odchýlok, majúc na pamäti narušenie hospodárskej súťaže, ktoré by vyplynulo z ich uplatňovania, alebo ktoré môže vzniknúť v súvislosti s dotvorením domáceho trhu v budúcnosti,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Smernica 77/388/EHS sa mení a doplňuje takto:1. S účinnosťou od l. januára 1990 sa zrušujú plnenia uvedené v bodoch 1, 3 až 6, 8, 9, 10, 12, 13 a 14 Prílohy E.Členské štáty, ktoré l. januára 1989 uplatňovali daň z pridanej hodnoty na plnenia uvedené v prílohe E, body 4 a 5, sú oprávnené uplatňovať podmienky článku 13A (2) a) posledná zarážka taktiež na poskytované služby a dodávaný tovar, ako vymedzuje článok 13A (1) m) a n), pokiaľ také činnosti vykonávajú verejnoprávne subjekty.2. V Prílohe F:a) plnenia uvedené v bode 3, 14 a 18 až 22 sa zrušujú s účinnosťou od l. januára 1990,b) plnenia uvedené v bode 4, 13, 15 a 24 sa zrušujú s účinnosťou od l. januára 1991,c) plnenie uvedené v bode 9 sa zrušuje s účinnosťou od l. januára 1992,d) plnenie uvedené v bode 11 sa zrušuje s účinnosťou od l. januára 1993.Článok 2Portugalská republika môže najneskôr do l. januára 1994 odložiť lehotu uvedenú v článku 1 bod 2 a) na zrušenie bodu 3 Prílohy F a lehotu uvedenú v článku 1 bod 2 c) na zrušenie bodu 9 Prílohy F.Článok 3Do l. januára 1991 preskúma Rada na základe správy komisie vzniknutý stav vzhľadom na ostatné odchýlky podľa článku 28 (3) smernice 77/388/EHS vrátane odchýlky uvedenej v druhom pododseku bodu 1 článku 1 tejto smernice a na návrh komisie rozhodne, či sa majú tieto odchýlky zrušiť s prihliadnutím na narušenie hospodárskej súťaže, ktoré mohlo vzniknúť z ich uplatňovania, alebo ktoré môže vzniknúť z opatrení na dobudovanie domáceho trhu.Článok 4Pokiaľ ide o plnenia uvedené v článkoch 1, 2 a 3, členské štáty môžu prijať opatrenia týkajúce sa odpočtu dane z pridanej hodnoty, aby sa úplne alebo čiastočne zabránilo príslušným zdaniteľným osobám využívať neopodstatnené výhody, alebo aby neutrpeli neodôvodnené nevýhody.Článok 51. Členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia, aby dosiahli súlad s touto smernicu najneskôr ku dňom stanoveným v článkoch 1 a 2.2. Členské štáty oznámia komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijali v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica.Článok 6Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli l8. júla 1989Za RadupredsedaR. Dumas[1] Ú. v. ES C 347, 29.12.1984, s. 3 a Ú. v. ES C 183, 11.7.1987, s. 9.[2] Ú. v. ES C 125, 11.5.1987, s. 27.[3] Ú. v. ES C 218, 29.8.1985, s. 11.[4] Ú. v. ES L 145, 13.6.1977, s. 1.[5] Ú. v. ES L 155, 7.6.1989, s. 9.--------------------------------------------------


title: Smernica Rady z 15. marca 1976 o vzájomnej pomoci pri refundácii pohľadávok vyplývajúcich z činností, ktoré tvoria časť systému financovania Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu a o poľnohospodárskych poplatkoch a clách

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31976L0308

Úradný vestník L 073 , 19/03/1976 S. 0018 - 0023 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 2 Zväzok 2 S. 0066  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 02 Zväzok 2 S. 0126  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 2 Zväzok 2 S. 0066  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 02 Zväzok 3 S. 0046  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 02 Zväzok 3 S. 0046

		Smernica Radyz 15. marca 1976o vzájomnej pomoci pri refundácii pohľadávok vyplývajúcich z činností, ktoré tvoria časť systému financovania Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu a o poľnohospodárskych poplatkoch a clách(76/308/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 100,so zreteľom na nariadenie Rady (EHS) č. 729/70 z 21. apríla 1970 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky [1], ktoré bolo novelizované nariadením (EHS) č. 2788/72 [2] a najmä jeho článkom 8(3),so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [3],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [4],keďže v súčasnosti nie je možné uplatniť v jednom členskom štáte nárok na refundáciu na základe dokumentu vyhotoveného úradmi iného členského štátu;keďže skutočnosť, že národné ustanovenia, ktoré sa vzťahujú na refundáciu, sú aplikovateľné len v rámci národných teritórií, je sama o sebe prekážkou pre založenie a fungovanie spoločného trhu; keďže táto situácia zabraňuje pravidlám spoločenstva, aby boli plne a správne aplikované najmä v oblasti Spoločnej poľnohospodárskej politiky a uľahčuje tak podvodné činnosti;keďže je preto nevyhnutné prijať spoločné pravidlá o vzájomnej pomoci pri refundácii;keďže tieto pravidlá sa musia súčasne vzťahovať na refundáciu pohľadávok vyplývajúcich z rôznych opatrení, ktoré tvoria súčasť systému celkového alebo čiastočného financovania Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu, na refundáciu poľnohospodárskych poplatkov a ciel v zmysle článku 2 rozhodnutia 70/243/ESUO, EHS, Euratom z 21. apríla 1970 o nahradení finančných príspevkov členských štátov vlastnými zdrojmi spoločenstva [5] a v zmysle článku 128 Aktu o pristúpení; keďže sa musia takisto vzťahovať na refundáciu úrokov a nákladov súvisiacich s takýmito pohľadávkami;keďže vzájomná pomoc musí spočívať v nasledujúcom: dožiadaný orgán musí na jednej strane poskytnúť dožiadajúcemu orgánu informáciu, ktorú potrebuje za účelom refundácie pohľadávok na území členského štátu, kde sa nachádza a musí upovedomiť dlžníka o všetkých prostriedkoch, ktoré sa vzťahujú k takýmto pohľadávkam, vychádzajúcich z tohto členského štátu a na strane druhej musí refundovať pohľadávky na základe žiadosti dožiadajúceho orgánu, ktoré pochádzajú z členského štátu, v ktorom sa nachádza;keďže tieto rôzne formy pomoci musia byť poskytnuté dožiadaným orgánom v súlade so zákonmi, inými právnymi predpismi a administratívnymi opatreniami, ktoré upravujú takéto záležitosti v členskom štáte, v ktorom sa nachádza;keďže je potrebné stanoviť podmienky, v súlade s ktorými musia byť žiadosti o pomoc vyhotovené dožiadajúcim orgánom a tiež je potrebné určiť obmedzujúcu definíciu špecifických okolností, za ktorých dožiadaný orgán môže odmietnuť pomoc v akomkoľvek danom prípade;keďže v prípade, keď je dožiadaný orgán požiadaný konať v mene dožiadajúceho orgánu za účelom refundácie pohľadávky, musí byť schopný, ak to umožňujú platné predpisy členského štátu, v ktorom sa nachádza a so súhlasom dožiadajúceho orgánu, povoliť dlžníkovi čas na zaplatenie alebo platbu v splátkach; keďže akýkoľvek úrok vyberaný z takýchto platobných prostriedkov musí byť takisto poukázaný členskému štátu, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán;keďže na základe odôvodnenej žiadosti dožiadajúceho orgánu musí byť dožiadaný orgán takisto schopný umožniť v miere, v akej to umožňujú platné predpisy členského štátu, v ktorom sa nachádza, prijať preventívne opatrenia na zabezpečenie refundácie pohľadávok, ktoré majú svoj pôvod v členskom štáte žiadateľa; keďže však takéto pohľadávky nesmú mať žiadne prednostné zaobchádzanie v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán;keďže je možné, že počas refundácie v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, pohľadávka alebo nástroj, ktorý oprávňuje k jej uplatneniu a ktorý je vydaný členským štátom, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán, môže byť zamietnutý príslušnou osobou; keďže by malo byť stanovené v takýchto prípadoch, že dotknutá osoba musí predložiť podanie popierajúce nárok príslušnému orgánu členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán a že dožiadaný orgán musí prerušiť akékoľvek vykonávacie konania, ktoré začal, až do rozhodnutia vyššie uvedeného orgánu;keďže by malo byť stanovené, že dokumenty a informácie poskytnuté v priebehu vzájomnej pomoci pri refundácii nesmú byť použité pre iné účely;keďže táto smernica by nemala obmedziť vzájomnú pomoc medzi jednotlivými členskými štátmi, ktorá bola dohodnutá bilaterálnymi alebo multilaterálnymi dohodami a dohovormi;keďže je potrebné zaistiť, aby vzájomná pomoc hladko fungovala a k tomuto účelu je nutné stanoviť postup spoločenstva, ktorého účelom bude určenie podrobných pravidiel realizácie takejto pomoci v príslušnom období; keďže je potrebné ustanoviť výbor, ktorý by organizoval blízku a efektívnu spoluprácu medzi členskými štátmi a Komisiou v tejto oblasti;PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Táto smernica stanovuje pravidlá, aby boli zapracované do zákonov, iných právnych predpisov a administratívnych opatrení členských štátov za účelom zaistenia refundácie pohľadávok, uvedených v článku 2 a ktoré vznikli v inom členskom štáte.Článok 2Táto smernica sa vzťahuje na všetky pohľadávky, ktoré sa týkajú:a) refundácií, intervencií a iných opatrení, ktoré tvoria časť celkového alebo čiastočného financovania Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu, vrátane prostriedkov, ktoré sa vyzbierajú v spojení s týmito činnosťami;b) poľnohospodárskych poplatkov v zmysle článku 2 a) rozhodnutia 70/243/ESUO, EHS, Euratom a článku 128 a) Aktu o pristúpení;c) ciel v zmysle článku 2 b) uvedeného rozhodnutia a článku 128 b) Aktu o pristúpení;d) úrokov a nákladov spojených s refundáciou vyššie uvedených pohľadávok.Článok 3V tejto smernici:- "dožiadajúci orgán" znamená príslušný orgán členského štátu, ktorý predkladá žiadosť o pomoc týkajúcu sa pohľadávky uvedenej v článku 2;- "dožiadaný orgán" znamená príslušný orgán členského štátu, ktorému je predložená žiadosť o pomoc.Článok 41. Na základe žiadosti dožiadajúceho orgánu dožiadaný orgán poskytne akúkoľvek informáciu, ktorá by mohla byť užitočná pre dožiadajúci orgán pri refundácii jeho pohľadávky.Dožiadaný orgán môže, aby získal túto informáciu, použiť oprávnenia, ktoré mu poskytujú zákony, iné právne predpisy alebo administratívne opatrenia vzťahujúce sa na refundáciu podobných pohľadávok, ktoré vznikli na území členského štátu, v ktorom sa nachádza.2. Žiadosť o informáciu obsahuje meno a adresu osoby, ktorej sa poskytovaná informácia dotýka, ďalej pôvod a veľkosť pohľadávky, pre ktorú sa žiadosť podáva.3. Dožiadaný orgán nie je povinný poskytnúť informáciu:a) ktorú by nemohol získať pre účely refundácie podobných pohľadávok v členskom štáte, kde sa nachádza;b) ktorá by mohla prezradiť akékoľvek obchodné, priemyselné alebo profesionálne tajomstvá; aleboc) ktorej prezradenie by mohlo viesť k ohrozeniu bezpečnosti alebo by mohlo byť v rozpore s verejným záujmom štátu.4. Dožiadaný orgán informuje dožiadajúci orgán o dôvodoch zamietnutia žiadosti o informáciu.Článok 51. Dožiadaný orgán na základe žiadosti dožiadajúceho orgánu a v súlade s pravidlami platných zákonov pre oznamovanie podobných nástrojov alebo rozhodnutí členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, oznámi adresátovi všetky nástroje a rozhodnutia vrátane súdnych, ktoré pochádzajú z členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán a ktoré sa vzťahujú k pohľadávke a/alebo jej refundácii.2. Žiadosť o oznámenie obsahuje meno a adresu daného adresáta, pôvod a predmet oznamovaného nástroja alebo rozhodnutia, ak je to nevyhnutné, tak meno a adresu dlžníka, pohľadávku, ku ktorej sa nástroj alebo rozhodnutie vzťahuje a akékoľvek ďalšie užitočné informácie.3. Dožiadaný orgán ihneď informuje dožiadajúci orgán o uskutočnených úkonoch na základe jeho žiadosti o oznámenie a najmä o dátume, kedy bol nástroj alebo rozhodnutie doručené adresátovi.Článok 61. Dožiadaný orgán na základe žiadosti dožiadajúceho orgánu v súlade s pravidlami platných zákonov, iných právnych predpisov a administratívnych opatrení, ktoré sa vzťahujú na refundáciu podobných pohľadávok pochádzajúcich z členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, refunduje pohľadávky, ktoré sú predmetom nástroja umožňujúceho ich uplatnenie.2. Pre tento účel akákoľvek pohľadávka, pre ktorú bola podaná žiadosť o refundáciu, bude považovaná za pohľadávku členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán s výnimkou prípadov, na ktoré sa vzťahuje článok 12.Článok 71. Žiadosť o refundáciu pohľadávky, ktorú dožiadajúci orgán adresuje dožiadanému orgánu, musí byť doplnená o úradnú alebo overenú kópiu nástroja umožňujúceho jeho uplatnenie, vydaného členským štátom, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán a ak je to potrebné aj úradnou alebo overenou kópiou iných listín potrebných pre dosiahnutie refundácie.2. Orgán žiadateľa nesmie požiadať o refundáciu okrem toho, ak:a) pohľadávka a/alebo nástroj umožňujúci jej uplatnenie nie sú sporné v členskom štáte, v ktorom sa nachádza;b) už požiadal o refundáciu v členskom štáte, v ktorom sa nachádza, na základe nástroja uvedeného v odseku 1 a výsledkom prijatého opatrenia nebola plná úhrada pohľadávky.3. Žiadosť o refundáciu obsahuje meno a adresu dotknutej osoby, pôvod pohľadávky, výšku istiny a úroku a vynaložené náklady ako aj iné príslušné informácie.4. Žiadosť o refundáciu musí navyše obsahovať vyhlásenie dožiadajúceho orgánu určujúce dátum, od ktorého je možné uplatnenie pohľadávky v zmysle platných zákonov členského štátu, v ktorom sa nachádza a vyhlásenie potvrdzujúce, že podmienky uvedené v odseku 2 sú splnené.5. Orgán žiadateľa postúpi dožiadanému orgánu akúkoľvek informáciu, ktorá sa vzťahuje k predmetu žiadosti o refundáciu, čo najskôr potom, ako sa o nej dozvie.Článok 8Nástroj umožňujúci uplatnenie pohľadávky bude v súlade s platnými ustanoveniami členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, prijatý, uznaný, doplnený alebo nahradený nástrojom oprávňujúcim uplatnenie pohľadávky na území tohto členského štátu.Takéto prijatie, uznanie, doplnenie alebo náhrada sa musí uskutočniť čo najskôr po prijatí žiadosti o refundáciu. Prijatie, uznanie, doplnenie alebo náhrada nemôžu byť zamietnuté, ak nástroj umožňujúci uplatnenie pohľadávky v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán, je správne vypracovaný.Článok 12 sa použije, ak akákoľvek z týchto formalít spôsobí preskúmanie alebo spor v spojení s pohľadávkou a/alebo nástrojom umožňujúcim uplatnenie pohľadávky, ktorý bol vydaný dožiadajúcim orgánom.Článok 91. Pohľadávky sa uhradia v mene členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán.2. Dožiadaný orgán môže v prípadoch, kde to umožňujú zákony, nariadenia a administratívne opatrenia členského štátu, v ktorom sa nachádza a po konzultáciách s dožiadajúcim orgánom povoliť dlžníkovi čas na zaplatenie alebo platby v splátkach. Akýkoľvek úrok uložený dožiadaným orgánom vzhľadom na tento dodatočný čas na zaplatenie sa poukáže členskému štátu, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán.Akýkoľvek iný úrok uložený za neskoré platby v súlade s platnými zákonmi, nariadeniami a administratívnymi opatreniami členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, sa takisto poukážu členskému štátu, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán.Článok 10S pohľadávkami na refundáciu sa nebude prednostne zaobchádzať v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán.Článok 11Dožiadaný orgán bude okamžite informovať dožiadajúci orgán o uskutočnenom úkone na základe jeho žiadosti o refundáciu.Článok 121. Ak v priebehu refundácie pohľadávka a/alebo nástroj umožňujúci jej uplatnenie, vydaný v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán, je predmetom sporu so zainteresovanou stranou, tak táto strana podá podnet v súlade s platnými zákonmi príslušnému orgánu členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán. Tento podnet musí byť oznámený dožiadajúcim orgánom dožiadanému orgánu. Zainteresovaná strana môže o podnete tiež informovať dožiadaný orgán.2. Hneď ako dožiadaný orgán prijme oznámenie uvedené v odseku 1, buď od dožiadajúceho orgánu alebo od zainteresovanej strany, preruší konanie o uplatnení pohľadávky do rozhodnutia príslušného orgánu vo veci. Ak to dožiadaný orgán považuje za potrebné, môže prijať preventívne opatrenia na zabezpečenie pohľadávky do tej miery, do akej to umožňujú platné zákony a nariadenia pre takýto úkon pri podobných pohľadávkach v členskom štáte, v ktorom sa nachádza, bez toho však, aby bolo ohrozené plnenie článku 13.3. Ak prijaté opatrenia pre uplatnenie pohľadávky v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, sú sporné, potom podnet musí byť podaný na príslušnom orgáne členského štátu v súlade s jeho zákonmi a opatreniami.4. Ak príslušný orgán, na ktorom bol podaný podnet v súlade s odsekom 1, je súdny alebo administratívny senát, potom rozhodnutia tohto senátu do tej miery, do akej sú prijateľné pre dožiadajúci orgán a ktoré umožňujú uplatnenie pohľadávky v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán, vytvárajú "nástroj umožňujúci uplatnenie" v zmysle článkov 6, 7 a 8 a refundácia pohľadávky sa uskutoční na základe tohto rozhodnutia.Článok 13Dožiadaný orgán na základe odôvodnenej žiadosti dožiadajúceho orgánu prijme preventívne opatrenia vedúce k zabezpečeniu pohľadávky do tej miery, do akej to umožňujú platné zákony a právne predpisy členského štátu, v ktorom sa nachádza.Na ustanovenia prvého odseku sa primerane použijú články 6, 7(1), (3) a (5), 8, 11, 12 a 14.Článok 14Dožiadaný orgán nie je povinný:a) poskytnúť pomoc v zmysle článkov 6 až 13, ak refundácia pohľadávky by mohla v dôsledku situácie dlžníka spôsobiť vážne ekonomické alebo sociálne problémy v členskom štáte, v ktorom sa tento orgán nachádza;b) vykonať refundáciu pohľadávky, ak dožiadajúci orgán nevyčerpal všetky prostriedky refundácie na území členského štátu, v ktorom sa nachádza.Dožiadaný orgán bude informovať dožiadajúci orgán o dôvodoch zamietnutia žiadosti o pomoc. Takéto odôvodnené zamietnutie sa oznámi aj Komisii.Článok 151. Otázky týkajúce sa premlčacej doby sa výlučne spravujú platnými zákonmi členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán.2. Kroky prijaté pri refundácii pohľadávok dožiadaným orgánom na základe žiadosti o pomoc, ktoré ak boli vykonané dožiadajúcim orgánom by mohli mať vplyv na spočívanie alebo pretrhnutie premlčacej doby v súlade s platnými zákonmi členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán, sa budú považovať za prijaté týmto štátom do tej miery, do akej sa to týka tohto vplyvu.Článok 16Dokumenty a informácie zaslané dožiadanému orgánu v zmysle tejto smernice môžu byť týmto orgánom poskytnuté len:a) osobe uvedenej v žiadosti o pomoc;b) osobám a orgánom zodpovedným za refundáciu pohľadávok a len pre tento účel;c) súdnym orgánom, ktoré konajú vo veciach týkajúcich sa uplatnenia pohľadávok.Článok 17Žiadosti o pomoc a príslušné dokumenty budú doplnené o preklad do úradného jazyka, alebo jedného z úradných jazykov členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán bez obmedzenia práva tohto orgánu preklad odmietnuť.Článok 18Členské štáty sa navzájom zriekajú všetkých pohľadávok na náhradu nákladov vyplývajúcich zo vzájomnej pomoci, ktorú si poskytli v zmysle tejto smernice.Pritom však členský štát, v ktorom sa nachádza dožiadajúci orgán, ostáva zaviazaný členskému štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, za náklady vynaložené v dôsledku prijatých úkonov považovaných za neopodstatnené do tej miery, do akej sa to týka podstaty pohľadávky alebo platnosti nástroja vydaného dožiadajúcim orgánom.Článok 19Členské štáty si navzájom poskytnú zoznam orgánov oprávnených vydávať a prijímať žiadosti o pomoc.Článok 201. Týmto sa ustanovuje Výbor pre refundáciu (ďalej len "výbor") a bude zložený zo zástupcov členských štátov s predsedom, ktorý je zástupcom Komisie.2. Výbor prijme svoje vlastné procesné pravidlá.Článok 21Výbor môže preskúmať akúkoľvek vec týkajúcu sa aplikácie tejto smernice, ktorá bola prednesená jeho predsedom na základe jeho vlastnej iniciatívy alebo na základe žiadosti zástupcu členského štátu.Článok 221. Podrobné pravidlá pre implementáciu článkov 4(2) a (4), 5(2) a (3), 7(1), (3) a (5), 9, 11 a 12(1) a pravidlá o konverzii a prevode refundovaných peňazí, o stanovení minimálnej čiastky pre pohľadávky, ktoré môžu viesť k žiadosti o pomoc, sa príjmu v súlade s postupom uvedeným v odsekoch 2 a 3.2. Zástupca Komisie predloží výboru návrh opatrení, ktoré sa majú prijať. Výbor predkladá svoje stanovisko k návrhu do termínu, ktorý môže predseda určiť podľa naliehavosti veci. Stanovisko sa predkladá na základe väčšiny 41 hlasov, hlasy členských štátov sa vážia podľa ustanovení v článku 148 (2) zmluvy. Predseda nehlasuje.3. a) Komisia prijme navrhované opatrenia, keď sú v súlade so stanoviskom výboru.b) Tam, kde navrhované opatrenia nie sú v súlade so stanoviskom výboru, alebo stanovisko chýba, Komisia okamžite predloží Rade návrh opatrení, ktoré sa majú prijať. Rada koná na základe rozhodnutia kvalifikovanej väčšiny.c) Ak Rada po uplynutí troch mesiacov odo dňa, keď jej bola vec predložená, neprijme nijaké opatrenie, tak navrhované opatrenia prijme Komisia.Článok 23Ustanovenia tejto smernice nebránia väčšej miere vzájomnej pomoci, ktorá existuje už teraz, alebo bude existovať v budúcnosti medzi jednotlivými členskými štátmi na základe akýchkoľvek dohôd alebo dohovorov vrátane tých, ktoré sú určené na oznamovanie právnych alebo mimoprávnych aktov.Článok 24Členské štáty uvedú do účinnosti opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 1. januára 1978.Článok 25Členské štáty informujú Komisiu o prijatých opatreniach za účelom implementácie tejto smernice. Komisia o tom bude informovať ostatné členské štáty.Článok 26Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 15. marca 1976Za RadupredsedaR. Vouel[1] Ú. v. ES L 94, 28.4.1970, s. 13.[2] Ú. v. ES L 295, 30.12.1972, s. 1.[3] Ú. v. ES C 19, 12.4.1973, s. 38.[4] Ú. v. ES C 69, 28.8.1973, s. 3.[5] Ú. v. ES L 94, 28.4.1970, s. 19.--------------------------------------------------


title: Smernica Rady 2008/9/ES z  12. februára 2008 , ktorou sa ustanovujú podrobné pravidlá pre vrátenie dane z pridanej hodnoty ustanovené v smernici 2006/112/ES zdaniteľným osobám, ktoré nie sú usadené v členskom štáte vrátenia dane, ale ktoré sú usadené v inom členskom štáte

text:
               20.2.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 44/23

      SMERNICA RADY 2008/9/ES
   z 12. februára 2008,
   ktorou sa ustanovujú podrobné pravidlá pre vrátenie dane z pridanej hodnoty ustanovené v smernici 2006/112/ES zdaniteľným osobám, ktoré nie sú usadené v členskom štáte vrátenia dane, ale ktoré sú usadené v inom členskom štáte
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 93,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2)

   keďže:

               (1)

               Vykonávacie predpisy, ktoré sú stanovené v smernici Rady 79/1072/EHS zo 6. decembra 1979 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – Úpravy o vrátení dane z pridanej hodnoty platiteľom dane, ktorí nemajú sídlo na území štátu (3), spôsobujú značné problémy správnym orgánom členských štátov, ako aj podnikateľom.

               (2)

               Úpravy stanovené v uvedenej smernici by sa mali zmeniť a doplniť vzhľadom na lehotu, v rámci ktorej sa rozhodnutia o žiadostiach o vrátenie dane oznamujú podnikateľom. Zároveň by sa malo ustanoviť, že aj podnikatelia musia poskytovať odpovede v stanovených lehotách. Okrem toho je potrebné zjednodušiť a zmodernizovať tento postup využitím moderných technológií.

               (3)

               Nový postup by mal podporiť pozíciu podnikateľov, keďže členské štáty budú povinné platiť úroky, ak daň vrátia neskoro, a keďže sa posilní právo podnikateľov na odvolanie.

               (4)

               V záujme zrozumiteľnosti a lepšieho porozumenia by sa ustanovenie o vykonávaní smernice 79/1072/EHS, ktoré sa predtým nachádzalo v smernici Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (4), malo teraz vložiť do tejto smernice.

               (5)

               Keďže ciele tejto smernice nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov rozsahu činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.

               (6)

               V súlade s bodom 34 Medziinštitucionálnej dohody o lepšom zákonodarstve (5) sa členské štáty vyzývajú, aby pre seba a v záujme Spoločenstva vypracovali a zverejnili vlastné tabuľky, ktoré budú čo najlepšie vyjadrovať vzájomný vzťah medzi touto smernicou a opatreniami na jej transpozíciu.

               (7)

               Smernica 79/1072/EHS by sa preto mala v záujme zrozumiteľnosti zrušiť, s výhradou nevyhnutných prechodných opatrení, pokiaľ ide o žiadosti o vrátenie dane podané do 1. januára 2010,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Táto smernica ustanovuje podrobné pravidlá pre vrátenie dane z pridanej hodnoty (DPH), ktoré sú ustanovené v článku 170 smernice 2006/112/ES, zdaniteľným osobám, ktoré nie sú usadené v členskom štáte vrátenia dane a ktoré spĺňajú podmienky ustanovené v článku 3.
   Článok 2
   Na účely tejto smernice sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:

               1.

               „zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane“, je zdaniteľná osoba v zmysle článku 9 ods. 1 smernice 2006/112/ES, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane, ale ktorá je usadená na území iného členského štátu;

               2.

               „členský štát vrátenia dane“ je členský štát, v ktorom sa DPH uplatnila na zdaniteľnú osobu, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane, v súvislosti s tovarom alebo službami, ktoré jej dodali alebo poskytli iné zdaniteľné osoby v tomto členskom štáte, alebo v súvislosti s dovozom tovaru do tohto členského štátu;

               3.

               „obdobie vrátenia dane“ je obdobie uvedené v článku 16, na ktoré sa vzťahuje žiadosť o vrátenie dane;

               4.

               „žiadosť o vrátenie dane“ je žiadosť o vrátenie DPH uplatnenej v členskom štáte vrátenia dane na zdaniteľnú osobu, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane, v súvislosti s tovarom alebo službami, ktoré jej dodali alebo poskytli iné zdaniteľné osoby v tomto členskom štáte, alebo v súvislosti s dovozom tovaru do tohto členského štátu;

               5.

               „žiadateľ“ je zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane a ktorá podáva žiadosť o vrátenie dane.

         Článok 3
   Táto smernica sa vzťahuje na každú zdaniteľnú osobu, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane a ktorá spĺňa tieto podmienky:

               a)

               počas obdobia vrátenia dane nemala v členskom štáte vrátenia dane sídlo svojej ekonomickej činnosti ani stálu prevádzkareň, odkiaľ vykonávala podnikateľskú činnosť, alebo ak takéto sídlo ekonomickej činnosti alebo stála prevádzkareň neexistujú, nemala na tomto území svoje bydlisko alebo obvyklé miesto pobytu;

               b)

               počas obdobia vrátenia dane nedodávala žiaden tovar ani neposkytovala žiadne služby, ktoré sa považujú za dodané alebo poskytnuté v členskom štáte vrátenia dane, s výnimkou týchto transakcií:

                           i)

                           poskytovanie prepravných služieb a doplnkové služby pri preprave, ktoré sú oslobodené od dane podľa článkov 144, 146, 148, 149, 151, 153, 159 alebo 160 smernice 2006/112/ES;

                           ii)

                           dodanie tovaru a poskytnutie služieb osobe, ktorá je povinná platiť DPH v súlade s článkami 194 až 197 a článkom 199 smernice 2006/112/ES.

         Článok 4
   Táto smernica sa nevzťahuje na:

               a)

               sumy DPH, ktoré boli podľa právnych predpisov členského štátu vrátenia dane nesprávne vyfakturované;

               b)

               sumy DPH fakturované z dodania tovaru, ktorého dodanie je alebo môže byť oslobodené podľa článku 138 alebo článku 146 ods. 1 písm. b) smernice 2006/112/ES.

         Článok 5
   Každý členský štát vráti každej zdaniteľnej osobe, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane, DPH uplatnenú na tovar alebo služby, ktoré jej dodali alebo poskytli iné osoby zdaniteľné v tomto členskom štáte, alebo uplatnenú na dovoz tovaru do tohto členského štátu, ak sa tento tovar a služby používajú na účely týchto transakcií:

               a)

               transakcií uvedených v článku 169 písm. a) a b) smernice 2006/112/ES;

               b)

               transakcií osobe, ktorá je povinná platiť daň v súlade s článkami 194 až 197 a článkom 199 smernice 2006/112/ES tak, ako sa uplatňuje v členskom štáte vrátenie dane.

         Bez toho, aby bol dotknutý článok 6, na účely tejto smernice sa oprávnenie na vrátenie vstupnej dane stanoví podľa smernice 2006/112/ES tak, ako sa uplatňuje v členskom štáte vrátenia dane.
   Článok 6
   Aby zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane, bola oprávnená na vrátenie dane v členskom štáte vrátenia dane, musí uskutočňovať transakcie, pri ktorých vzniká právo na odpočítanie dane v členskom štáte usadenia.
   Ak zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane, uskutočňuje v členskom štáte usadenia transakcie, pri ktorých vzniká právo na odpočítanie dane, ako aj transakcie v členskom štáte usadenia transakcie, pri ktorých právo na odpočítanie dane v tomto členskom štáte nevzniká, členský štát vrátenia dane môže vrátiť len takú časť DPH v súlade s článkom 5, ktorá je pomerná k sume transakcií, pri ktorých právo na odpočítanie dane vzniká v súlade s článkom 173 smernice 2006/112/ES tak, ako sa uplatňuje v členskom štáte usadenia.
   Článok 7
   Na účely vrátenia DPH v členskom štáte vrátenia dane zasiela zdaniteľná osoba, ktorá nie je usadená v členskom štáte vrátenia dane, žiadosť o vrátenie dane v elektronickej forme členskému štátu vrátenia dane a podáva ju členskému štátu usadenia prostredníctvom elektronického portálu, ktorý tento členský štát vytvoril.
   Článok 8
   1.   Žiadosť o vrátenie dane obsahuje tieto informácie:

               a)

               meno a plnú adresa žiadateľa;

               b)

               elektronickú adresu;

               c)

               opis podnikateľskej činnosti žiadateľa, pre ktorú sa tovar a služby nadobúdajú;

               d)

               obdobie vrátenia dane, na ktoré sa žiadosť vzťahuje;

               e)

               vyhlásenie žiadateľa, že nedodal žiadny tovar ani neposkytol žiadne služby, ktoré sa považujú za dodané alebo poskytnuté v členskom štáte vrátenia dane počas obdobia vrátenia dane, s výnimkou transakcií uvedených v článku 3 písm. b) bodoch i) a ii);

               f)

               identifikačné číslo žiadateľa DPH alebo daňové registračné číslo;

               g)

               údaje o bankovom účte vrátane kódov IBAN a BIC.

         2.   Okrem informácií uvedených v odseku 1 sa v žiadosti o vrátenie dane pre každý členský štát vrátenia dane a pre každú faktúru alebo dovozný doklad uvádzajú tieto údaje:

               a)

               meno a plná adresa dodávateľa;

               b)

               s výnimkou dovozu identifikačné číslo DPH alebo daňové registračné číslo dodávateľa pridelené členským štátom vrátenia dane v súlade s ustanoveniami článkov 239 a 240 smernice 2006/112/ES;

               c)

               s výnimkou dovozu predpona členského štátu vrátenia dane v súlade s článkom 215 smernice 2006/112/ES;

               d)

               dátum a číslo faktúry alebo dovozného dokladu;

               e)

               základ dane a výška DPH vyjadrené v peňažnej mene členského štátu vrátenia dane;

               f)

               výška odpočítateľnej DPH vypočítaná v súlade s článkom 5 a článkom 6 druhým pododsekom, vyjadrená v peňažnej mene členského štátu vrátenia dane;

               g)

               v prípade potreby odpočítateľná časť vypočítaná v súlade s článkom 6 a vyjadrená v percentách;

               h)

               druh nadobudnutého tovaru a služieb podľa kódov uvedených v článku 9.

         Článok 9
   1.   V žiadosti o vrátenie dane sa druh nadobudnutého tovaru a služieb vyjadruje pomocou týchto kódov:

               1

               =

               pohonná látka;

               2

               =

               nájom dopravných prostriedkov;

               3

               =

               výdavky týkajúce sa dopravných prostriedkov (okrem tých, ktoré súvisia s tovarom a službami uvedenými pod kódmi 1 a 2);

               4

               =

               cestné mýto a užívateľské poplatky;

               5

               =

               cestovné náklady, napríklad cestovné na taxík, cestovné v prostriedkoch hromadnej dopravy;

               6

               =

               ubytovanie;

               7

               =

               jedlá, nápoje a reštauračné služby;

               8

               =

               vstupné na veľtrhy a výstavy;

               9

               =

               výdavky na luxusné predmety, zábavu a reprezentáciu;

               10

               =

               iné.

         Pri použití kódu 10 sa uvádza druh dodaného tovaru a poskytnutých služieb.
   2.   Členský štát vrátenia dane môže požadovať, aby žiadateľ poskytol ďalšie informácie vo forme elektronických kódov v súvislosti s každým kódom uvedeným v odseku 1, pokiaľ sú tieto informácie nevyhnutné z dôvodu akýchkoľvek obmedzení práva na odpočítanie dane podľa smernice 2006/112/ES, tak, ako sa uplatňuje v členskom štáte vrátenia dane, alebo pokiaľ sú nevyhnutné pre vykonávanie príslušnej výnimky, ktorá je udelená členskému štátu vrátenia dane podľa článkov 395 alebo 396 uvedenej smernice.
   Článok 10
   Bez toho, aby boli dotknuté požiadavky na poskytnutie informácií podľa článku 20, členský štát vrátenia dane môže požadovať od žiadateľa, aby spolu so žiadosťou o vrátenie dane elektronicky predložil kópiu faktúry alebo dovozného dokladu, ak je základ dane vo faktúre alebo dovoznom doklade alebo jeho ekvivalent v národnej mene 1 000 EUR alebo viac. Ak sa faktúra týka pohonnej látky, stanovený prah je 250 EUR alebo jeho ekvivalent v národnej mene.
   Článok 11
   Členský štát vrátenia dane môže požadovať, aby žiadateľ poskytol opis jeho podnikateľskej činnosti prostredníctvom harmonizovaných kódov určených v súlade s článkom 34a ods. 3 druhým pododsekom nariadenia Rady (ES) č. 1798/2003 (6).
   Článok 12
   Členský štát vrátenia dane môže určiť jazyk alebo jazyky, v ktorých žiadateľ poskytuje informácie v žiadosti o vrátenie dane alebo prípadne ďalšie informácie.
   Článok 13
   Ak sa po podaní žiadosti o vrátenie dane upraví odpočítateľná časť v súlade s článkom 175 smernice 2006/112/ES, žiadateľ opraví sumu, o ktorú žiadal alebo ktorá sa mu už vrátila.
   Oprava sa vykoná v žiadosti o vrátenie dane počas kalendárneho roka, ktorý nasleduje po dotknutom období, alebo ak žiadateľ v tomto kalendárnom roku žiadosť o vrátenie dane nepodá, podaním samostatného vyhlásenia prostredníctvom elektronického portálu, ktorý vytvoril členský štát usadenia.
   Článok 14
   1.   Žiadosť o vrátenie dane sa vzťahuje na tieto transakcie:

               a)

               nákup tovarov a služieb, ktorý bol fakturovaný počas obdobia vrátenia dane pod podmienkou, že daňová povinnosť vznikla pred fakturáciou alebo v čase fakturácie, alebo v súvislosti s ktorými daňová povinnosť vznikla počas obdobia vrátenia dane pod podmienkou, že nákup bol fakturovaný pred vznikom daňovej povinnosti;

               b)

               dovoz tovaru, ktorý sa uskutočnil počas obdobia vrátenia dane.

         2.   Okrem transakcií uvedených v odseku 1 sa žiadosť o vrátenie dane môže vzťahovať aj na faktúry alebo dovozné doklady, ktoré nie sú zahrnuté do predchádzajúcich žiadostí o vrátenie dane a týkajú sa transakcií, ktoré sa uskutočnili počas príslušného kalendárneho roka.
   Článok 15
   1.   Žiadosť o vrátenie dane sa podáva členskému štátu usadenia najneskôr do 30. septembra kalendárneho roka, ktorý nasleduje po období vrátenia dane. Žiadosť sa považuje za podanú, len ak v nej žiadateľ uviedol všetky informácie požadované podľa článkov 8, 9 a 11.
   2.   Členský štát usadenia bezodkladne elektronicky zašle žiadateľovi potvrdenie o prijatí.
   Článok 16
   Obdobie vrátenia dane nie je dlhšie ako jeden kalendárny rok ani kratšie ako tri kalendárne mesiace. Žiadosti o vrátenie dane sa však môžu vzťahovať na obdobie kratšie ako tri mesiace, ak toto obdobie predstavuje zvyšok kalendárneho roka.
   Článok 17
   Ak sa žiadosť o vrátenie dane vzťahuje na obdobie vrátenia dane, ktoré je kratšie ako jeden kalendárny rok, ale nie kratšie ako tri mesiace, suma DPH, ktorej vrátenie sa požaduje, nesmie byť menej ako 400 EUR alebo jej ekvivalent v národnej mene.
   Ak sa žiadosť o vrátenie dane vzťahuje na obdobie vrátenia dane, ktorým je kalendárny rok alebo zvyšok kalendárneho roka, suma DPH musí byť najmenej 50 EUR alebo jej ekvivalent v národnej mene.
   Článok 18
   1.   Členský štát usadenia neodošle žiadosť členskému štátu vrátenia dane, ak sa počas obdobia vrátenia dane vzťahuje na žiadateľa v členskom štáte usadenia ktorákoľvek z nasledujúcich okolností:

               a)

               žiadateľ nie je zdaniteľnou osobou na účely DPH;

               b)

               žiadateľ iba dodáva tovar alebo iba poskytuje služby bez možnosti odpočítania DPH zaplatenej v predchádzajúcom štádiu podľa článkov 132, 135, 136, 371, článkov 374 až 377, článku 378 ods. 2 písm. a), článku 379 ods. 2 alebo článkov 380 až 390 smernice 2006/112/ES ES alebo ustanovení o rovnakých oslobodeniach od dane uvedených v Akte o pristúpení z roku 2005;

               c)

               na žiadateľa sa vzťahuje oslobodenie od dane pre malé podniky ustanovené v článkoch 284, 285 a 287 smernice 2006/112/ES;

               d)

               na žiadateľa sa vzťahuje spoločná úprava paušálnej dane pre poľnohospodárov ustanovená v článkoch 296 až 305 smernice 2006/112/ES.

         2.   Členský štát usadenia elektronicky oznámi žiadateľovi svoje rozhodnutie prijaté podľa odseku 1.
   Článok 19
   1.   Členský štát vrátenia dane bezodkladne elektronicky oznámi žiadateľovi dátum, kedy mu bola doručená žiadosť.
   2.   Členský štát vrátenia dane oznámi žiadateľovi svoje rozhodnutie o schválení alebo zamietnutí žiadosti o vrátenie dane do štyroch mesiacov od jej doručenia tomuto členskému štátu.
   Článok 20
   1.   Ak členský štát vrátenia dane usúdi, že nemá všetky potrebné informácie na prijatie rozhodnutia týkajúceho sa celej žiadosti alebo časti žiadosti o vrátenie dane, môže v rámci štvormesačnej lehoty uvedenej v článku 19 ods. 2 elektronicky požadovať dodatočné informácie, najmä od žiadateľa alebo príslušných orgánov členského štátu usadenia. Ak sa dodatočné informácie požadujú od iného subjektu, než je žiadateľ alebo príslušný orgán členského štátu, zasiela sa požiadavka prostriedkami elektronickej komunikácie, iba ak sú tieto prostriedky dostupné jej adresátovi.
   Ak je to potrebné, členský štát vrátenia dane môže požiadať o ďalšie dodatočné informácie.
   Informácie požadované v súlade s týmto odsekom môžu zahŕňať predloženie originálu alebo kópie príslušnej faktúry alebo dovozného dokladu, ak členský štát vrátenia dane má odôvodnené pochybnosti týkajúce sa platnosti alebo správnosti konkrétneho nároku. V takom prípade sa neuplatňuje prah uvedený v článku 10.
   2.   Informácie požadované v súlade s odsekom 1 sa poskytnú členskému štátu vrátenia dane do jedného mesiaca od dátumu doručenia požiadavky osobe, ktorej sú určené.
   Článok 21
   Ak členský štát vrátenia dane požaduje dodatočné informácie, oznámi žiadateľovi svoje rozhodnutie o schválení alebo zamietnutí žiadosti o vrátenie dane do dvoch mesiacov od doručenia požadovaných informácií, alebo ak nedostal odpoveď na svoju požiadavku, do dvoch mesiacov od uplynutia lehoty ustanovenej v článku 20 ods. 2. Lehota, ktorá je k dispozícii na prijatie rozhodnutia týkajúceho sa celej žiadosti alebo časti žiadosti o vrátenie dane, je však vždy najmenej šesť mesiacov od dátumu doručenia žiadosti členskému štátu vrátenia dane.
   Ak členský štát vrátenia dane požaduje ďalšie dodatočné informácie, oznámi žiadateľovi svoje rozhodnutie týkajúce sa celej žiadosti alebo časti žiadosti o vrátenie dane do ôsmich mesiacov od doručenia žiadosti tomuto členskému štátu.
   Článok 22
   1.   Ak sa žiadosť o vrátenie dane schváli, členský štát vrátenia dane vráti schválenú sumu najneskôr do 10 pracovných dní od uplynutia lehoty uvedenej v článku 19 ods. 2, alebo ak sa požadovali dodatočné alebo ďalšie dodatočné informácie, od uplynutia lehôt uvedených v článku 21.
   2.   Vrátenie dane sa uskutoční v členskom štáte vrátenia dane alebo na žiadosť žiadateľa v ktoromkoľvek inom členskom štáte. V prípade, ak sa daň vracia v inom členskom štáte, členský štát vrátenia dane odpočíta od sumy, ktorá sa má vrátiť žiadateľovi, všetky bankové poplatky za prevod.
   Článok 23
   1.   V prípade, že sa celá žiadosť alebo časť žiadosti o vrátenie dane zamietne, členský štát vrátenia dane žiadateľovi spolu s rozhodnutím oznámi dôvody zamietnutia.
   2.   Žiadateľ sa môže proti zamietavému rozhodnutiu o žiadosti o vrátenie dane odvolať na príslušné orgány členského štátu vrátenia dane spôsobom a v lehotách stanovených pre odvolania v prípade žiadostí o vrátenie dane predložených osobami, ktoré sú usadené v uvedenom členskom štáte vrátenia dane.
   Ak sa podľa právnych predpisov členského štátu vrátenia dane neprijatie rozhodnutia o žiadosti o vrátenie dane v rámci lehôt stanovených v tejto smernici nepokladá za schválenie alebo zamietnutie žiadosti, sú všetky správne a súdne konania, ktoré sú v takejto situácii k dispozícii zdaniteľným osobám usadeným v tomto členskom štáte, rovnako prístupné žiadateľovi. Ak takéto konania nie sú k dispozícii, neprijatie rozhodnutia o žiadosti o vrátenie dane v týchto lehotách znamená, že žiadosť sa považuje za zamietnutú.
   Článok 24
   1.   Ak žiadateľ dosiahol vrátenie dane podvodným alebo iným nesprávnym spôsobom, príslušný orgán členského štátu vrátenia dane priamo podnikne kroky na vymáhanie súm, ktoré boli žiadateľovi nesprávne vyplatené, a akýchkoľvek pokút a úrokov uložených v súlade s postupom, ktorý sa uplatňuje v členskom štáte vrátenia dane, bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia o vzájomnej pomoci pri vymáhaní DPH.
   2.   V prípade, že sa uložila správna pokuta alebo úrok, ale neboli ešte zaplatené, môže členský štát vrátenia dane pozastaviť akékoľvek ďalšie vrátenie dane dotknutej zdaniteľnej osobe až do výšky nezaplatenej sumy.
   Článok 25
   Členský štát vrátenia dane zohľadní akúkoľvek opravu vykonanú v súvislosti s predchádzajúcou žiadosťou o vrátenie dane v súlade s článkom 13 vo forme zníženia alebo zvýšenia sumy vrátenia dane, alebo ak bolo podané samostatné vyhlásenie, vo forme samostatnej platby alebo samostatného vymáhania.
   Článok 26
   Žiadateľ má od členského štátu vrátenia dane nárok na úrok zo sumy vrátenia dane, ktorá sa má žiadateľovi zaplatiť, ak sa daň vráti po poslednom dátume platby podľa článku 22 ods. 1.
   Ak žiadateľ neposkytne požadované dodatočné alebo ďalšie dodatočné informácie členskému štátu vrátenia dane v rámci stanovenej lehoty, prvý odsek sa neuplatňuje. Neuplatňuje sa tiež, pokým sa dokumenty, ktoré sa majú predložiť elektronicky podľa článku 10, nedoručia členskému štátu vrátenia dane.
   Článok 27
   1.   Úrok sa počíta odo dňa nasledujúceho po poslednom dni platby vracanej dane podľa článku 22 ods. 1 do dňa, keď sa vracaná daň skutočne zaplatila.
   2.   Úrokové sadzby zodpovedajú úrokovej sadzbe uplatniteľnej v súvislosti s vrátením DPH zdaniteľným osobám usadeným v členskom štáte vrátenia dane podľa vnútroštátnych právnych predpisov uvedeného členského štátu.
   Ak neexistuje žiaden úrok podľa vnútroštátneho práva vo vzťahu k vráteniam dane usadeným zdaniteľným osobám, úrok, ktorý sa má vyplatiť, sa rovná úroku alebo podobnému poplatku, ktorý členský štát vrátenia dane uplatňuje na platby DPH omeškané zo strany zdaniteľných osôb.
   Článok 28
   1.   Táto smernica sa vzťahuje na žiadosti o vrátenie dane podané po 31. decembri 2009.
   2.   Smernica 79/1072/EHS sa zrušuje s účinnosťou od 1. januára 2010. Jej ustanovenia sa však naďalej uplatňujú na žiadosti o vrátenie dane podané do 1. januára 2010.
   Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu, okrem odkazov týkajúcich sa žiadostí o vrátenie dane podaných do 1. januára 2010.
   Článok 29
   1.   Členské štáty uvedú k 1. januáru 2010 do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 30
   Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 31
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 12. februára 2008

            Za Radu

            predseda

         A. BAJUK

      (1)  Ú. v. EÚ C 285 E, 22.11.2006, s. 122.

      (2)  Ú. v. EÚ C 28, 3.2.2006, s. 86.

      (3)  Ú. v. ES L 331, 27.12.1979, s. 11. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2006/98/ES (Ú. v. EÚ L 363, 20.12.2006, s. 129).

      (4)  Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2007/75/ES (Ú. v. EÚ L 346, 29.12.2007, s. 13).

      (5)  Ú. v. EÚ C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (6)  Ú. v. EÚ L 264, 15.10.2003, s. 1.


title: Smernica Rady 2009/71/Euratom z  25. júna 2009 , ktorou sa zriaďuje rámec Spoločenstva pre jadrovú bezpečnosť jadrových zariadení

text:
               2.7.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 172/18

      SMERNICA RADY 2009/71/EURATOM

   z 25. júna 2009,
   ktorou sa zriaďuje rámec Spoločenstva pre jadrovú bezpečnosť jadrových zariadení
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, a najmä na jej články 31 a 32,
   so zreteľom na návrh Komisie vypracovaný po prijatí stanoviska skupiny osôb vymenovaných Vedeckým a technickým výborom spomedzi vedeckých odborníkov v členských štátoch, a po porade s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom (1),
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (2),
   keďže:

               (1)

               V článku 2 písm. b) zmluvy sa ustanovuje zavedenie jednotných noriem bezpečnosti na ochranu zdravia pracovníkov a verejnosti.

               (2)

               V článku 30 zmluvy sa uvádza, že v rámci Spoločenstva budú stanovené základné normy ochrany zdravia pracovníkov a verejnosti pred nebezpečenstvami vyplývajúcimi z ionizujúceho žiarenia.

               (3)

               Základné bezpečnostné normy sa ustanovujú smernicou Rady 96/29/Euratom z 13. mája 1996, ktorou sa stanovujú základné bezpečnostné normy ochrany zdravia pracovníkov a obyvateľstva pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia (3). Ustanovenia uvedenej smernice boli doplnené upresňujúcimi právnymi predpismi.

               (4)

               Podľa judikatúry Súdneho dvora Európskych spoločenstiev (ďalej len „Súdny dvor“) (4) Spoločenstvo v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje Dohovor o jadrovej bezpečnosti, zdieľa právomoci spoločne s členskými štátmi (5).

               (5)

               Podľa judikatúry Súdneho dvora tvoria ustanovenia kapitoly 3 zmluvy týkajúce sa bezpečnosti a ochrany zdravia jednotný celok, ktorým sa na Komisiu prenáša významný rozsah právomocí s cieľom chrániť obyvateľstvo a životné prostredie pred rizikami jadrovej kontaminácie.

               (6)

               Podľa judikatúry Súdneho dvora úlohy uložené Spoločenstvu v článku 2 písm. b) zmluvy zaviesť jednotné normy bezpečnosti na ochranu zdravia obyvateľstva a pracovníkov neznamená, že po ich vymedzení nemôžu členské štáty ustanoviť prísnejšie opatrenia na ochranu.

               (7)

               Rozhodnutím Rady 87/600/Euratom zo 14. decembra 1987 o opatreniach Spoločenstva pre rýchlu výmenu informácií v prípade rádiologickej havarijnej situácie (6) sa ustanovil rámec na oznamovanie a poskytovanie informácií, ktorý členské štáty majú použiť na ochranu verejnosti v prípade mimoriadnej rádiologickej situácie. Smernicou Rady 89/618/Euratom z 27. novembra 1989 o informovaní verejnosti o opatreniach na ochranu zdravia, ktoré sa majú uplatniť, a o krokoch, ktoré sa majú vykonať v prípade rádiologickej havarijnej situácie (7), sa uložila členským štátom povinnosť informovať verejnosť v prípade mimoriadnej rádiologickej situácie.

               (8)

               Ako potvrdzuje Dohovor o jadrovej bezpečnosti, základnou zásadou, z ktorej vychádza regulácia jadrovej bezpečnosti na medzinárodnej úrovni, je vnútroštátna zodpovednosť jednotlivých členských štátov za jadrovú bezpečnosť jadrových zariadení. Touto smernicou by sa mala rozšíriť táto zásada vnútroštátnej zodpovednosti, ako aj zásada primárnej zodpovednosti za jadrovú bezpečnosť jadrového zariadenia, ktorú má, pod dohľadom príslušného národného regulačného orgánu, držiteľ licencie, a mala by sa ňou posilniť úloha a nezávislosť príslušných regulačných orgánov.

               (9)

               Každý členský štát sa môže rozhodnúť pre konkrétny energetický mix v súlade s príslušnými vnútroštátnymi stratégiami.

               (10)

               Pri vypracúvaní príslušného vnútroštátneho rámca na základe tejto smernice sa prihliada k vnútroštátnej situácii.

               (11)

               Členské štáty už vykonali opatrenia na dosiahnutie vysokej úrovne jadrovej bezpečnosti v rámci Spoločenstva.

               (12)

               I keď sa táto smernica týka najmä jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení, je tiež dôležité zabezpečiť bezpečné nakladanie s vyhoretým jadrovým palivom a rádioaktívnym odpadom, a to aj v zariadeniach na skladovanie a úložiskách.

               (13)

               Členské štáty by mali v prípade vhodnosti posúdiť relevantné základné zásady bezpečnosti stanovené Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu (8), ktoré by mali tvoriť rámec pre postupy, ku ktorým by členské štáty mali prihliadať pri vykonaní tejto smernice.

               (14)

               Je užitočné nadviazať na proces, v rámci ktorého vnútroštátne bezpečnostné orgány členských štátov, na území ktorých sa nachádzajú jadrové elektrárne, spolupracujú v kontexte Združenia západoeurópskych regulačných orgánov v oblasti jadrovej energie (WENRA), pričom stanovili veľa referenčných úrovní bezpečnosti elektrárenských reaktorov.

               (15)

               V nadväznosti na výzvu Rady z jej záverov z 8. mája 2007 o jadrovej bezpečnosti a bezpečnom nakladaní s vyhoretým jadrovým palivom a rádioaktívnym odpadom vytvoriť na úrovni EÚ skupinu na vysokej úrovni sa rozhodnutím Komisie 2007/530/Euratom zo 17. júla 2007 o zriadení európskej skupiny na vysokej úrovni pre jadrovú bezpečnosť a nakladanie s odpadom (9) zriadila Skupina európskych regulačných orgánov pre jadrovú bezpečnosť (ENSREG), aby prispela k dosiahnutiu cieľov Spoločenstva v oblasti jadrovej bezpečnosti.

               (16)

               Je užitočné ustanoviť jednotnú štruktúru správ, ktoré členské štáty predkladajú Komisii o vykonávaní tejto smernice. V tejto súvislosti by mohla vzhľadom na široké skúsenosti svojich členov poskytnúť cenný príspevok skupina ENSREG, čím by uľahčila konzultácie a spoluprácu medzi národnými regulačnými orgánmi.

               (17)

               Skupina ENSREG na svojom 5. zasadnutí 15. októbra 2008 prijala desať zásad, ktoré sa majú uplatňovať pri navrhovaní smernice o jadrovej bezpečnosti a ktoré sa uvádzajú v zápisnici z 20. novembra 2008.

               (18)

               Pokrok v jadrovej technológii, skúsenosti z prevádzky a výskumu bezpečnosti a vylepšenia regulačných rámcov by mohli prispieť k zvýšeniu bezpečnosti. Členské štáty by v rámci záväzku udržiavať a zvyšovať bezpečnosť mali pri rozširovaní svojich jadrových programov alebo rozhodnutí o začatí využívania jadrovej energie na tieto skutočnosti prihliadať.

               (19)

               Ustanovenie dôslednej kultúry bezpečnosti v jadrovom zariadení predstavuje jednu zo základných zásad riadenia bezpečnosti, ktorá je potrebná na dosiahnutie bezpečnej prevádzky.

               (20)

               Udržiavanie odborných znalostí a zručností v oblasti jadrovej bezpečnosti a ich rozvoj by mal byť okrem iného založený na zužitkúvaní prevádzkových skúseností a prípadne na využívaní nových poznatkov v metodike a vede.

               (21)

               V minulosti sa v členských štátoch vykonávali sebahodnotenia, ktoré boli úzko prepojené s medzinárodnými partnerskými hodnoteniami uskutočňovanými pod záštitou MAAE v podobe misií medzinárodného posudzovania jadrového dozoru alebo integrovaného posudzovania dozornej činnosti. Tieto sebahodnotenia sa vykonávali a uvedené misie členské štáty pozývali na dobrovoľnom základe v duchu otvorenosti a transparentnosti. Tieto sebahodnotenia a sprievodné partnerské hodnotenia legislatívnej, regulačnej a organizačnej infraštruktúry by sa mali zameriavať na posilnenie a skvalitnenie vnútroštátneho rámca členských štátov za súčasného uznávania ich právomocí pri zaisťovaní jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení na ich území. Sebahodnotenia a nadväzujúce medzinárodné partnerské hodnotenia nepredstavujú ani inšpekciu, ani audit, ale mechanizmus vzájomného učenia sa, v ktorom sa akceptujú rozdielne prístupy k organizácii a postupy príslušných regulačných orgánov a v rámci ktorého sa zvažujú regulačné, technické a strategické otázky týkajúce sa členského štátu, ktoré prispievajú k zaisteniu pevného systému jadrovej bezpečnosti. Medzinárodné partnerské hodnotenia by sa mali považovať za príležitosť na výmenu odborných poznatkov, skúseností a osvedčených postupov v otvorenom duchu spolupráce, ktorá sa zakladá najmä na partnerských radách, a nie na kontrole a vynášaní súdov. Vzhľadom na potrebu zabezpečiť pružnosť a vhodnosť, pokiaľ ide rozdielne systémy členských štátov, by členské štáty mali slobodne rozhodovať o segmentoch svojich systémov, ktoré budú predmetom špecifického partnerského hodnotenia, a to s cieľom neustále zvyšovať jadrovú bezpečnosť.

               (22)

               V súlade s bodom 34 Medziinštitucionálnej dohody o lepšej tvorbe práva (10) sa členské štáty vyzývajú, aby vo vlastnom záujme a v záujme Spoločenstva vypracovali a zverejnili tabuľky, ktoré čo najlepšie vyjadrujú vzájomný vzťah medzi touto smernicou a transpozičnými opatreniami,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   KAPITOLA 1

      CIELE, VYMEDZENIE POJMOV A ROZSAH PÔSOBNOSTI

   Článok 1
   Ciele
   Cieľom tejto smernice je:

               a)

               ustanoviť rámec Spoločenstva na účely udržiavania a podpory sústavného zlepšovania jadrovej bezpečnosti a jej regulácie;

               b)

               zabezpečiť, aby členské štáty prijali primerané vnútroštátne opatrenia na zaručenie vysokej úrovne jadrovej bezpečnosti na účely ochrany pracovníkov a verejnosti pred nebezpečenstvom pochádzajúcim z ionizujúceho žiarenia z jadrových zariadení.

         Článok 2
   Rozsah pôsobnosti
   1.   Táto smernica sa vzťahuje na akékoľvek civilné jadrové zariadenie, na činnosť ktorého sa vzťahuje licencia vymedzená v článku 3 ods. 4, vo všetkých etapách, na ktoré sa táto licencia vzťahuje.
   2.   Táto smernica nebráni členským štátom, aby v súvislosti s predmetom úpravy tejto smernice prijali v súlade s právom Spoločenstva prísnejšie bezpečnostné opatrenia.
   3.   Touto smernicou sa dopĺňajú základné normy uvedené v článku 30 zmluvy pokiaľ ide o jadrovú bezpečnosť jadrových zariadení, a bez toho, aby ňou bola dotknutá smernica 96/29/Euratom.
   Článok 3
   Vymedzenie pojmov
   Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

               1.

               „Jadrové zariadenie“ je:

                           a)

                           závod na obohacovanie uránu, zariadenie na výrobu jadrového paliva, jadrová elektráreň, závod na prepracovanie vyhoretého jadrového paliva, zariadenie s výskumným reaktorom, zariadenie na skladovanie vyhoretého paliva a

                           b)

                           zariadenia na skladovanie rádioaktívneho odpadu, ktoré sa nachádzajú v tej istej lokalite a ktoré priamo súvisia s jadrovými zariadeniami uvedenými v písmene a).

               2.

               „Jadrová bezpečnosť“ je dosiahnutie náležitých prevádzkových podmienok, predchádzanie haváriám alebo zmierňovanie následkov havárií, čoho výsledkom je ochrana pracovníkov a verejnosti pred nebezpečenstvami pochádzajúcimi z ionizujúceho žiarenia z jadrových zariadení.

               3.

               „Príslušný regulačný orgán“ je orgán alebo systém orgánov určený členským štátom v oblasti regulácie jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení v zmysle článku 5.

               4.

               „Licencia“ je každý právny dokument udelený v rámci jurisdikcie členského štátu, ktorým sa zveruje zodpovednosť za umiestňovanie, projekt, výstavbu, uvedenie do prevádzky, prevádzku a vyraďovanie jadrového zariadenia.

               5.

               „Držiteľ licencie“ je právnická osoba alebo fyzická osoba, ktorá nesie celkovú zodpovednosť za jadrové zariadenie podľa licencie.

         KAPITOLA 2

      POVINNOSTI

   Článok 4
   Legislatívny, regulačný a organizačný rámec
   1.   Členské štáty zriadia a udržujú vnútroštátny právny, regulačný a organizačný rámec (ďalej len „vnútroštátny rámec“) jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení, ktorým sa vymedzia zodpovednosti a ktorým sa zabezpečí koordinácia medzi príslušnými štátnymi orgánmi. Vo vnútroštátnom rámci sa okrem iného ustanoví zodpovednosť za:

               a)

               prijímanie vnútroštátnych požiadaviek jadrovej bezpečnosti. Určenie spôsobu ich prijatia a nástrojov ich uplatňovania zostáva v právomoci členských štátov;

               b)

               ustanovenie systému udeľovania licencií a zákaz prevádzky jadrových zariadení bez licencie;

               c)

               ustanovenie systému dozoru nad jadrovou bezpečnosťou;

               d)

               opatrenia na presadzovanie práva vrátane pozastavenia prevádzky a zmeny alebo zrušenia licencie.

         2.   Členské štáty zabezpečujú, že sa vnútroštátny rámec udržiava a v prípade potreby zdokonaľuje na základe prevádzkových skúseností, poznatkov získaných z analýz bezpečnosti prevádzkovaných jadrových zariadení, vývoja technológií a výsledkov výskumu v oblasti bezpečnosti v prípade, že sú dostupné a relevantné.
   Článok 5
   Príslušný regulačný orgán
   1.   Členské štáty zriadia a udržiavajú príslušný regulačný orgán v oblasti jadrovej bezpečnosti jadrových zariadení.
   2.   Členské štáty zabezpečia, aby bol príslušný regulačný orgán funkčne oddelený od akéhokoľvek iného orgánu alebo organizácie, ktorá sa zaoberá podporovaním rozvoja alebo využívaním jadrovej energie vrátane výroby elektrickej energie, aby sa zabezpečila skutočná nezávislosť od nenáležitého vplyvu pri prijímaní regulačných rozhodnutí.
   3.   Členské štáty zabezpečia, aby mal príslušný regulačný orgán právomoci a ľudské a finančné zdroje potrebné na plnenie svojich povinností súvisiacich s vnútroštátnym rámcom uvedeným v článku 4 ods. 1, pričom bezpečnosť musí mať náležitú prioritu. To zahŕňa právomoci a zdroje, aby mohol:

               a)

               požadovať, aby držiteľ licencie dodržiaval vnútroštátne požiadavky jadrovej bezpečnosti a podmienky príslušnej licencie;

               b)

               požadovať, aby bolo toto dodržiavanie uvedených požiadaviek vrátane požiadaviek stanovených v článku 6 ods. 2 až 5 preukázané;

               c)

               overovať toto dodržiavanie požiadaviek prostredníctvom hodnotení a inšpekcií a

               d)

               prijímať regulačné opatrenia na presadzovanie práva vrátane pozastavenia prevádzky jadrového zariadenia v súlade s podmienkami vymedzenými vo vnútroštátnom rámci uvedenom v článku 4 ods. 1.

         Článok 6
   Držitelia licencií
   1.   Členské štáty zabezpečia, aby prvoradú zodpovednosť za jadrovú bezpečnosť jadrového zariadenia mal držiteľ licencie. Túto zodpovednosť nie je možné delegovať.
   2.   Členské štáty zabezpečia, aby sa v ustanovenom vnútroštátnom rámci vyžadovalo, aby držitelia licencií v čo najväčšej rozumnej miere pravidelne systematicky a pod dohľadom príslušného regulačného orgánu hodnotili a verifikovali a nepretržite zdokonaľovali jadrovú bezpečnosť svojich jadrových zariadení.
   3.   Do hodnotení uvedených v odseku 2 patrí verifikácia, že sa uplatňujú opatrenia na predchádzanie haváriám a zmierňovanie ich následkov vrátane verifikácie fyzických bariér a verifikácie postupov držiteľa licencie na uplatňovanie ochrany pracovníkov alebo verejnosti pred významným účinkom ionizujúceho žiarenia, ktoré sa uplatnia v prípade, ak by došlo k zlyhaniu fyzických bariér.
   4.   Členské štáty zabezpečia, aby sa v uplatňovanom vnútroštátnom rámci vyžadovalo, aby držitelia licencie zriadili a uplatňovali systémy riadenia, v ktorých má jadrová bezpečnosť náležitú prioritu a ktoré pravidelne preveruje príslušný regulačný orgán.
   5.   Členské štáty zabezpečia, aby sa v uplatňovanom vnútroštátnom rámci vyžadovalo, aby držitelia licencie zabezpečili a udržiavali náležité finančné zdroje a ľudské zdroje na plnenie svojich povinností v súvislosti s jadrovou bezpečnosťou jadrového zariadenia ustanovených v odsekoch 1 až 4.
   Článok 7
   Odborné znalosti a zručnosti v oblasti jadrovej bezpečnosti
   Členské štáty zabezpečia, aby sa v uplatňovanom vnútroštátnom rámci vyžadovalo, aby všetci zúčastnení zabezpečovali vzdelávanie a odbornú prípravu svojich pracovníkov, ktorí plnia úlohy v súvislosti s jadrovou bezpečnosťou jadrových zariadení, s cieľom udržiavať a ďalej rozvíjať odborné znalosti a zručnosti v oblasti jadrovej bezpečnosti.
   Článok 8
   Informovanie verejnosti
   Členské štáty zabezpečia, aby informácie o regulácii jadrovej bezpečnosti boli sprístupňované pracovníkom a verejnosti. V rámci tejto povinnosti zabezpečia, aby príslušný regulačný orgán informoval verejnosť v oblasti svojich právomocí. Informovanie verejnosti sa uskutočňuje v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi a medzinárodnými záväzkami, pokiaľ sa ním neohrozujú iné záujmy, napríklad bezpečnostné záujmy uznané vo vnútroštátnych právnych predpisoch alebo medzinárodných záväzkoch.
   Článok 9
   Predkladanie správ
   1.   Členské štáty predložia Komisii správu o vykonávaní tejto smernice po prvýkrát najneskôr do 22. júla 2014 a následne každé tri roky, pričom využívajú cyklus posudzovania a podávania správ podľa Dohovoru o jadrovej bezpečnosti.
   2.   Na základe správ členských štátov Komisia predloží Rade a Európskemu parlamentu správu o pokroku pri vykonávaní tejto smernice.
   3.   S cieľom neustále zvyšovať jadrovú bezpečnosť zabezpečia členské štáty aspoň raz za desať rokov pravidelné sebahodnotenie svojich vnútroštátnych rámcov a príslušných regulačných orgánov a pozvú misiu na medzinárodné partnerské posúdenie relevantných častí svojich vnútroštátnych rámcov a/alebo orgánov. Výsledky akýchkoľvek partnerských hodnotení sa oznamujú členským štátom a Komisii.
   KAPITOLA 3

      ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA

   Článok 10
   Transpozícia
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 22. júla 2011. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice, a všetky zmeny a doplnenia týchto ustanovení.
   Článok 11
   Nadobudnutie účinnosti
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 12
   Adresáti
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Luxemburgu 25. júna 2009

            Za Radu

            predseda

         L. MIKO

      (1)  Stanovisko z 10. júna 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (2)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 22. apríla 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (3)  Ú. v. ES L 159, 29.6.1996, s. 1.

      (4)  Vec C-187/87 (Zb. 1988, s. 5013), vec C-376/90 (Zb. 1992, s. I-6153) a vec C-29/99 (Zb. 2002, s. I-11221).

      (5)  Ú. v. ES L 318, 11.12.1999, s. 21.

      (6)  Ú. v. ES L 371, 30.12.1987, s. 76.

      (7)  Ú. v. ES L 357, 7.12.1989, s. 31.

      (8)  Základné bezpečnostné princípy MAAE: Základné zásady bezpečnosti, Séria bezpečnostných noriem MAAE č. SF-1 z roku 2006.

      (9)  Ú. v. EÚ L 195, 27.7.2007, s. 44.

      (10)  Ú. v. EÚ C 321, 31.12.2003, s. 1.


title: Smernica Komisie 2010/37/EÚ zo 17. júna 2010 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2008/60/ES ustanovujúca osobitné kritériá čistoty týkajúce sa sladidiel  (Text s významom pre EHP )

text:
               18.6.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 152/12

         SMERNICA KOMISIE 2010/37/EÚ
   zo 17. júna 2010,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2008/60/ES ustanovujúca osobitné kritériá čistoty týkajúce sa sladidiel
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 zo 16. decembra 2008 o prídavných látkach v potravinách, a najmä na jeho článok 30 ods. 5 (1),
   po porade s Európskym úradom pre bezpečnosť potravín (EFSA),
   keďže:

               (1)

               V smernici Komisie 2008/60/ES (2) ustanovujúcej osobitné kritériá čistoty týkajúce sa sladidiel sa stanovujú kritériá čistoty pre sladidlá na použitie v potravinách, ktoré sú uvedené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 94/35/ES z 30. júna 1994 o sladidlách používaných v potravinách (3).

               (2)

               Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA) posúdil informácie o bezpečnosti neotamu ako sladidla a zvýrazňovača chuti a vyjadril svoje stanovisko 27. septembra 2007 (4). Na základe navrhovaného používania sa považuje za vhodné povoliť používanie tejto prídavnej látky v potravinách. Je preto potrebné prijať špecifikácie pre túto prídavnú látku v potravinách, ktorej bolo pridelené E číslo E 961.

               (3)

               Je potrebné zohľadniť špecifikácie a analytické techniky pre prídavné látky, ako je to uvedené v Codex Alimentarius vypracovanom Spoločným výborom expertov pre prídavné látky do potravín (JECFA). Najmä sa musia podľa potreby prispôsobiť špecifické kritériá čistoty tak, aby zohľadňovali povolené hladiny obsahu jednotlivých príslušných ťažkých kovov.

               (4)

               Smernica 2008/60/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (5)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Príloha I k smernici 2008/60/ES sa mení a dopĺňa v súlade s prílohou k tejto smernici.
   Článok 2
   1.   Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 31. marca 2011. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 17. júna 2010

            Za Komisiu

            predseda

         José Manuel BARROSO

      (1)  Ú. v. EÚ L 354, 31.12.2008, s. 16.

      (2)  Ú. v. EÚ L 158, 18.6.2008, s. 17.

      (3)  Ú. v. ES L 237, 10.9.1994, s. 3.

      (4)  Vedecké stanovisko Komisie pre prídavné látky do potravín, látky určené na aromatizáciu, pomocné látky a materiály prichádzajúce do styku s potravinami na žiadosť Európskej komisie, týkajúce sa používania neotamu ako sladidla a zvýrazňovača chuti. EFSA Journal (2007) 581, 1 – 43.

      PRÍLOHA
      V prílohe I k smernici 2008/60/ES sa za položku E 959 vkladá položka E 961:

                     „E 961   NEOTAM

                        Synonymá

                     N-[N-(3,3-dimetylbutyl)-L-α-aspartyl]-L-fenylalanín, 1-metylester,
                     N-(3,3-dimetylbutyl)-L-α-aspartyl-L-fenylalanín, 2-metylester.

                        Definícia

                     Neotam sa vyrába reakciou aspartámu s 3,3,-dimetylbutanálom v metanole za prítomnosti paládium/uhlíkového katalyzátora, pod tlakom vodíka. Izoluje a čistí sa filtráciou, na ktorú sa môže použiť kremelina. Po odstránení rozpúšťadla prostredníctvom destilácie sa neotam čistí vodou, izoluje odstreďovaním a nakoniec vákuovo suší.

                     Číslo CAS:

                     165450-17-9

                     Chemický názov

                     N-[N-(3,3-dimetylbutyl)-L-α-aspartyl]-L-fenylalanín, 1-metylester

                     Chemický vzorec

                     C20H30N2O5

                     Molekulová hmotnosť

                     378,47

                        Opis

                     biely až špinavobiely prášok

                     Test obsahu

                     v sušine najmenej 97,0 %

                        Identifikácia

                     Rozpustnosť

                     4,75 % (hm.) pri 60 °C vo vode, rozpustný v etanole a etyl-acetáte

                        Čistota

                     Obsah vody

                     najviac 5 % (metóda Karla Fischera, veľkosť vzorky 25 ± 5 mg)

                     pH

                     5,0 – 7,0 (0,5 % vodný roztok)

                     Bod topenia

                     81 °C až 84 °C

                     N-[(3,3-dimetylbutyl)-L-α-aspartyl]-L-fenylalanín

                     najviac 1,5 %

                     Olovo

                     najviac 1 mg/kg“


title: Prvá smernica Komisie z 1. marca 1976, ktorou sa určujú metódy spoločenstva pre odber vzoriek na úradnú kontrolu krmív

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31976L0371

Úradný vestník L 102 , 15/04/1976 S. 0001 - 0007 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 7 S. 0041  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 15 S. 0025  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 7 S. 0041  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 10 S. 0037  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 03 Zväzok 10 S. 0037

		Prvá smernica Komisiez 1. marca 1976,ktorou sa určujú metódy spoločenstva pre odber vzoriek na úradnú kontrolu krmív(76/371/EHS)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady z 20. júla 1970 o zavedení metód spoločenstva pre odber vzoriek a analýzu na úradnú kontrolu krmív [1], naposledy zmenenú a doplnenú aktom o pristúpení [2], a najmä na jej článok 2,keďže táto smernica požaduje, aby sa úradná kontrola krmív vykonala pomocou metód spoločenstva pre odber vzoriek a analýzu s cieľom kontroly splnenia požiadaviek vyplývajúcich z ustanovení určených zákonom, iným právnym predpisom alebo administratívnym opatrením, týkajúcim sa kvality a zloženia krmív;keďže v prvej fáze je potrebné určiť metódy odberu vzoriek pre kontrolu zložiek krmív a ich doplnkových látok a pre kontrolu nežiaducich látok a produktov, s výnimkou rezíduí pesticídov a mikroorganizmov, ktoré tieto krmivá môžu obsahovať;keďže opatrenia uvedené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre krmivá,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Členské štáty budú požadovať, aby odber vzoriek na úradnú kontrolu krmív, pokiaľ ide o stanovenie zložiek, doplnkových látok a nežiaducich látok a produktov, s výnimkou rezíduí pesticídov a mikroorganizmov, bol vykonaný v súlade s metódami opísanými v prílohe tejto smernice.Článok 2Členské štáty najneskôr do 1. januára 1977 prijmú zákony, iné právne predpisy a administratívne opatrenia potrebné na splnenie tejto smernice. Bezodkladne budú o tom informovať Komisiu.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 1. marca 1976Za KomisiuP. J. Lardinoisčlen Komisie[1] Ú. v. ES L 170, 3.8.1970, s. 2.[2] Ú. v. ES L 73, 27.3.1972, s. 14.--------------------------------------------------PRÍLOHAMETÓDY ODBERU VZORIEK1. ÚČEL A ROZSAHVzorky určené na úradnú kontrolu krmív, pokiaľ ide o ich kvalitu a zloženie, budú odobraté v súlade s metódami opísanými nižšie. Takto získané vzorky sa budú považovať za reprezentatívne pre vzorkované partie.2. PRACOVNÍCI ODOBERAJÚCI VZORKYVzorky odoberú pracovníci poverení na tento účel členskými štátmi.3. DEFINÍCIEVzorkovaná partia : množstvo výrobku tvoriace celok a majúce charakteristické znaky, na základe ktorých sa predpokladá, že má homogénne zloženie.Čiastková vzorka : množstvo odobraté z jedného miesta vzorkovanej partie.Hrubá vzorka : súhrn všetkých čiastkových vzoriek odobratých z tej istej vzorkovanej partie.Redukovaná vzorka : reprezentatívna časť hrubej vzorky, získaná jej delením.Konečná vzorka : časť redukovanej vzorky alebo homogenizovanej hrubej vzorky.4. POMÔCKY NA ODBER VZORIEK4.1 Pomôcky na odber vzoriek musia byť vyrobené z materiálov, ktoré nemôžu kontaminovať výrobky určené na vzorkovanie. Tieto pomôcky môžu byť úradne schválené členskými štátmi.4.2 Vzorkovacie pomôcky odporúčané na odber vzoriek zo suchých krmív.4.2.1 Ručný odber vzorky4.2.1.1 Lopatka s plochým dnom a s vertikálnymi stranami.4.2.1.2 Vzorkovacia tyč s dlhou dutinou alebo priehradkami. Rozmery vzorkovacej tyče musia byť primerané charakteristike vzorkovanej partie (hĺbka nádoby, rozmery vreca atď.) a veľkosti častíc krmiva.4.2.2 Mechanický odber vzoriekSchválené mechanické vzorkovacie pomôcky sa môžu použiť na odber vzoriek z pohybujúceho sa krmiva.4.2.3 DELIČ VZORKYPomôcka určená na rozdelenie vzorky na približne rovnaké časti sa môže použiť pri odbere čiastkových vzoriek a pri príprave redukovanej a konečnej vzorky.5. KVANTITATÍVNE POŽIADAVKY5.A V súvislosti s kontrolou látok alebo produktov rovnomerne rozložených v celom krmive5.A.1 Vzorkovaná partiaVeľkosť vzorkovanej partie musí byť taká, aby v odobratej vzorke bola prítomná každá zložka krmiva.5.A.2 Čiastkové vzorky(a) Ak získaný počet je zlomok, treba ho zaokrúhliť na najbližšie celé číslo.(b) V prípade obalov alebo nádob, ktorých obsah nepresahuje 1 kg alebo liter, a v prípade blokov alebo lizov, ktoré nevážia viac ako 1 kg, čiastkovú vzorku bude tvoriť obsah jedného pôvodného obalu alebo nádoby, jeden blok alebo jeden liz.5.A.2.1. | Voľne ložené krmivá: | Minimálny počet čiastkových vzoriek |5.A.2.1.1. | vzorkované partie nepresahujúce 2,5 ton | sedem |+++++ TIFF +++++5.A.2.1.2. | vzorkované partie presahujúce 2,5 ton | |5.A.2.2 | Balené krmivá: | Minimálny počet obalov, z ktorých sa majú odobrať vzorky (b) |5.A.2.2.1 | Obaly s hmotnosťou viac než jeden kilogram: |5.A.2.2.1.1 | vzorkované partie. vzorkované partie s počtom 1 až 4 obaly | všetky obaly |5.A.2.2.1.2 | vzorkované partie s počtom 5 až 16 obalov | štyri |+++++ TIFF +++++5.A.2.2.1.3 | vzorkované partie s počtom viac ako16 obalov | |5.A.2.2.2 | Obaly o hmotnosti nepresahujúcej 1 kg | štyri |5.A.2.3. | Tekuté alebo polotekuté krmivá: | Minimálny počet nádob, z ktorých sa majú odobrať vzorky (b): |5.A.2.3.1. | Nádoby o objeme väčšom než jeden liter: |5.A.2.3.1.1. | vzorkované partie o počte 1 až 4 nádob | všetky nádoby |5.A.2.3.1.2. | vzorkované partie o počte 5 až 16 nádob | štyri |+++++ TIFF +++++5.A.2.3.1.3. | vzorkované partie o počte viac než 16 | |5.A.2.3.2 | Nádoby o objeme nepresahujúcom jeden liter | štyri |5.A.2.4. | Krmivo v blokoch a minerálne | Minimálny počet blokov alebolizy lizov, z ktorých sa má odobrať vzorka (b): jeden blok alebo jeden liz na vzorkovanú partiu z 25 jednotiek, najviac však štyri bloky alebo lizy |5.A.3 Hrubá vzorkaPožaduje sa jedna hrubá vzorka na vzorkovanú partiu. Celkové množstvo čiastkových vzoriek tvoriacich hrubú vzorku nesmie byť menšie ako nasledujúce množstvo:5.A.3.1 | Voľne ložené krmivá | 4 kg |5.A.3.2 | Balené krmivá: |5.A.3.2.1. | obaly o hmotnosti nad 1 kg | 4 kg |5.A.3.2.2. | obaly o hmotnosti do 1 kg | hmotnosť obsahu štyroch pôvodných obalov |5.A.3.3 | Tekuté alebo polotekuté krmivá: |5.A.3.3.1. | nádoby o objeme nad jeden liter | štyri litre |5.A.3.3.2. | nádoby o objeme do jedného litra | objem štyroch pôvodných nádob |5.A.3.4. | Bloky krmiva alebo minerálne lizy: |5.A.3.4.1 | každý o hmotnosti nad 1 kg | 4 kg |5.A.3.4.2. | každý o hmotnosti do 1 kg | hmotnosť štyroch pôvodných |5.A.4 Konečné vzorkyHrubá vzorka dáva konečné vzorky po redukcii, ak je potrebná. Požaduje sa analýza aspoň jednej konečnej vzorky. Množstvo konečnej vzorky na analýzu nebude menšie než nasledujúce množstvo:Suché krmivá | 500 g |Tekuté alebo polotekuté krmivá | 500 ml |5.B V súvislosti s kontrolou nežiaducich látok alebo produktov, ktoré by mohli byť nerovnomerne rozložené v krmive, napr. aflatoxínov, ražného námelu, ricínu a krotónu v kŕmnej surovine [c] Metódy uvedené v bode 5.A sú určené na kontrolu obsahu aflatoxínov, ražného námelu, ricínu a krotónu v kompletných a doplnkových krmivách.5.B.1 Vzorkovaná partia: pozri 5.A.1.5.B.2 Čiastkové vzorky5.B.2.1 Voľne ložené krmivá: pozri 5.A.2.1.5.B.2.2. | Balené krmivá: | Minimálny počet obalov, z ktorých sa majú odobrať vzorky |5.B.2.2.1 | vzorkované partie zložené z jedného až zo štyroch obalov | všetky obaly |5.B.2.2.2. | vzorkované partie zložené z piatich až zo 16 obalov | štyri |+++++ TIFF +++++5.B.2.2.3 | vzorkované partie zložené z viac ako 16 obalov | |5.B.3 Hrubé vzorkyPočet hrubých vzoriek sa bude meniť s veľkosťou vzorkovanej partie. Minimálny počet hrubých vzoriek na vzorkovanú partiu je uvedený nižšie. Celková hmotnosť čiastkových vzoriek tvoriacich každú hrubú vzorku nesmie byť nižšia ako 4 kg.5.B.3.1 Voľne ložené krmiváVeľkosť vzorkovanej partie v tonách: | Minimálne množstvo hrubých vzoriek na vzorkovanú partiu: |do 1 | 1 |viac ako 1 až do 10 | 2 |viac ako 10 až do 40 | 3 |viac než 40 | 4 |Veľkosť vzorkovanej partie balených krmív vyjadrených v počte obalov: | Minimálny počet hrubých vzoriek |1 až 16 | 1 |17 až 200 | 2 |201 až 800 | 3 |viac než 800 | 4 |5.B.3.2 5.B.4 Konečné vzorkyKaždá hrubá vzorka dáva konečné vzorky po redukcii. Požaduje sa analýza aspoň jednej konečnej vzorky na každú hrubú vzorku. Hmotnosť konečnej vzorky pre analýzu nesmie byť nižšia ako 500 g.6. POKYNY PRE ODBER, PRÍPRAVU A BALENIE VZORIEK6.1 VšeobecneVzorky sa musia odobrať a pripraviť čo najrýchlejšie, majúc na mysli preventívne opatrenia, ktorých cieľom je zabezpečiť, aby nedošlo k zámene alebo ku kontaminácii výrobku. Zariadenia, ako aj plochy a nádoby určené na príjem vzoriek musia byť čisté a suché.6.2 Čiastkové vzorky6.2.A V súvislosti s kontrolou látok alebo produktov rovnomerne rozložených v krmiveČiastkové vzorky sa musia odobrať náhodne z celej vzorkovanej partie a musia mať približne rovnakú veľkosť.6.2.A.1 Voľne ložené krmiváVzorkovaná partia sa imaginárne rozdelí na určitý počet približne rovnakých častí. Počet častí zodpovedajúci počtu čiastkových vzoriek požadovanému v súlade s bodom 5.A.2. bude vybraný náhodne a aspoň jedna vzorka bude odobratá z každej z týchto častí.V prípade potreby odber vzorky môže byť vykonaný, počas pohybu vzorkovanej partie (pri nakladaní alebo vykladaní krmiva).6.2.A.2 Balené krmiváPo výbere požadovaného množstva obalov na odber vzoriek v súlade s bodom 5.A.2., časť obsahu každého obalu bude odobratá pomocou tyče alebo lopaty. V prípade potreby sa vzorky odoberú jednotlivo po vyprázdnení obalov.6.2.A.3 Homogénne alebo homogenizovateľné tekuté alebo polotekuté krmiváPo výbere požadovaného počtu nádob na odber vzoriek v súlade s bodom 5.A.2., obsah bude homogenizovaný, ak to bude potrebné, a z každej nádoby sa odoberie určité množstvo.Čiastkové vzorky môžu byť odobraté počas vyprázdňovania obsahu nádoby.6.2.A.4 Nehomogenizovateľné, tekuté alebo polotekuté krmiváPo výbere požadovaného počtu nádob na odber vzoriek v súlade s bodom 5.A.2., budú odobraté vzorky z rôznych vrstiev.Vzorky môžu byť odobraté aj počas vyprázdňovania obsahu, ale prvé frakcie treba odstrániť:V každom prípade celkový odobratý objem nesmie byť menší ako 10 litrov.6.2.A.5 Bloky krmiva a minerálne lizyPo výbere požadovaného počtu blokov alebo lizov na odber vzoriek v súlade s bodom 5.A.2., sa odoberie časť z každého bloku alebo lizu.6.2.B V súvislosti s kontrolou nežiaducich látok alebo produktov, ktoré by mohli byť nerovnomerne rozložené v krmive, napr. aflatoxínov, ražného námelu, ricínu a krotónu v kŕmnej surovineVzorkovaná časť sa imaginárne rozdelí na určitý počet približne rovnakých častí,zodpovedajúci počtu hrubých vzoriek uvedenému v bode 5.B.3. Ak tento počet je väčší než 1, celkový počet čiastkových vzoriek uvedený v bode 5.B.2. sa rozdelí približne rovnako medzi rozdielnymi časťami. Potom sa odoberú približne rovnako veľké vzorky [d] V prípade baleného krmiva časť obsahu obalov, určených na vzorkovanie, sa odoberie pomocou tyče alebo lopatky a v prípade potreby po vyprázdnení jednotlivých obalov. tak, aby celkové množstvo vo vzorkách z každej časti nebolo menšie ako minimálne množstvo 4 kg požadované pre každú hrubú vzorku. Čiastkové vzorky odobraté z rozdielnych častí sa nespájajú.6.3 Príprava hrubých vzoriek6.3.A V súvislosti s kontrolou látok alebo produktov rovnomerne rozložených v krmiveČiastkové vzorky sa zmiešajú tak, aby vytvorili jednu hrubú vzorku.6.3.B V súvislosti s kontrolou nežiaducich látok alebo produktov, ktoré by mohli byť nerovnomerne rozložené v krmive, napr. aflatoxínov, ražného námelu, ricínu a krotónu v kŕmnej surovineČiastkové vzorky z každej časti vzorkovanej partie sa zmiešajú a vytvoria sa hrubé vzorky v počte podľa bodu 5.B.3., pričom sa zaznamená pôvod každej hrubej vzorky.6.4 Príprava konečných vzoriekMateriál v každej hrubej vzorke sa dôkladne premieša, aby sa získala homogenizovaná vzorka [e] Všetky hrudky sa rozbijú (v prípade potreby po ich vybratí zo vzorky, ktoré po rozbití sa vrátia do vzorky) v každej hrubej vzorke samostatne.. V prípade potreby hrubá vzorka sa najprv zredukuje na najmenej 2 kg alebo dva litre (redukovaná vzorka) pomocou mechanického deliča vzorky alebo štvrtením.Takto sa pripravia aspoň tri konečné vzorky v približne rovnakom množstve, ktoré budú spĺňať kvantitatívne požiadavky bodu 5.A.4. alebo 5.B.4. Každá vzorka bude vložená do vhodného obalu. Urobia sa všetky potrebné opatrenia, aby sa zabránilo zmene zloženia vzorky, kontaminácii alebo znehodnoteniu, ktoré by mohlo vzniknúť počas prepravy alebo skladovania.6.5 Balenie konečných vzoriekObaly budú zapečatené a označené (celé označenie musí byť neoddeliteľnou súčasťou pečatenia) tak, aby sa nedali otvoriť bez porušenia pečate.7. ZÁZNAM O ODBERE VZORKYO každom odbere vzorky je potrebné viesť záznam, ktorý umožní jednoznačne rozoznať každú vzorkovanú partiu.8. URČENIE VZORIEKZa každú hrubú vzorku treba oprávnenému analytickému laboratóriu čo najrýchlejšie zaslať aspoň jednu konečnú vzorku spolu s informáciami potrebnými pre analytika.--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie 2011/78/EÚ z  20. septembra 2011 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES s cieľom zaradiť Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14, kmeň AM65-52 ako účinnú látku do prílohy I k uvedenej smernici  Text s významom pre EHP

text:
               21.9.2011

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 243/7

         SMERNICA KOMISIE 2011/78/EÚ
   z 20. septembra 2011,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES s cieľom zaradiť Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14, kmeň AM65-52 ako účinnú látku do prílohy I k uvedenej smernici
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (1), a najmä na jej článok 16 ods. 2 druhý pododsek,
   keďže:

               (1)

               Nariadením Komisie (ES) č. 1451/2007 zo 4. decembra 2007 o druhej fáze desaťročného pracovného programu uvedeného v článku 16 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (2) sa ustanovuje zoznam aktívnych látok, ktoré sa majú posúdiť na účely ich prípadného zaradenia do prílohy I, IA alebo IB k smernici 98/8/ES. Tento zoznam obsahuje Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14.

               (2)

               Podľa nariadenia (ES) č. 1451/2007 sa kmeň AM65-52 látky Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14 posudzoval v súlade s článkom 11 ods. 2 smernice 98/8/ES na použitie vo výrobkoch typu 18, insekticídoch, akaricídoch a výrobkoch na ochranu proti iným článkonožcom, podľa prílohy V k uvedenej smernici. Kmeň SA3A látky Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14 sa ešte hodnotí s cieľom posúdiť jeho vhodnosť na používanie v danom type výrobku.

               (3)

               Taliansko bolo určené ako spravodajský členský štát a 11. júla 2008 v súlade s článkom 14 ods. 4 a 6 nariadenia (ES) č. 1451/2007 predložilo Komisii správu príslušného orgánu spolu s odporúčaním.

               (4)

               Členské štáty a Komisia preskúmali správu zodpovedného orgánu. V súlade s článkom 15 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1451/2007 sa výsledky preskúmania začlenili 6. mája 2011 v rámci Stáleho výboru pre biocídne výrobky do hodnotiacej správy.

               (5)

               Z hodnotení vyplýva, že v prípade biocídnych výrobkov, ktoré obsahujú látku Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14, kmeň AM65-52 a používajú sa ako insekticídy, akaricídy a výrobky na kontrolu iných článkonožcov, sa dá očakávať, že budú vyhovovať požiadavkám ustanoveným v článku 5 smernice 98/8/ES. Preto je vhodné zaradiť Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14, kmeň AM65-52 do prílohy I k uvedenej smernici.

               (6)

               Na úrovni Únie sa nehodnotili všetky možné použitia. Preto je vhodné, aby členské štáty posúdili tieto použitia alebo scenáre vystavenia vplyvu látky a tie riziká pre prostredia a populácie, ktoré sa pri hodnotení rizika na úrovni Únie nezohľadnili reprezentatívnym spôsobom, a aby pri udeľovaní povolení výrobkov zabezpečili prijatie primeraných opatrení alebo zavedenie osobitných podmienok v záujme zmiernenia zistených rizík na prijateľnú úroveň.

               (7)

               Vzhľadom na možné riziká zistené v prípade profesionálneho použitia bez osobných ochranných prostriedkov je vhodné požadovať, aby sa výrobky povolené na profesionálne použitie používali iba s vhodnými osobnými ochrannými prostriedkami, pokiaľ sa v žiadosti o povolenie výrobku nepreukáže, že riziko, ktoré daný výrobok predstavuje pre profesionálnych používateľov, sa môže znížiť na prijateľnú úroveň iným spôsobom.

               (8)

               Vzhľadom na možné nepriame vystavenie osôb pri spotrebe potravín v dôsledku použitia uvedeného v posúdení je vhodné v prípade potreby vyžadovať overenie potreby ustanoviť nové alebo zmeniť existujúce maximálne hladiny rezíduí podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 470/2009 zo 6. mája 2009 o stanovení postupov Spoločenstva na určenie limitov rezíduí farmakologicky účinných látok v potravinách živočíšneho pôvodu, o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 2377/90 a o zmene a doplnení smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/82/ES a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (3) alebo podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č 396/2005 z 23. februára 2005 o maximálnych hladinách rezíduí pesticídov v alebo na potravinách a krmivách rastlinného a živočíšneho pôvodu a o zmene a doplnení smernice Rady 91/414/EHS (4). Mali by sa prijať opatrenia s cieľom zaistiť, aby nedošlo k prekročeniu platných maximálnych hladín rezíduí.

               (9)

               Ustanovenia tejto smernice by sa mali uplatňovať súbežne vo všetkých členských štátoch, aby sa na trhu Únie zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie s biocídnymi výrobkami obsahujúcimi účinnú látku Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14, kmeň AM65-52 a aby sa uľahčilo riadne fungovanie trhu s biocídnymi výrobkami vo všeobecnosti.

               (10)

               Kým sa účinná látka zaradí do prílohy I k smernici 98/8/ES, malo by uplynúť primerané obdobie, aby sa členské štáty a zainteresované strany stihli pripraviť na plnenie nových uložených požiadaviek a aby žiadatelia, ktorí predložili dokumentáciu, mali možnosť plne využiť desaťročné obdobie, počas ktorého sú informácie chránené a ktoré v súlade s článkom 12 ods. 1 písm. c) bodom ii) smernice 98/8/ES začína plynúť od dátumu zaradenia do prílohy.

               (11)

               Po zaradení účinnej látky do prílohy by členské štáty mali mať k dispozícii primerané obdobie na vykonanie článku 16 ods. 3 smernice 98/8/ES.

               (12)

               Smernica 98/8/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (13)

               Opatrenia ustanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre biocídne výrobky,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Príloha I k smernici 98/8/ES sa mení a dopĺňa v súlade s prílohou k tejto smernici.
   Článok 2
   1.   Členské štáty prijmú a uverejnia najneskôr do 30. septembra 2012 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou.
   Tieto ustanovenia sa uplatňujú od 1. októbra 2013.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 20. septembra 2011

            Za Komisiu

            predseda

         José Manuel BARROSO

      (1)  Ú. v. ES L 123, 24.4.1998, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 325, 11.12.2007, s. 3.

      (3)  Ú. v. EÚ L 152, 16.6.2009, s. 11.

      (4)  Ú. v. EÚ L 70, 16.3.2005, s. 1.

      PRÍLOHA
      V prílohe I k smernici 98/8/ES sa dopĺňa táto položka:

                     Číslo

                     Bežný názov

                     Názov IUPAC
                     Identifikačné čísla

                     Minimálna čistota aktívnej látky v biocídnom výrobku uvedenom na trh

                     Dátum zaradenia do prílohy

                     Termín na dosiahnutie súladu s článkom 16 ods. 3 (okrem výrobkov obsahujúcich viac než jednu aktívnu látku, pre ktoré sa termín na dosiahnutie súladu s článkom 16 ods. 3 vymedzí v poslednom z rozhodnutí o zaradení do prílohy venovanej týmto aktívnym látkam)

                     Dátum ukončenia zaradenia do prílohy

                     Druh výrobku

                     Osobitné ustanovenia (1)

                     „46

                        Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14, kmeň AM65-52

                     Neuplatňuje sa

                     Žiadne príslušné nečistoty

                     1. október 2013

                     30. september 2015

                     30. september 2023

                     18

                     Pri posudzovaní žiadostí o povolenie výrobku v súlade s článkom 5 a prílohou VI posudzujú členské štáty, ak je to v prípade konkrétneho výrobku relevantné, tie spôsoby použitia alebo scenáre vystavenia pôsobeniu látky, ako aj tie riziká pre životné prostredia a populácie, ktoré sa pri hodnotení rizika na úrovni Únie nezohľadnili reprezentatívnym spôsobom.
                     Výrobky povolené na profesionálne použitie sa musia používať s vhodným osobným ochranným vybavením, ak sa v žiadosti o povolenie výrobku nepreukáže, že riziká, ktoré tieto výrobky predstavujú pre profesionálnych používateľov, možno znížiť na prijateľnú úroveň iným spôsobom.
                     Pre výrobky obsahujúce Bacillus thuringiensis subsp. israelensis Serotype H14, kmeň AM65-52, ktoré by mohli spôsobiť vznik rezíduí v potravinách alebo krmivách, musia členské štáty overiť potrebu stanoviť nové alebo zmeniť existujúce maximálne hladiny rezíduí v súlade s nariadením (ES) č. 470/2009 a/alebo nariadením (ES) č. 396/2005 a musia prijať vhodné opatrenia na zmiernenie rizík s cieľom zaistiť, aby platné maximálne hladiny rezíduí neboli prekročené.“

         (1)  V záujme vykonávania spoločných princípov uvedených v prílohe VI sú obsah a závery hodnotiacich správ k dispozícii na webovej stránke Komisie: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm.