title: Smernica Rady z 21. januára 1980 o koordinácii ustanovení zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa začatia a výkonu činností pôrodných asistentiek

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31980L0155

Úradný vestník L 033 , 11/02/1980 S. 0008 - 0012 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 2 S. 0051  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 06 Zväzok 2 S. 0081  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 2 S. 0051  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 06 Zväzok 2 S. 0095  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 06 Zväzok 2 S. 0095

		Smernica Radyz 21. januára 1980o koordinácii ustanovení zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa začatia a výkonu činností pôrodných asistentiek(80/155/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej články 49, 57 a 66,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže podľa článku 57 zmluvy ustanovenia zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení o začatí a výkone činností pôrodnej asistentky musia byť koordinované; keďže z dôvodov verejného zdravia je nevyhnutné v rámci spoločenstva zjednotiť definíciu náplne činnosti príslušných odborných pracovníkov a ich odbornej prípravy; keďže sa nejaví žiaduce ustanoviť jednotnú odbornú prípravu pre všetky členské štáty; keďže treba naopak ponechať čo najväčšiu slobodu pri organizovaní vyučovania; keďže najlepším riešením je stanoviť minimálne štandardy;keďže koordinácia týchto činností, ktorú predpokladá táto smernica, nevylučuje ďalšiu následnú koordináciu;keďže, pokiaľ ide o odbornú prípravu, väčšina členských štátov v súčasnosti nerozlišuje medzi pôrodnými asistentkami, ktoré vykonávajú svoju činnosť v pracovno-právnom vzťahu, a tými, ktoré ju vykonávajú ako samostatne zárobkovo činné osoby; keďže sa z tohto dôvodu javí potrebné rozšíriť pôsobnosť tejto smernice na pôrodné asistentky v pracovno-právnom vzťahu,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Členské štáty podmienia začatie a výkon činností pôrodných asistentiek s titulmi uvedenými v článku 1 smernice 80/154/EHS [4] získaním diplomu, osvedčenia alebo iného dokladu o formálnych kvalifikáciách pôrodných asistentiek, uvedených v článku 3 uvedenej smernice, ktoré zaručujú, že dotknutá osoba počas trvania odbornej prípravy nadobudla:a) primerané vedomosti z vedných disciplín, na ktorých sú založené činnosti pôrodných asistentiek, najmä z pôrodníctva a z gynekológie;b) primerané vedomosti z profesijnej etiky a príslušných právnych predpisov;c) podrobné vedomosti o biologických funkciách, z anatómie a fyziológie v oblasti pôrodníctva a náuky o novorodencoch, a tiež vedomosti o vzťahoch medzi zdravotným stavom a fyzickým a sociálnym prostredím ľudskej bytosti a o jej správaní;d) primerané klinické skúsenosti získané v uznaných zariadeniach a pod dohľadom kvalifikovaných pracovníkov v oblasti pôrodnej asistencie a pôrodníctva;e) primerané vedomosti z odbornej prípravy zdravotníckych pracovníkov a skúsenosti z práce s takýmito pracovníkmi.2. Vzdelávanie uvedené v odseku 1 zahŕňa:- buď denné štúdium v odbore pôrodnej asistencie, pozostávajúce najmenej z troch rokov praktickej a teoretickej odbornej prípravy, do ktorého je podmienkou prijatia ukončenie najmenej prvých 10 rokov všeobecného školského štúdia,- alebo denné štúdium v odbore pôrodnej asistencie v trvaní najmenej 18 mesiacov, do ktorého je podmienkou prijatia získanie diplomu, osvedčenia alebo iného dokladu o formálnych kvalifikáciách sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, uvedených v článku 3 smernice 77/452/EHS. [5]3. Štúdium v odbore pôrodnej asistencie ustanovené v prvej zarážke odseku 2 musí zahŕňať aspoň tie predmety osnovy odbornej prípravy, ktoré sú uvedené v prílohe.Štúdium ustanovené v druhej zarážke odseku 2 musí zahŕňať aspoň tie predmety osnovy odbornej prípravy, ktoré sú uvedené v prílohe, ktoré netvoria súčasť rovnocennej odbornej prípravy sestier.4. Členské štáty zabezpečia, že zariadenia, ktoré zabezpečujú vzdelávanie pôrodných asistentiek, budú zodpovedné za koordináciu teórie a praxe v rámci celého štúdia.Teoretická a technická výučba uvedená v časti A prílohy musí byť vyvážená a koordinovaná s klinickou výučbou pôrodných asistentiek uvedenou v časti B prílohy tak, aby sa vedomosti a skúsenosti uvedené v odseku 1 nadobúdali primeraným spôsobom.Klinická výučba musí mať formu výcviku vedeného pod odborným dohľadom na oddeleniach nemocníc alebo v iných zariadeniach, ktoré poskytujú zdravotnícke služby a ktoré sú schválené príslušnými orgánmi alebo organizáciami. Ako súčasť tohto výcviku sa pôrodné asistentky — študentky zúčastňujú na činnostiach oddelenia, pokiaľ tieto prispievajú k ich vzdelávaniu. Osvoja si tiež povinnosti, ktoré sú spojené s výkonom činnosti pôrodných asistentiek.Článok 2Po pravidelnom vyhodnocovaní výsledkov dosiahnutých v rámci druhov odbornej prípravy upravených v článku 1 ods. 2 vypracuje Komisia svoju prvú správu pre Radu, a to šesť rokov po oznámení tejto smernice. Uvedené vyhodnotenie sa vykoná v spolupráci s Poradným výborom pre vzdelávanie pôrodných asistentiek.Na základe výsledkov tohto hodnotenia predloží Komisia svoje návrhy na zmeny a doplnenia zamerané na prispôsobenie minimálnych kritérií pre uvedené druhy štúdia podmienkam predpísaným v prvej podzarážke prvej zarážky a v druhej zarážke článku 2 ods. 1 smernice 80/154/EHS. Rada o týchto návrhoch rozhodne bez zbytočného odkladu.Článok 3Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 1, môžu členské štáty povoliť diaľkové štúdium za podmienok schválených príslušnými národnými orgánmi.Celkové obdobie diaľkového štúdia nesmie byť kratšie ako obdobie denného štúdia. Rozdiel vo forme nesmie byť na ujmu úrovne diaľkového štúdia.Článok 4Členské štáty zabezpečia, aby pôrodné asistentky boli oprávnené začať výkon a vykonávať nasledujúce činnosti:1. poskytovať správne informácie a poradenstvo o plánovaní rodiny;2. diagnostikovať tehotenstvo a sledovať priebeh normálneho tehotenstva; vykonávať vyšetrenia potrebné na sledovanie priebehu normálneho tehotenstva;3. predpisovať alebo odporučiť vyšetrenia potrebné pre včasnú diagnostiku rizikového tehotenstva;4. poskytnúť programy prípravy na rodičovstvo a komplexnú prípravu na pôrod vrátane rád o hygiene a výžive;5. starať sa o matku a pomáhať jej počas pôrodu a sledovať stav plodu v maternici pomocou primeraných klinických a technických prostriedkov;6. odvádzať spontánne pôrody vrátane takých, pri ktorých sa vyžaduje epiziotómia a v naliehavých prípadoch tiež pôrody panvovým koncom;7. spoznať varovné signály abnormalít u matky alebo dieťaťa, ktoré si vyžadujú zásah lekára, a prípadne pomáhať lekárovi; vykonávať potrebné nevyhnutné opatrenia v neprítomnosti lekára, najmä manuálne odstránenie placenty, prípadne následné manuálne vyšetrenie maternice;8. vyšetriť a starať sa o novorodenca; podniknúť v prípade potreby všetky nevyhnutné opatrenia a vykonať podľa potreby okamžitú resuscitáciu;9. starať sa o šestonedieľky a sledovať stav matky v priebehu postnatálneho obdobia, poskytovať matke komplexné poradenstvo o starostlivosti o dojča s cieľom pomôcť jej pri zabezpečení optimálneho vývinu novorodenca;10. vykonávať lekárom predpísanú terapiu;11. viesť všetky potrebné záznamy.Článok 5Táto smernica sa vzťahuje aj na štátnych príslušníkov členských štátov, ktorí v súlade s nariadením (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva [6] vykonávajú alebo budú v pracovno-právnom vzťahu vykonávať niektorú z činností uvedených v článku 1 smernice 80/154/EHS.Článok 61. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do troch rokov od jej oznámenia a bez zbytočného odkladu o tom informujú Komisiu.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení národného práva, ktoré prijali v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 7Ak sa členský štát pri uplatňovaní tejto smernice stretne v niektorej oblasti so závažnými ťažkosťami, preskúma Komisia tieto ťažkosti spoločne s dotknutým štátom a vyžiada si stanovisko Výboru vyšších úradníkov pre zdravotníctvo, zriadeného rozhodnutím 75/365/EHS [7] naposledy zmeneným a doplneným rozhodnutím 80/157/EHS [8].V prípade potreby predloží Komisia Rade vhodné návrhy.Článok 8Najneskôr šesť rokov po oznámení tejto smernice rozhodne Rada na návrh Komisie a po vypočutí stanoviska poradného výboru o tom, či treba zrušiť tretiu položku časti B prílohy, alebo či treba jej rozsah zúžiť.Článok 9Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 21. januára 1980Za RadupredsedaG. Marcora[1] Ú. v. ES C 18, 12.2.1970, s. 1[2] Ú. v. ES C 101, 4.8.1970, s. 26[3] Ú. v. ES C 146, 11.12.1970, s. 17[4] Ú. v. ES L 33, 11.2.1980, s. 1.[5] Ú. v. ES L 176, 15.7.1977, s. 1.[6] Ú. v. ES L 257, 19.10.1968, s. 2.[7] Ú. v. ES L 167, 30.6.1975, s. 19.[8] Ú. v. ES L 33, 11.2.1980, s. 15.--------------------------------------------------PRÍLOHAOSNOVA ODBORNEJ PRÍPRAVY PRE PÔRODNÉ ASISTENTKYOdborná príprava, po ukončení ktorej možno získať diplom, osvedčenie alebo iný doklad o formálnych kvalifikáciách pôrodnej asistentky, pozostáva z nasledujúcich dvoch častí:A. TEORETICKÁ A TECHNICKÁ VÝUČBAa) Všeobecné predmety1. Základy anatómie a fyziológie2. Základy patológie3. Základy bakteriológie, virológie a parazitológie4. Základy biofyziky, biochémie a rádiológie5. Pediatria, s osobitným zreteľom na starostlivosť o novorodencov6. Hygiena, zdravotná výchova, preventívna medicína, včasná diagnostika chorôb7. Výživa a dietetika, s osobitným zreteľom na ženy, novorodencov a dojčatá8. Základy sociológie a sociálno-medicínske problémy9. Základy farmakológie10. Psychológia11. Zásady a metodika vzdelávania12. Zdravotnícke a sociálne právne predpisy a organizácia zdravotníctva13. Profesijná etika a právne predpisy v odbore pôrodnej asistencie14. Výchova k sexuálnemu životu a plánovanie rodiny15. Právna ochrana matky a dieťaťab) Predmety špecifické pre činnosť pôrodných asistentiek1. Anatómia a fyziológia2. Embryológia a vývin plodu3. Tehotenstvo, pôrod a šestonedelie4. Gynekologická a pôrodnícka patológia5. Poradenstvo pre tehotné ženy a príprava na rodičovstvo vrátane psychologických aspektov6. Príprava na pôrod (vrátane poznatkov o technickom vybavení v pôrodníctve a o ich použití)7. Analgézia, anestézia a resuscitácia8. Fyziológia a patológia novorodenca9. Starostlivosť o novorodenca a dohľad nad ním10. Psychologické a sociálne faktoryB. PRAKTICKÁ A KLINICKÁ VÝUČBATáto výučba sa vykonáva pod primeraným dohľadom:1. poradenstvo pre tehotné ženy vrátane vykonania najmenej 100 prenatálnych vyšetrení;2. dohľad a starostlivosť o najmenej 40 rodičiek;3. študent/ka odvedie najmenej 40 pôrodov; ak tento počet nemožno dosiahnuť vzhľadom na nedostatok rodičiek, možno ho znížiť na minimum 30 pôrodov za predpokladu, že študent/ka asistuje pri ďalších 20 pôrodoch;4. asistencia pri jednom/dvoch pôrodoch koncom panvovým;5. skúsenosti s epiziotómiou a uvedenie do problematiky zošívania;6. dohľad a starostlivosť o 40 žien v rizikovom tehotenstve;7. najmenej 100 postnatálnych vyšetrení a vyšetrenia normálne narodených novorodencov;8. dohľad a starostlivosť o matky a novorodencov vrátane nedonosených a prenosených novorodencov, novorodencov s nízkou pôrodnou váhou a chorých novorodencov;9. starostlivosť o patologické prípady na úseku gynekológie a pôrodníctva a choroby novorodencov a dojčiat;10. úvod do starostlivosti o bežné patologické prípady v internej medicíne a v chirurgii.--------------------------------------------------


title: Smernica 98/27/ES Európskeho parlamentu a Rady z 19. mája 1998 o súdnych príkazoch na ochranu spotrebiteľských záujmov

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31998L0027

Úradný vestník L 166 , 11/06/1998 S. 0051 - 0055

		Smernica 98/27/ES európskeho parlamentu a radyz 19. mája 1998o súdnych príkazoch na ochranu spotrebiteľských záujmovEURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 100a,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 189b zmluvy [3],(1) keďže niektoré smernice uvedené v prílohe tejto smernice stanovujú pravidlá týkajúce sa ochrany spotrebiteľských záujmov;(2) keďže súčasné mechanizmy na zabezpečenie súladu s týmito smernicami dostupné tak na národnej úrovni ako aj na úrovni spoločenstva neumožňujú vždy včasné zastavenie neoprávnených zásahov škodlivých pre kolektívne spotrebiteľské záujmy; keďže kolektívne záujmy sú záujmy, ktoré nezahŕňajú kumuláciu záujmov jednotlivcov poškodených neoprávneným zásahom; keďže toto je bez záväzkov voči individuálnemu konaniu jednotlivcov poškodených neoprávneným zásahom;(3) keďže – pokiaľ ide o zastavenie praktík, ktoré sú podľa príslušných národných predpisov nezákonné – účinnosť národných predpisov, vykonávajúcich uvedené smernice vrátane ochranných opatrení siahajúcich za úroveň požadovanú smernicami za predpokladu, že sú kompatibilné so zmluvou a dovolené týmito smernicami, môže byť zmarená, ak tieto praktiky vyvolávajú v členských štátoch iné účinky, než za akých vznikajú;(4) keďže tieto ťažkosti môžu rušiť hladký chod vnútorného trhu, pričom ich dôsledok je taký, že stačí preniesť zdroj nezákonných praktík do inej krajiny, aby sa dostal z dosahu všetkých foriem uplatňovania; keďže toto predstavuje skresľovanie súťaže;(5) keďže tieto ťažkosti pravdepodobne zmenšujú dôveru spotrebiteľa vo vnútorný trh a môžu obmedzovať rozsah konania organizácií zastupujúcich kolektívne spotrebiteľské záujmy alebo nezávislých verejných orgánov zodpovedných za ochranu kolektívnych spotrebiteľských záujmov, na ktoré majú praktiky porušujúce právo spoločenstva nepriaznivý účinok;(6) keďže tieto praktiky často siahajú za hranice členských štátov; keďže existuje naliehavá potreba určitého stupňa aproximácie národných predpisov nariaďujúcich zastavenie uvedených nezákonných praktík nezávisle od toho, v ktorej krajine sa účinky nezákonných praktík prejavili; keďže – vzhľadom na jurisdikciu – toto nemá vplyv na pravidlá súkromného medzinárodného práva a platné dohovory medzi členskými štátmi pri súčasnom rešpektovaní všeobecných záväzkov členských štátov odvodených zo zmluvy, predovšetkým záväzkov súvisiacich s hladkým chodom vnútorného trhu;(7) keďže cieľ predpokladaného konania môže dosiahnuť iba spoločenstvo; keďže je preto úlohou spoločenstva konať;(8) keďže odsek 3 článku 3b zmluvy ukladá spoločenstvu úlohu na dosiahnutie cieľov zmluvy nezachádzať za hranicu potrebného; keďže v súlade s týmto článkom sa špecifické črty národných právnych systémov musia zohľadňovať v maximálnej možnej miere a členským štátom ponechať slobodu voľby medzi jednotlivými alternatívami s rovnocenným účinkom; keďže súdy alebo orgány správy príslušné rozhodovať o postupoch uvedených v článku 2 tejto smernice by mali mať právo preskúmať účinky predchádzajúcich rozhodnutí;(9) keďže by jedna alternatíva mala vyžadovať, aby jeden alebo viacero nezávislých verejných orgánov špecificky zodpovedných za ochranu kolektívnych spotrebiteľských záujmov uplatňoval právo konať stanovené v tejto smernici; keďže ďalšia alternatíva by mala zabezpečovať výkon týchto práv organizáciami, ktorých účelom je chrániť kolektívne spotrebiteľské záujmy v súlade s kritériami stanovenými národným právom;(10) keďže členské štáty by pri určovaní orgánov a (alebo) organizácií kvalifikovaných na účely tejto smernice na národnej úrovni mali byť oprávnené vybrať si z týchto dvoch alternatív alebo ich skombinovať;(11) keďže na účely neoprávnených zásahov vo vnútri spoločenstva by medzi týmito orgánmi a (alebo) organizáciami mala platiť zásada vzájomného uznávania; keďže členské štáty by na požiadanie svojich národných subjektov mali spoločenstvu oznámiť meno a účel svojich národných subjektov kvalifikovaných začať konanie vo veci vo svojej vlastnej krajine podľa ustanovení tejto smernice;(12) keďže úlohou Komisie je zabezpečovať uverejňovanie zoznamu týchto oprávnených subjektov v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev; keďže – kým nie je uverejnené oznámenie o opaku – sa predpokladá, že oprávnený subjekt je spôsobilý na právne úkony, ak je jeho názov uvedený v tomto zozname;(13) keďže členské štáty by mali byť oprávnené požadovať, aby strana hodlajúca začať konanie na dosiahnutie súdneho príkazu vykonala predtým konzultácie, aby poskytla odporcovi príležitosť ukončiť sporný neoprávnený zásah; keďže členské štáty by mali byť oprávnené požadovať vykonanie predchádzajúcich konzultácií spoločne s nezávislým verejným orgánom určeným týmito členskými štátmi;(14) keďže – ak členské štáty stanovia, že majú byť predchádzajúce konzultácie – by mala byť stanovená dvojtýždňová lehota od predloženia požiadavky na konzultácie, po uplynutí ktorej – ak sa nedosiahne zastavenie neoprávneného zásahu – bude mať žiadateľ právo okamžite začať konanie pred príslušným súdom alebo pred úradom správy;(15) keďže je vhodné, aby Komisia referovala o pôsobení tejto smernice a najmä o jej rámci a účinnosti predchádzajúcej konzultácie;(16) keďže uplatňovanie tejto smernice by nemalo byť prekážkou uplatňovania pravidiel spoločenstva pre súťaž,PRIJALI TÚTO SMERNICU:Článok 1Pôsobnosť1. Účelom tejto smernice je priblíženie právnych a správnych predpisov členských štátov v súvislosti s konaním na dosiahnutie súdneho príkazu uvedeným v článku 2 zameraných na ochranu kolektívnych spotrebiteľských záujmov zahrnutých v smerniciach uvedených v prílohe, s cieľom zabezpečiť hladký chod vnútorného trhu.2. Na účely tejto smernice sa neoprávneným zásahom rozumie každý čin v rozpore so smernicami uvedenými v prílohe prenesenými do vnútorného právneho poriadku členských štátov, ktorý škodí kolektívnym záujmom uvedeným v odseku 1.Článok 2Konanie na dosiahnutie súdneho príkazu1. Členské štáty určia súdy alebo úrady správy príslušné pre riadenie konaní začatých oprávnenými subjektami v zmysle článku 3, ktoré sa usilujú:a) o príkaz so všetkými náležitými účelnými opatreniami tam, kde je to vhodné, formou skráteného konania požadujúceho zastavenie alebo zákaz každého neoprávneného zásahu;b) tam, kde je to vhodné, o opatrenia, ako je uverejnenie celého rozhodnutia alebo jeho časti vhodnou formou a (alebo) o uverejnenie opravného vyhlásenia s cieľom vylúčenia pretrvávajúcich účinkov neoprávneného zásahu;c) ak to dovoľuje právny poriadok príslušného členského štátu, o príkaz voči neúspešnému odporcovi zaplatiť do verejných fondov alebo ľubovoľnému príjemcovi uvedenému vo vnútroštátnych právnych predpisoch alebo podľa nej, v prípade neuposlúchnutia rozhodnutia v čase stanovenom súdmi alebo orgánmi správy, pevnú čiastku za každý deň omeškania alebo ľubovoľnú inú čiastku stanovenú vnútroštátnymi právnymi predpismi, s cieľom zabezpečiť splnenie rozhodnutí.2. Táto smernica vzhľadom na príslušné právo nemá vplyv na pravidlá súkromného medzinárodného práva, čo obvykle vedie k uplatňovaniu buď práva členského štátu, v ktorom došlo k neoprávnenému zásahu, alebo práva toho členského štátu, v ktorom sa účinky neoprávneného zásahu prejavili.Článok 3Subjekty oprávnené začať konanieNa účely tejto smernice sa "oprávneným subjektom" rozumie každý orgán alebo organizácia riadne konštituovaná podľa práva niektorého členského štátu, ktoré majú legitímny záujem zabezpečovať plnenie ustanovení uvedených v článku 1, najmä:a) nezávislý orgán alebo niekoľko nezávislých orgánov špecificky zodpovedných za ochranu záujmov uvedených v článku 1 v členských štátoch, v ktorých tieto orgány existujú a (alebo)b) organizácie, ktorých účelom je ochrana záujmov uvedených v článku 1, v súlade s kritériami stanovenými ich národným právom.Článok 4Neoprávnené zásahy vo vnútri spoločenstva1. Každý členský štát vykoná opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby v prípade neoprávneného zásahu pochádzajúceho z tohto členského štátu, mohol každý oprávnený subjekt z iného členského štátu, kde sú záujmy chránené týmto oprávneným subjektom postihnuté týmto neoprávneným zásahom, obrátiť na súd alebo orgán správy uvedený v článku 2 na základe predloženia zoznamu uvedeného v odseku 3. Súd alebo orgán správy prijme tento zoznam ako dôkaz právnej spôsobilosti oprávneného subjektu bez ohľadu na svoje právo preskúmať, či účel oprávneného subjektu ho oprávňuje začať konanie v konkrétnom prípade.2. Na účely neoprávnených zásahov vo vnútri spoločenstva a bez ohľadu na práva zaručené ostatným subjektom podľa vnútroštátnych právnych predpisov, členské štáty na požiadanie svojich oprávnených subjektov oznámia Komisii, že tieto subjekty sú oprávnené začať konanie podľa článku 2. Členské štáty informujú Komisiu o názve a účele týchto oprávnených subjektov.3. Komisia vypracuje zoznam oprávnených subjektov uvedených v odseku 2 a uvedie ich účel. Tento zoznam uverejní v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev; zmeny tohto zoznamu sa uverejňujú okamžite, aktualizovaný zoznam sa bude uverejňovať každých šesť mesiacov.Článok 5Predchádzajúce konzultácie1. Členské štáty môžu zaviesť a ponechať v účinnosti ustanovenia, podľa ktorých tá strana, ktorá sa usiluje o súdny príkaz, môže tento postup začať iba po pokuse dosiahnuť zastavenie neoprávneného zásahu formou konzultácií buď s odporcom, alebo tak s odporcom ako aj s oprávneným subjektom v zmysle článku 3 písm. a) toho členského štátu, v ktorom žiada o súdny príkaz. Členský štát sa sám rozhodne, či sa strana usilujúca o súdny príkaz musí obrátiť na oprávnený subjekt. Ak sa zastavenie neoprávneného konania nedosiahne do dvoch týždňov po doručení požiadavky na konzultácie, dotknutá strana môže okamžite začať konanie na dosiahnutie súdneho príkazu.2. Predpisy upravujúce predchádzajúce konzultácie prijaté členskými štátmi budú oznámené Komisii a uverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 6Hlásenia1. Každé tri roky a prvýkrát najneskôr päť rokov po nadobudnutí účinnosti tejto smernice predloží Komisia Európskemu parlamentu a Rade hlásenie o uplatňovaní tejto smernice.2. Komisia vo svojom prvom hlásení preskúma najmä:- pôsobnosť tejto smernice vo vzťahu k ochrane kolektívnych záujmov osôb vykonávajúcich obchodnú, priemyselnú, remeselnú alebo odbornú činnosť;- pôsobenie tejto smernice tak, ako je určené smernicami uvedenými v prílohe;- či predchádzajúce konzultácie podľa článku 5 prispeli k účinnej ochrane spotrebiteľov.Keď je to vhodné, k tomuto hláseniu sa pripoja návrhy s cieľom zmeny a doplnenia tejto smernice.Článok 7Rozsiahlejšie oprávnenia na konanieTáto smernica nesmie brániť členským štátom prijímať alebo ponechávať v účinnosti ustanovenia poskytujúce oprávneným subjektom alebo ľubovoľnej inej dotknutej osobe rozsiahlejšie práva začať konanie na národnej úrovni.Článok 8Uplatňovanie1. Členské štáty prijmú právne a správne predpisy potrebné na zabezpečenie súladu s touto smernicou najneskôr 30 mesiacov po nadobudnutí jej účinnosti. Okamžite o tom informujú Komisiu.Keď členské štáty prijmú tieto opatrenia, budú tieto obsahovať odkazy na túto smernicu alebo budú opatrené takýmito odkazmi pri ich úradnom uverejnení. Členské štáty rozhodnú, akým spôsobom sa budú tieto odkazy uvádzať.2. Členské štáty oznámia Komisii ustanovenia vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica.Článok 9ÚčinnosťTáto smernica nadobudne účinnosť dvadsiaty deň nasledujúci po dni jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 10AdresátiTáto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 19. mája 1998Za Európsky parlamentpredsedaJ. M. Gil-roblesza RadupredsedaG. Brown[1] Ú. v. ES C 107, 13.4.1996, s. 3 a Ú. v. ES C 80, 13.3.1997, s. 10.[2] Ú. v. ES C 30, 30.1.1997, s. 112.[3] Stanovisko Európskeho parlamentu zo 14. novembra 1996 (Ú. v. ES C 362, 2.12.1996, s. 236). Spoločná pozícia Rady z 30. októbra 1997 (Ú. v. ES C 389, 22.12.1997, s. 51) a rozhodnutie Európskeho parlamentu z 12. marca 1998 (Ú. v. ES C 104, 6.4.1998). Rozhodnutie Rady z 23. apríla 1998.--------------------------------------------------PRÍLOHAZoznam smerníc, na ktoré sa vzťahuje článok 1 [1]1. Smernica Rady 84/450/EHS z 10. septembra 1984 o prispôsobení právnych a správnych predpisov členských štátov o klamlivej reklame (Ú. v. ES L 250, 19.9.1984, s. 17).2. Smernica Rady 85/577/EHS z 20. decembra 1985 o ochrane spotrebiteľa pred zmluvami uzavretými mimo podnikateľských priestorov (Ú. v. ES L 372, 31.12.1985, s. 31).3. Smernica Rady 87/102/EHS z 22. decembra 1986 o prispôsobení právnych a správnych predpisov členských štátov o spotrebiteľskom úvere (Ú. v. ES L 42, 12.2.1987, s. 48), naposledy zmenená a doplnená smernicou 98/7/ES (Ú. v. ES L 101, 1.4.1998, s. 17).4. Smernica Rady 89/552/EHS z 3. októbra 1989 o koordinácii niektorých právnych a správnych predpisov členských štátov týkajúcich sa činností v oblasti televízneho vysielania: článok 10 až 21 (Ú. v. ES L 298, 17.10.1989, s. 23, naposledy zmenená a doplnená smernicou 97/36/ES (Ú. v. ES L 202, 30.7.1997, s. 60).5. Smernica Rady 90/314/EHS z 13. júna 1990 o organizovanom cestovaní, dovolenkových pobytoch a zájazdoch (Ú. v. ES L 158, 23.6.1990, s. 59).6. Smernica Rady 92/28/EHS z 31. marca 1992 o reklame liekov pre ľudí (Ú. v. ES L 113, 30.4.1992, s. 13).7. Smernica Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách (Ú. v. ES L 95, 21.4.1993, s. 29).8. Smernica 94/47/ES Európskeho parlamentu a Rady z 26. októbra 1994 o ochrane kupujúcich v súvislosti so zmluvami o nadobudnutí časovo delených práv na užívanie nehnuteľností (Ú. v. ES L 280, 29.10.1994, s. 83).9. Smernica 97/7/ES Európskeho parlamentu a Rady z 20. mája 1997 o ochrane spotrebiteľa pri zmluvách na diaľku (Ú. v. ES L 144, 4.6.1997, s. 19).[1] Smernice č. 1, 6, 7 a 9 obsahujú konkrétne ustanovenia o začatí konania na vydanie súdneho príkazu.--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie 2012/4/EÚ z  22. februára 2012 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2008/43/ES, ktorou sa v súlade so smernicou Rady 93/15/EHS zriaďuje systém na identifikáciu a sledovateľnosť výbušnín na civilné použitie  Text s významom pre EHP

text:
               23.2.2012

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 50/18

         SMERNICA KOMISIE 2012/4/EÚ
   z 22. februára 2012,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2008/43/ES, ktorou sa v súlade so smernicou Rady 93/15/EHS zriaďuje systém na identifikáciu a sledovateľnosť výbušnín na civilné použitie
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKA KOMISIA,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
   so zreteľom na smernicu Rady 93/15/EHS z 5. apríla 1993 o zosúladení ustanovení, týkajúcich sa uvádzaní výbušnín na trh a ich kontrole pre civilné použitie (1), a najmä na jej článok 14 ods. 2 druhú vetu,
   keďže:

               (1)

               Predmetom úpravy smernice 93/15/EHS sú roznetky vrátane bezpečných roznetiek a kapsľové zápalky, ktoré sa však skôr ako výbušniny používajú na pyrotechnické účely. Prípadné účinky ich zneužitia sú pravdepodobne podobné ako účinky zneužitia pyrotechnických výrobkov, ktoré predstavujú nízku úroveň nebezpečenstva a preto sú tieto účinky v porovnaní s inými druhmi výbušnín oveľa menej závažné. Z dôvodov proporcionality by sa mali roznetky vrátane bezpečných roznetiek a kapsľové zápalky vyňať zo systému na identifikáciu a sledovateľnosť výbušnín na civilné použitie.

               (2)

               Vyvinutie počítačových systémov potrebných na zavedenie systému na identifikáciu a sledovateľnosť výbušnín si vyžiadalo viacej času, ako sa pôvodne očakávalo. V záujme poskytnutia dodatočného času odvetviu výroby výbušnín nato, aby mohlo v plnej miere vyvinúť, otestovať, potvrdiť elektronické systémy, ktoré sú potrebné na vykonávanie smernice Komisie 2008/43/ES (2), a tým zvýšiť ich bezpečnosť, je nutné odložiť uplatňovanie smernice 2008/43/ES. Aby to bolo možné, mala by sa odložiť povinnosť výrobcov a dovozcov označovať výbušniny o jeden rok, t. j. táto povinnosť by mala začať platiť od 5. apríla 2013. Dodatočný čas je nutný na to, aby všetci aktéri v celom dodávateľskom reťazci zaviedli požadované elektronické systémy sledovania. Okrem toho skladové zásoby výbušnín s dlhšou dobou skladovania, ktoré majú starší dátum výroby a na ktoré sa nevzťahovala povinnosť označovania podľa smernice 2008/43/ES, budú stále prítomné v dodávateľskom reťazci a nie je praktické ukladať spoločnostiam povinnosť viesť rôzne druhy evidencie. Povinnosti týkajúce sa zhromažďovania údajov a vedenia evidencie by sa mali odložiť o tri roky, t. j. tieto povinnosti by mali začať platiť od 5. apríla 2015.

               (3)

               Niektoré výrobky sú príliš malé na to, aby sa dal na nich uviesť kód miesta výroby a elektronicky čitateľné informácie. K niektorým iným výrobkom nie je technicky možné pripojiť jednoznačnú identifikáciu vzhľadom na ich tvar alebo dizajn. V týchto prípadoch by sa mala požadovaná identifikácia pripojiť ku každej najmenšej baliacej jednotke. Budúci technický pokrok môže umožniť umiestnenie kódu miesta výroby a elektronicky čitateľných informácií na týchto výrobkoch. Komisia by preto mala do konca roka 2020 vykonať preskúmanie s cieľom posúdiť, či požadované informácie je možné umiestniť na samotné výrobky.

               (4)

               Smernica 2008/43/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (5)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom výboru ustanoveného podľa článku 13 ods. 1 smernice 93/15/ES,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Smernica 2008/43/ES sa mení a dopĺňa takto:

               1.

               V článku 2 sa dopĺňajú tieto písmená d), e) a f):

                           „d)

                           roznetky, ktoré predstavujú nevýbušné zápalné zariadenia v tvare šnúry;

                           e)

                           bezpečné roznetky, ktoré sa skladajú z jadra obsahujúceho jemne zrnitý čierny prášok a obkoleseného pružnou tkaninou s jedným alebo viacerými ochrannými vonkajšími povlakmi a ktoré po zapálení horia vopred určenou rýchlosťou bez akéhokoľvek vonkajšieho výbušného účinku;

                           f)

                           kapsľové zápalky, ktoré sa skladajú z kovovej alebo umelohmotnej kapsle obsahujúcej malé množstvo primárnej výbušnej zmesi, ktorá sa ľahko zapáli prostredníctvom nárazu a ktorá slúži ako zápalná zložka v nábojoch do ručných zbraní alebo v perkusných zápalkách pre patentné náboje.“

               2.

               Článok 7 sa nahrádza takto:
               „Článok 7
               Zážihové rozbušky
               Pri zážihových rozbuškách pozostáva jednoznačná identifikácia z nálepky alebo priamej tlače alebo značky na puzdre rozbušky. Podobná etiketa sa umiestni na každé balenie rozbušiek.
               Okrem toho môžu podniky použiť pasívny inertný elektronický štítok pripojený na každú rozbušku a zároveň podobný elektronický štítok pre každé balenie rozbušiek.“

               3.

               Články 9 a 10 sa nahrádzajú takto:
               „Článok 9
               Zápalky a iniciačné nálože
               Pri iných zápalkách ako sú tie, ktoré uvádza článok 2, a pri iniciačných náložiach pozostáva jednoznačná identifikácia z nálepky alebo priamej tlače na takých zápalkách a iniciačných náložiach. Podobná etiketa sa umiestni na každé balenie takých zápaliek a iniciačných náloží.
               Okrem toho môžu podniky použiť pasívny inertný elektronický štítok pripojený na každú takú zápalku a iniciačnú nálož a zároveň podobný elektronický štítok pre každé balenie takých zápaliek a iniciačných náloží.
               Článok 10
               Výbušné zápalné šnúry
               Pri výbušných zápalných šnúrach pozostáva jednoznačná identifikácia z nálepky alebo priamej tlače na cievke. Jednoznačná identifikácia sa označí v intervale piatich metrov buď na vonkajšom obale šnúry alebo na plastovom extrudovanom vnútornom povlaku priamo pod vonkajšou tkaninou šnúry. Podobná etiketa sa umiestni na každé balenie výbušnej zápalnej šnúry.
               Okrem toho môžu podniky použiť pasívny inertný elektronický štítok vložený do každej šnúry a podobný elektronický štítok pre každé balenie šnúry.“

               4.

               V článku 15 ods. 1 sa druhý pododsek nahrádza týmto:
               „Tieto ustanovenia sa uplatňujú od 5. apríla 2013. Ustanovenia potrebné na plnenie článku 3 ods. 6 a článkov 13 a 14 sa však budú uplatňovať od 5. apríla 2015.“

               5.

               Vkladá sa tento článok 15a:
               „Článok 15a
               Komisia do 31. decembra 2020 vykoná preskúmanie s cieľom posúdiť, či je už vzhľadom na technický pokrok možné zrušiť výnimky stanovené v bode 3 prílohy.“

               6.

               V bode 3 prílohy sa dopĺňajú tieto odseky:
               „Pre položky príliš malé na to, aby k nim bola pripojená informácia podľa bodu 1 písm. b) bodu i), bodu 1 písm. b) bodu ii) a bodu 2, alebo ak vzhľadom na ich tvar alebo dizajn nie je technicky možné k nim pripojiť jednoznačnú identifikáciu, sa jednoznačná identifikácia pripája ku každej najmenšej baliacej jednotke.
               Každá najmenšia baliaca jednotka musí byť uzavretá plombou.
               Každá zážihová rozbuška alebo iniciačná nálož, na ktorú sa vzťahuje výnimka stanovená v druhom odseku, sa označuje trvanlivým spôsobom jasne čitateľnými informáciami podľa bodu 1 písm. b) bodu i) a bodu 1 písm. b) bodu ii). Počet obsiahnutých zážihových rozbušiek a iniciačných náloží sa vyznačuje tlačou na najmenšej baliacej jednotke.
               Každá výbušná zápalná šnúra, na ktorú sa vzťahuje výnimka stanovená v druhom odseku, sa označuje jednoznačnou identifikáciou na navíjacom valci alebo vretene a tiež, ak je to možné aj na najmenšej baliacej jednotke.“

         Článok 2
   1.   Členské štáty prijmú a uverejnia najneskôr do 4. apríla 2012 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou.
   Tieto ustanovenia sa uplatňujú od 5. apríla 2013.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 22. februára 2012

            Za Komisiu

            predseda

         José Manuel BARROSO

      (1)  Ú. v. ES L 121, 15.5.1993, s. 20.

      (2)  Ú. v. EÚ L 94, 5.4.2008, s. 8.


title: Smernica Rady z 21. januára 1980 o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách v oblasti pôrodnej asistencie a o opatreniach na uľahčenie účinného uplatňovania práva usadiť sa a slobody poskytovať služby

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31980L0154

Úradný vestník L 033 , 11/02/1980 S. 0001 - 0007 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 2 S. 0045  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 06 Zväzok 2 S. 0075  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 2 S. 0045  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 06 Zväzok 2 S. 0089  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 06 Zväzok 2 S. 0089

		Smernica Radyz 21. januára 1980o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách v oblasti pôrodnej asistencie a o opatreniach na uľahčenie účinného uplatňovania práva usadiť sa a slobody poskytovať služby(80/154/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o zriadení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej články 47, 59 a 66,so zreteľom na návrhy Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže v zmysle ustanovení zmluvy je zakázané po ukončení prechodného obdobia akékoľvek diskriminačné konanie na základe štátnej príslušnosti v súvislosti s usadením sa a poskytovaním služieb; keďže podstata takéhoto správania na základe štátnej príslušnosti platí obzvlášť pri udeľovaní oprávnenia vyžadovaného pre vykonávanie praxe pôrodnej asistentky ako aj pre registráciu alebo členstvo v profesijných organizáciách alebo orgánoch;keďže sa však javí žiaduce, aby sa zaviedli niektoré ustanovenia na uľahčenie účinného uplatňovania práva usadiť sa a slobody poskytovať služby spojené s činnosťou pôrodnej asistentky;keďže v zmysle zmluvy sa od členských štátov žiada, aby neuskutočnili nijaké kroky, ktoré by mohli viesť k skresleniu podmienok hospodárskej súťaže;keďže článok 57 ods. 1 zmluvy stanovuje vydávanie smerníc o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných dokladoch o formálnych kvalifikáciách;keďže sa zdá byť vhodné, aby sa súčasne so vzájomným uznávaním diplomov prijalo opatrenie na koordináciu podmienok, ktorými sa riadi výučba pôrodných asistentiek; vzhľadom na to, že takáto koordinácia je predmetom smernice 80/155/EHS [4];keďže v členských štátoch zákon zakladá právo začať a vykonávať činnosť pôrodnej asistentky na základe vlastníctva diplomu pôrodnej asistentky;keďže, s ohľadom na vlastnenie formálneho osvedčenia o absolvovaní výučby — pretože smernica o vzájomnom uznávaní diplomov nevytvára rovnocennosť vzdelaní potvrdených takýmito diplomami — musí byť užívanie takýchto kvalifikácií autorizované iba v jazyku členského štátu pôvodu alebo členského štátu, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza;keďže na uľahčenie aplikácie tejto smernice národnými orgánmi môžu členské štáty uložiť, aby osoba, ktorá spĺňa podmienky výučby vyžadovanej touto smernicou predložila okrem osvedčenia o formálnych kvalifikáciách ešte osvedčenie vydané príslušnými orgánmi jej krajiny pôvodu alebo krajiny, z ktorej prichádza, o tom, že na príslušné osvedčenia o formálnych kvalifikáciách sa vzťahuje táto smernica;keďže v prípade poskytovania služieb by vyžadovanie registrácie alebo členstva v profesijných organizáciách alebo orgánoch, vzhľadom na permanentnú povahu danej činnosti v hostiteľskej krajine mohlo byť prekážkou pre osobu, ktorá hodlá danú činnosť vykonávať dočasne; keďže by preto malo byť takéto ustanovenie zrušené; keďže by ale mala byť garantovaná kontrola pracovnej etiky, za ktorú sú zodpovedné tieto profesijné organizácie alebo orgány; keďže by sa malo zabezpečiť, aby v zmysle článku 62 zmluvy mohla byť príslušná osoba vyzvaná, aby predložila príslušnému orgánu hostiteľského členského štátu ďalšie údaje o poskytovaní služieb;keďže v súvislosti s požiadavkami týkajúcimi sa bezúhonnosti a dobrej povesti treba rozlišovať medzi požiadavkami, ktoré musia uchádzači splniť pri začatí vykonávania činnosti a požiadavkami, ktoré musia plniť pri jej ďalšom vykonávaní;keďže v súvislosti s činnosťou pôrodných asistentiek v pracovno-právnom vzťahu nariadenie Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva [5] neobsahuje nijaké špecifické ustanovenia ohľadne bezúhonnosti alebo dobrej povesti, pracovnej etiky alebo používania titulu pre ním uvádzané profesie; keďže sa takéto pravidlá v jednotlivých členských štátov aplikujú alebo môžu aplikovať tak na osoby v pracovno-právnom vzťahu ako aj na osoby samostatne zárobkovo činné; keďže vo všetkých členských štátoch je činnosť pôrodných asistentiek podmienená vlastníctvom diplomu, osvedčenia alebo iného dokladu o vzdelaní v oblasti pôrodnej asistencie; keďže takúto činnosť vykonávajú tak osoby v pracovno-právnom vzťahu ako aj osoby samostatne zárobkovo činné, alebo tie isté osoby v oboch postaveniach v priebehu ich profesionálnej kariéry; keďže, majúc na zreteli čo najúčinnejšiu podporu slobodného pohybu týchto odborne vzdelaných osôb v rámci spoločenstva, sa preto javí potrebným rozšíriť platnosť tejto smernice aj na pôrodné asistentky v pracovnoprávnom vzťahu,PRIJALA TÚTO SMERNICU:KAPITOLA IRÁMECČlánok 11. Táto smernica sa vzťahuje na činnosti pôrodných asistentiek definovaných každým členským štátom, bez toho, aby bol dotknutý článok 4 smernice 80/155/EHS, vykonávané pod nasledujúcimi profesijnými titulmi:v Spolkovej republike Nemecko:- "Hebamme";v Belgicku:- "accoucheuse/vroedvrouw";v Dánsku:- "jordemoder";vo Francúzsku:- "sage-femme";v Írsku- midwifev Taliansku:- "ostetrica";v Luxembursku:- "sage-femme";v Holandsku:- "verloskundige";v Spojenom kráľovstve:- midwifeKAPITOLA IIDIPLOMY, OSVEDČENIA A INÉ DOKLADY O FORMÁLNYCH KVAIFIKÁCIÁCH V OBLASTI PÔRODNEJ ASISTENCIEČlánok 21. Každý členský štát musí uznávať diplomy, osvedčenia a iné doklady o formálnych kvalifikáciách v oblasti pôrodnej asistencie udelené štátnym príslušníkom členských štátov inými členskými štátmi, ktoré sú uvedené v článku 3, ktorý v minimálnej miere uplatňuje obsah článku 1 ods. 1, 3 a 4 smernice 80/155/EHS, a splňujúce jednu z týchto podmienok:- celodenná výučba v pôrodnej asistencií po dobu najmenej troch rokov:- vlastníctvo diplomu, osvedčenia alebo iného dokladu o formálnych kvalifikáciách, oprávňujúcich na prijatie na univerzitu alebo na výukové zariadenie univerzitného typu alebo — ak je toto vylúčené — osvedčujúce rovnocennú úroveň vedomostí,- alebo, ak po ňom nasleduje odborná prax, ktorá sa potvrdzuje osvedčením vydaným v zmysle článku 4 tejto smernice- celodenná výučba v pôrodnej asistencií v trvaní najmenej dvoch rokov alebo 3600 hodín, za podmienky vlastnenia diplomu, osvedčenia alebo iného dokladu o formálnych kvalifikáciách zdravotnej sestry zodpovednej za všeobecnú zdravotnú starostlivosť v zmysle článku 3 smernice 77/452/EHS [6],- celodenná výučba v pôrodnej asistencií v trvaní najmenej 18 mesiacov alebo 3000 hodín, za podmienky vlastnenia diplomu, osvedčenia alebo iného dokladu o formálnych kvalifikáciách zdravotnej sestry zodpovednej za všeobecnú zdravotnú starostlivosť v zmysle článku 3 smernice 77/452/EHS, po ktorej nasleduje odborná prax, o ktorej sa vydáva osvedčenie v zmysle článku 4 tejto smernice.2. Každý členský štát, pokiaľ ide o právo začať a ďalej vykonávať činnosti pôrodnej asistentky v postavení samostatne zárobkovo činnej osoby, vydáva diplomy, osvedčenia a iné doklady o formálnych kvalifikáciách majúce na jeho území rovnakú platnosť ako dokumenty vydané iným členským štátom.Článok 3Diplomy, osvedčenia a iné doklady o formálnych kvalifikáciách uvedené v článku 2 sú nasledujúce:a) v Spolkovej republike Nemecko:- "Hebammeprüfungszeugnis" (vysvedčenie o skúške pôrodnej asistentky) udelené skúšobnou komisiou ustanovenou štátom,- osvedčenia vydané príslušnými orgánmi v Spolkovej republike Nemecko, ktoré konštatujú, že diplomy udelené po 8. máji 1945 príslušnými orgánmi Nemeckej demokratickej republiky sa uznávajú ako rovnocenné s tými, ktoré sú uvedené v prvom odseku,b) v Belgicku:"diplôme d'accoucheuse/vroedvrouwdiploma" udelené školami zriadenými alebo schválenými štátom prostredníctvom "Jury central" (ústrednou skúšobnou komisiou),c) v Dánsku:"bevis for bestået jordemodereksamen", ktorý udelila "Denmarks Jordemoderskole",d) vo Francúzsku:štátom udelený "Diplôme de sage-femme",e) v Írsku:osvedčenie pôrodnej asistentky udelené komisiou "An Bord Altranais",f) v Taliansku:"diploma d'ostetrica" udelený niektorou zo škôl schválených štátom,g) v Luxembursku:"diplôme de sage-femme" udelený ministrom zdravotníctva na základe rozhodnutia skúšobnej komisie,h) v Holandsku:"vroedvrouwdiploma" udelený štátom poverenou skúšobnou komisiou,i) v Spojenom kráľovstve:osvedčenie o zapísaní do "Roll of Midwives", ktoré udeľuje v Anglicku a vo Walese "Central Midwives Board for England and Wales", v Škótsku "Central Midwives Board for Scotland" a v Severnom Írsku "Northern Ireland Council for Nurses and Midwives".Článok 4Osvedčenie uvedené v článku 2 sa vydáva zo strany príslušných orgánov členského štátu pôvodu alebo členského štátu, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza. Dokazuje, že držiteľka po kvalifikácii na činnosť pôrodnej asistentky uspokojivým spôsobom vykonávala všetky činnosti pôrodnej asistentky v nemocnici alebo v inom zdravotníckom zariadení oprávnenom na vykonávanie tejto činnosti po dobu, ktorej trvanie sa stanovuje takto:- dva roky v prípade uvedenom v druhej podzarážke prvej zarážky článku 2 ods. 1,- jeden rok v prípade uvedenom v tretej zarážke článku 2 ods. 1KAPITOLA IIINADOBUDNUTÉ PRÁVAČlánok 51. V prípade štátnych príslušníkov členských štátov, ktorých diplomy, osvedčenia alebo iné doklady o formálnych kvalifikáciách nespĺňajú všetky minimálne požiadavky výučby uvedené v článku 1 smernice 80/155/EHS, musí každý členský štát uznať ako dostačujúci doklad diplomy, osvedčenia a iné doklady o formálnych kvalifikáciách pôrodných asistentiek udelené príslušnými členskými štátmi pred uverejnením tejto smernice nie viac ako šesť rokov po jej uverejnení, ak je tento doklad doplnený osvedčením konštatujúcim, že uvedení štátni príslušníci účinne a v súlade s právnymi predpismi vykonávali uvedené činností po dobu najmenej troch rokov v priebehu obdobia piatich rokov pred vydaním tohto osvedčenia.2. V prípade štátnych príslušníkov členského štátu, ktorého diplomy, osvedčenia a iné doklady o formálnych kvalifikáciách vyhovujú všetkým minimálnym požiadavkám na výučbu v zmysle článku 1 smernice 80/155/EHS, avšak na základe článku 2 tejto smernice môžu byť uznané, iba ak ich dopĺňa osvedčenie o odbornej praxi uvedenej v článku 4, musí každý členský štát uznávať ako dostatočný dôkaz diplomy, osvedčenia alebo iné doklady o formálnych kvalifikáciách pôrodných asistentiek, ktoré boli vydané pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice, ak sú doplnené osvedčením, v ktorom sa konštatuje, že títo štátni príslušníci účinne a v súlade s právnymi predpismi vykonávali uvedené činnosti po dobu najmenej dvoch rokov počas obdobia piatich rokov pred dátumom vydania uvedeného osvedčenia.KAPITOLA IVPOUŽÍVANIE AKADEMICKÉHO TITULUČlánok 61. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 15 musia členské štáty zabezpečiť, aby štátni príslušníci členských štátov, ktorí spĺňajú podmienky stanovené v článkoch 2 a 5, mali právo používať zákonný akademický titul, pokiaľ nie je identický s profesijným titulom, prípadne jeho skratku zaužívanú v členskom štáte ich pôvodu, a to v jazyku alebo jazykoch príslušného štátu. Hostiteľské členské krajiny môžu požadovať, aby za týmto titulom nasledoval názov a miesto udelenia alebo skúšobnej komisie, ktorá titul udelila.2. Ak akademický titul používaný v členskom štáte pôvodu alebo v členskom štáte, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza možno v hostiteľskom členskom štáte mylne zameniť s titulom, ktorý si vyžaduje ďalší vzdelávanie, ktoré dotknutá osoba neabsolvovala, môže hostiteľský členský štát požadovať od dotknutej osoby, aby používala titul nadobudnutý v členskom štáte pôvodu alebo v členskom štáte, odkiaľ dotknutá osoba prichádza, vo vhodnej forme, ktorú určí hostiteľský členský štát.KAPITOLA VUSTANOVENIA NA UĽAHČENIE ÚČINNÉHO UPLATŇOVANIA PRÁVA USADIŤ SA A SLOBODY POSKYTOVAŤ SLUŽBY V ODBORE PÔRODNEJ ASISTENTKYA. Osobitné ustanovenia o práve usadiť saČlánok 71. Hostiteľský členský štát, ktorý pre prvé začatie výkonu činnosti podľa článku 1 od vlastných štátnych príslušníkov vyžaduje doklad o bezúhonnosti alebo dobrej povesti, uzná v prípade štátnych príslušníkov ostatných členských štátov ako postačujúci doklad osvedčenie vydané príslušným orgánom členského štátu pôvodu alebo členského štátu, z ktorého cudzí štátny príslušník pochádza, ktoré potvrdzuje, že požiadavky členského štátu pre začatie výkonu týkajúce sa bezúhonnosti dotknutej činnosti boli splnené.2. Ak členský štát pôvodu alebo členský štát, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza, nevyžaduje pre prvé začatie výkonu dotknutej činnosti doklad o bezúhonnosti alebo dobrej povesti, môže hostiteľský členský štát vyžadovať od štátnych príslušníkov členského štátu pôvodu alebo členského štátu, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza, výpis z registra trestov, alebo ak to nie je možné, rovnocenný doklad vydaný príslušným orgánom členského štátu pôvodu alebo členského štátu, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza.3. Ak sú hostiteľskému členskému štátu známe závažné a určité skutočnosti, ktoré sa pred usadením dotknutej osoby v tomto štáte stali mimo jeho územia a môžu mať vplyv na dotknutú činnosť, môže informovať členský štát pôvodu alebo členský štát, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza.Členský štát pôvodu alebo členský štát, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza, overí správnosť údajov, ak tieto môžu mať vplyv na dotknutú činnosť v tomto štáte. Orgány tohto štátu rozhodnú o povahe a rozsahu potrebného prešetrenia a informujú hostiteľský členský štát o dôsledkoch, ktoré vyvodia z informácií poskytnutých podľa odseku 1.4. Členské štáty zabezpečia dôvernosť poskytnutých údajov.Článok 81. Ak v členskom štáte platia ustanovenia, vychádzajúce z ustanovenia zákona, iného právneho predpisu alebo správneho opatrenia, požadujúce osvedčenia o bezúhonnosti alebo dobrej povesti, vrátane ustanovení o disciplinárnom konaní v prípade závažného porušenia pracovnej disciplíny alebo odsúdenia za trestné činy, ktoré súvisia s výkonom ktorejkoľvek z činností uvedených v článku 1, musí členský štát pôvodu alebo členský štát, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza postúpiť hostiteľskému členskému štátu všetky potrebné informácie ohľadne opatrení alebo disciplinárnych alebo správnych konaní, týkajúcich sa dotknutej osoby, alebo ohľadne trestov, resp. pokút jej uložených pri výkone profesie v členskom štáte pôvodu alebo v členskom štáte, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza.2. Ak má hostiteľský členský štát podrobné vedomosti o závažnej udalosti, ku ktorej došlo mimo územia tohto štátu pred zahájením činnosti dotknutej osoby v tomto štáte a ktorá môže ovplyvniť činnosť vykonávanú na jeho území, môže o tom informovať členský štát pôvodu alebo členský štát, z ktoréhocudzí štátny príslušník prichádza.Členský štát pôvodu alebo členský štát, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza, musí overiť pravdivosť faktov, ktoré by mohli ovplyvniť v danom členskom štáte vykonávanie predmetnej činnosti. Orgány v tomto štáte musia rozhodnúť o povahe a rozsahu vyšetrovaní, ktoré sa majú vykonať a musia informovať hostiteľskú členskú krajinu o každom následnom postupe, ktorý podniknú na základe informácie, ktorú postúpili v súlade s odsekom 1.3. Členský štát zabezpečí dôvernosť zasielaných informácií.Článok 9Ak hostiteľský členský štát od svojich štátnych príslušníkov, ktorí hodlajú začať alebo vykonávať činnosti uvedené v článku 1, požaduje predloženie osvedčenia o fyzickom alebo mentálnom zdraví, musí tento štát uznať ako dostatočný dôkaz uvedeného predloženie dokumentu vyžadovaného v členskom štáte pôvodu alebo v členskom štáte, z ktorého cudzí štátny príslušník prichádza.Ak členský štát pôvodu alebo členský štát, z ktorého cudzí príslušník prichádza, neukladá nijaké požiadavky tohto druhu tým, ktorí hodlajú začať alebo ďalej vykonávať predmetnú činnosť, musí hostiteľský členský štát akceptovať od takéhoto štátneho príslušníka osvedčenie vydané príslušným orgánom v danom štáte, ktorý zodpovedá osvedčeniam vydávaným v hostiteľskom členskom štáte.Článok 10Dokumenty vydané v zmysle článkov 7, 8 a 9 nemožno predkladať neskôr ako po uplynutí troch mesiacov od dátumu ich vydania.Článok 111. Konanie o povolení dotknutej osoby začať akúkoľvek činnosť uvedenú v článku 1, v zmysle článkov 7, 8 a 9 musí byť skončené čo najskôr, nie neskoršie ako 3 mesiace po predložení všetkých dokumentov o dotknutej osobe, bez ohľadu na odklady spôsobené akýmkoľvek opravným prostriedkom vykonaným po ukončení tohto postupu.2. prípadoch uvedených v článkoch 7 ods. 3 a 8 ods. 2 žiadosť o opätovné preskúmanie pozastaví obdobie stanovené v odseku 1.Konzultované členské štáty sú povinné odpovedať v priebehu troch mesiacov.Po doručení odpovede alebo po uplynutí stanovenej lehoty musí hostiteľská členská krajina pokračovať v postupe uvedenom v odseku 1.Článok 12Ak hostiteľský členský štát pre začatie a výkon jednej z činností uvedených v článku 1 vyžaduje od vlastných štátnych príslušníkov zloženie prísahy alebo čestné vyhlásenie a ak táto forma prísahy alebo čestného vyhlásenia nemôže byť použitá v prípade štátnych príslušníkov ostatných členských štátov, zabezpečí, aby bola dotknutým osobám umožnená iná vhodná a rovnocenná forma prísahy alebo čestného vyhlásenia.B. Osobitné ustanovenia o slobode poskytovať službyČlánok 131. Ak členský štát od svojich vlastných štátnych príslušníkov hodlajúcich začať alebo ďalej vykonávať niektorú z činností uvedených v článku 1 vyžaduje autorizáciu alebo členstvo resp. registráciu v profesijnej organizácii alebo orgáne, musí tento členský štát v prípade poskytovania služieb vyňať štátnych príslušníkov iných členských štátov spod tejto povinnosti.Dotknutá osoba bude poskytovať služby s tými istými právami a povinnosťami ako štátni príslušníci hostiteľskej členskej krajiny, rovnako ako sa podriadi pravidlám správania sa, zahrnutým v pracovno-právnych a administratívno-právnych predpisoch platných v tomto členskom štáte.Ak hostiteľský členský štát príjme opatrenie v zmysle druhého pododseku alebo sa dozvie o skutočnostiach, ktoré sú v rozpore s týmito ustanoveniami, bezodkladne o tom bude informovať členský štát, v ktorom dotknutá osoba podniká.2. Hostiteľský členský štát môže od dotknutej osoby požadovať, aby vopred vydala prehlásenie pred príslušnými orgánmi v súvislosti s poskytovaním služieb, ak je s tým spojený dočasný pobyt na jeho území.V naliehavých prípadoch možno takéto prehlásenie urobiť aj dodatočne, čo najskôr po začatí poskytovania služieb.3. V zmysle odsekov 1 a 2 môže hostiteľský členský štát požadovať od dotknutej osoby, aby dodala jeden alebo viac dokumentov s nasledujúcim obsahom:- prehlásenie uvedené v odseku 2,- osvedčenie, v ktorom sa konštatuje, že dotknutá osoba zákonne vykonáva predmetnú činnosť v členskom štáte, v ktorom je usadená,- osvedčenie potvrdzujúce, že dotknutá osoba vlastní niektorý z diplomov, osvedčení alebo iných dokladov o formálnych kvalifikáciách príslušných pre poskytovanie predmetných služieb, ktoré sú uvedené v tejto smernici.4. Dokument alebo dokumenty špecifikované v odseku 3 sa musia predložiť pred uplynutím lehoty 12 mesiacov po ich vydaní.5. Ak členský štát dočasne alebo natrvalo zbaví, úplne alebo čiastočne, niektorého zo svojich štátnych príslušníkov alebo príslušníkov iného členského štátu usadených na jeho území práva vykonávať niektorú z činností uvedených v článku 1, musí, podľa potreby, zabezpečiť dočasné alebo trvalé odňatie osvedčenia uvedeného v druhej zarážke odseku 3.Článok 14Ak sa v hostiteľskom členskom štáte ako podmienka podnikania vyžaduje registrácia u verejnoprávnej inštitúcie sociálneho zabezpečenia na účely vysporiadania vyúčtovania služieb s orgánmi sociálneho poistenia, poskytnutých osobám poisteným v rámci sociálneho zabezpečenia, vyjme tento štát štátnych príslušníkov členských štátov usadených v inom členskom štáte spod tejto požiadavky v prípadoch poskytovania služieb, ktoré si vyžadujú cestovanie zo strany dotknutej osoby.Dotknuté osoby však musia tomuto orgánu vopred poskytnúť informácie o vykonaných službách, alebo tak môžu v naliehavých prípadoch urobiť dodatočne.C. Spoločné ustanovenia o práve usadiť sa a slobode poskytovať službyČlánok 15Ak v hostiteľskom členskom štáte podlieha používanie titulu vo vzťahu k niektorej z činností uvedených v článku 1 určitým pravidlám, budú štátni príslušníci iných členských štátov, ktorí spĺňajú podmienky stanovené článkami 2 a 5, používať ten titul hostiteľského členského štátu, ktorý korešponduje s týmito kvalifikačnými podmienkami, resp. budú používať jeho skratku.Článok 161. Hostiteľské členské štáty vykonajú všetky potrebné opatrenia na to, aby umožnili dotknutým osobám získavať informácie o zdravotníckych zákonoch a zákonoch sociálneho zabezpečenia, prípadne aj o pracovnej etike platnej v hostiteľskom členskom štáte.Na tento účel môžu členské štáty zriaďovať informačné centrá, kde môžu dotknuté osoby získavať potrebné informácie. V prípade usadenia sa môžu hostiteľské členské štáty od dotknutých osôb požadovať, aby kontaktovali tieto centrá.2. Členské štáty môžu zriaďovať centrá uvedené v odseku 1 prostredníctvom príslušných orgánov a organizácií, ktoré týmto musia poveriť pred uplynutím lehoty stanovenej v článku 20 ods. 13. Členské štáty dohliadnu, aby dotknutá osoba, ak je to možné, vo vlastnom záujme a v záujme svojich pacientov nadobudla jazykové znalosti potrebné pre vykonávanie odbornej praxe v hostiteľskom členskom štáte.KAPITOLA VIZÁVEREČNÉ USTANOVENIAČlánok 17V prípade dôvodných pochybností môže hostiteľský členský štát požiadať príslušné orgány iného členského štátu, aby potvrdil pravosť diplomov, osvedčení a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách vydaných týmto členským štátom a uvedených v kapitolách II a III a tiež aby potvrdil skutočnosť, že dotknutá osoba splnila všetky požiadavky na výučbu uvedené v smernici 80/155/EHS.Článok 18V rámci lehoty stanovenej v článku 20 ods. 1 musia členské štáty určiť a poveriť orgány a organizácie, ktoré sú a budú príslušné vydávať alebo akceptovať diplomy, osvedčenia alebo iné doklady o formálnych kvalifikáciách a tiež dokumenty a informácie uvedené v tejto smernici, a bezodkladne o tom informovať ostatné členské štáty a Komisiu.Článok 19Smernica platí tiež pre štátnych príslušníkov členských štátoch, ktorí v súlade s nariadením (EHS) č. 1612/68 vykonávajú alebo budú vykonávať — ako osoby v pracovno-právnom vzťahu — činnosti uvedené v článku 1.Článok 201. Členské štáty prijmú opatrenia, ktoré sú potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do troch rokov po jej oznámení a bezodkladne o tom budú informovať Komisiu.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 21Ak sa členský štát pri uplatňovaní tejto smernice stretne v niektorých oblastiach so závažnými ťažkosťami, Komisia tieto ťažkosti preskúma v spolupráci s daným štátom a vyžiada si stanovisko Výboru vyšších úradníkov pre zdravotníctva zriadeného v zmysle rozhodnutia 75/365/EHS [7] v znení posledného doplnku rozhodnutím 80/157/EHS [8].Komisia predloží v prípade potreby Rade príslušné návrhy.Článok 22Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 21. januára 1980Za RadupredsedaG. Marcora[1] Ú. v. ES C 18, 12.2.1970, s. 1.[2] Ú. v. ES C 101, 4.8.1970, s. 26.[3] Ú. v. ES C 146, 11.12.1970, s. 17.[4] Ú. v. ES L 33, 11.2.1980, s. 8.[5] Ú. v. ES L 257, 19.10.1968, s. 2.[6] Ú. v. ES L 176, 15.7.1977, s. 1.[7] Ú. v. ES L 167, 30.6.1975, s. 19.[8] Ú. v. ES L 33, 11.2.1980, s. 15.--------------------------------------------------


title: Jedenásta Smernica Rady z 21. decembra 1989 o požiadavkách na sprístupnenie údajov týkajúcich sa pobočiek zriadených v určitom členskom štáte určitými druhmi obchodných spoločností, ktoré sa spravujú právom iného štátu

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31989L0666

Úradný vestník L 395 , 30/12/1989 S. 0036 - 0039 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 17 Zväzok 1 S. 0099  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 17 Zväzok 1 S. 0099

		Jedenásta Smernica Radyz 21. decembra 1989o požiadavkách na sprístupnenie údajov týkajúcich sa pobočiek zriadených v určitom členskom štáte určitými druhmi obchodných spoločností, ktoré sa spravujú právom iného štátu(89/666/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 54,so zreteľom na návrh Komisie [1],v spolupráci s Európskym parlamentom [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže s cieľom uľahčiť výkon práva usadiť sa vo vzťahu k spoločnostiam uvedenému v článku 58 zmluvy, stanovuje článok 54 ods. 3 písm. g) zmluvy a Všeobecný program zrušenia obmedzení slobody usadiť sa nevyhnutnosť koordinácie ochranných opatrení požadovaných od spoločností v členských štátoch na ochranu záujmov ako spoločníkov, tak aj tretích osôb;keďže táto koordinácia v oblasti uverejňovania bola až doteraz uskutočňovaná prijatím prvej smernice 68/151/EHS [4], ktorá sa vzťahuje na kapitálové spoločnosti naposledy zmenenej a doplnenej aktom o pristúpení z roku 1985; keďže táto koordinácia pokračovala v oblasti účtovníctva štvrtou smernicou 78/660/EHS o ročnej účtovnej závierke niektorých typov obchodných spoločností [5], naposledy zmenenou a doplnenou aktom o pristúpení, siedmou smernicou 83/349/EHS o konsolidovaných účtovných závierkach [6], zmenenou a doplnenou aktom o pristúpení z roku 1985, a ôsmou smernicou 84/253/EHS o požiadavkách kladených na osoby oprávnené vykonávať povinný audit účtovných dokladov [7];keďže sa tieto smernice vzťahujú na spoločnosti ako také, ale nevzťahujú sa na ich pobočky; keďže vytvorenie pobočky, podobne ako založenie dcérskej spoločnosti, je v súčasnej dobe jednou z možností, ktoré majú spoločnosti pri výkone svojho práva usadiť sa v inom členskom štáte;keďže chýbajúca koordinácia, najmä v oblasti uverejňovania, vedie v oblasti ochrany spoločníkov a tretích osôb k rozdielom medzi spoločnosťami pôsobiacimi v iných členských štátoch tým, že vytvorili pobočky, a medzi spoločnosťami, ktoré tam pôsobia na základe založenia dcérskych spoločností;keďže rozdiely v právnych predpisoch členských štátov môžu narúšať v tejto oblasti výkon práva usadiť sa, a keďže je preto nevyhnutné tieto rozdiely odstrániť, aby bol okrem iného zabezpečený výkon tohto práva;keďže na zabezpečenie ochrany osôb, ktoré konajú so spoločnosťami prostredníctvom pobočky, je nevyhnutné zaviesť opatrenie na zverejňovanie v členskom štáte, kde sa pobočka nachádza; keďže v určitých ohľadoch môže byť hospodársky a sociálny vplyv pobočky porovnateľný s vplyvom dcérskej spoločnosti, čiže existuje verejný záujem na zverejnenie spoločnosti; keďže pri organizácii tohto zverejňovania je vhodné sa odvolať na už zavedené postupy v kapitálových spoločnostiach v spoločenstve;keďže toto zverejňovanie sa vzťahuje na mnoho dôležitých listín a údajov, ako aj na ich zmeny a doplnenia;keďže s výnimkou práva zastupovať spoločnosť, názvu a právnej formy, likvidácie alebo zániku a konania v prípade úpadku spoločnosti môže byť zverejňovanie obmedzené na informácie týkajúce sa pobočiek samotných a na odkaz na register spoločnosti, ku ktorej pobočka patrí, pretože podľa súčasných pravidiel spoločenstva sú všetky informácie týkajúce sa spoločnosti ako takej, prístupné v tomto registri;keďže vnútroštátne právne predpisy, ktoré ustanovujú zverejňovanie účtovných dokladov týkajúcich sa pobočky, stratili svoje opodstatnenie, keď sa zaviedla koordinácia vnútroštátnych právnych predpisov v oblasti vypracovania, overenia a zverejňovania účtovných dokladov spoločností; keďže je preto dostačujúce uverejňovať v registri pobočky účtovné doklady overené a zverejnené spoločnosťou;keďže obchodné listy a objednávky, ktoré pobočka používa, musia obsahovať aspoň rovnaké údaje ako obchodné listy a objednávky používané spoločnosťou, ako aj uvedenie registra, v ktorom je pobočka zapísaná;keďže na dosiahnutie cieľa tejto smernice a zamedzenie akékoľvek diskriminácie na základe krajiny pôvodu spoločnosti sa táto smernica vzťahuje tiež na pobočky vytvorené spoločnosťami spravujúcimi sa právom tretích krajín a organizovaných v právnej forme porovnateľnej s právnymi formami spoločností, na ktoré sa vzťahuje smernica 68/151/EHS; keďže pri týchto pobočkách sú nevyhnutné niektoré ustanovenia odlišné od tých, ktoré sa uplatňujú na pobočky spoločností spravujúcich sa právom iných členských štátov, pretože uvedená smernica sa nevzťahuje na spoločnosti tretích krajín;keďže táto smernica sa netýka povinnosti uverejňovania uloženej pobočkám na základe iných predpisov, napr. pracovného práva s ohľadom na právo zamestnancov na informácie, daňové právo alebo štatistické účely,PRIJALA TÚTO SMERNICU:ODDIEL IPobočky spoločností iných členských štátovČlánok 11. Listiny a údaje týkajúce sa pobočiek vytvorených v členskom štáte spoločnosťami, ktoré sa spravujú právnymi predpismi iného členského štátu a na ktoré sa vzťahuje smernica 68/151/EHS, sú zverejňované v súlade s článkom 3 uvedenej smernice podľa právnych predpisov členského štátu, v ktorom sa nachádza pobočka.2. Ak sa požiadavky na zverejňovanie vzťahujúce sa pobočky odlišujú od požiadaviek vzťahujúcich sa na spoločnosť, majú v prípade operácií s pobočkou prednosť požiadavky vzťahujúce sa na pobočku.Článok 21. Povinné zverejňovanie stanovené v článku 1 sa vzťahuje iba na tieto listiny a údaje:a) adresa pobočky;b) predmet činnosti pobočky;c) register, v ktorom je vedený pre spoločnosť spis uvedený v článku 3 smernice Rady 68/151/EHS, a číslo zápisu tejto spoločnosti do tohto registra;d) názov a právna forma spoločnosti a názov pobočky, ak sa líši od názvu spoločnosti;e) vymenovanie, ukončenie funkcie a údaje o totožnosti osôb, ktoré sú oprávnené zastupovať spoločnosť voči tretím osobám a v súdnych konaniach;- ako štatutárny orgán alebo členovia takéhoto orgánu v súlade so zverejňovaním vykonávaným spoločnosťou podľa článku 2 ods. 1 písm. d) smernice 68/151/EHS,- ako stáli zástupcovia spoločnosti pre činnosti pobočky s uvedením rozsahu ich právomocí;f) likvidácia spoločnosti, vymenovanie, totožnosť a právomoci likvidátorov a ukončenie likvidácie, v súlade so zverejňovaním vykonávaným spoločnosťou podľa článku 2 ods. 1 písm. h), j) a k) smernice 68/151/EHS,- konkurzné konanie, vyrovnanie alebo iné podobné konanie, ktorého predmetom je spoločnosť,g) účtovné doklady za podmienok uvedených v článku 3,h) zrušenie pobočky.2. Členský štát, v ktorom bola pobočka zriadená, môže stanoviť zverejňovanie tak, ako je uvedené v článku 1,a) podpisu osôb uvedených v odseku 1 písm. e) a f) tohto článku;b) aktu, ktorým sa spoločnosť zakladá, a stanov, ak sú obsahom samostatného dokumentu, v súlade s článkom 2 ods. 1 písm. a), b) a c) smernice 68/151/EHS, a zmien týchto aktov;c) osvedčenia z registra uvedeného v odseku 1 písm. c) tohto článku o existencii spoločnosti;d) údaje o zábezpekách zaťažujúcich majetok spoločnosti nachádzajúci sa v tomto členskom štáte, ak sa toto zverejňovanie týka platnosti takých zábezpek.Článok 3Povinnosť zverejňovania stanovená v článku 2 ods. 1 písm. g) sa týka iba účtovných dokladov spoločnosti tak, aby boli v súlade so smernicami 78/660/EHS, 83/349/EHS a 84/253/EHS vypracované, overené a uverejnené podľa práva členského štátu, ktorým sa spoločnosť spravuje.Článok 4Členský štát, v ktorom bola pobočka zriadená, môže nariadiť, že uverejňovanie listín uvedených v článku 2 ods. 2 písm. b) a v článku 3 sa vykoná v inom úradnom jazyku spoločenstva a že preklad týchto listín musí byť overený.Článok 5Ak v členskom štáte existuje viac pobočiek zriadených tou istou spoločnosťou, možno zverejňovanie stanovené v článku 2 ods. 2 písm. b) a článku 3 vykonať v registri pobočky podľa voľby spoločnosti.V tom prípade sa povinnosť zverejňovania ostatných pobočiek vzťahuje na uvedenie registra pobočky, v ktorom bolo zverejnenie vykonané, a číslo tejto pobočky v tomto registri.Článok 6Členské štáty nariadia, aby obchodné listy a objednávky používané pobočkou uvádzali popri údajoch stanovených v článku 4 smernice 68/151/EHS taktiež register, v ktorom je vedený spis pobočky, a číslo tejto pobočky v tomto registri.ODDIEL IIPobočky spoločností tretích krajínČlánok 71. Listiny a údaje týkajúce sa pobočiek vytvorených v členskom štáte spoločnosťami, ktoré sa nespravujú právom členského štátu, ale ktoré majú právnu formu porovnateľnú s právnymi formami uvedenými v smernici 68/151/EHS, sú zverejňované podľa právnych predpisov členského štátu, v ktorom bola pobočka zriadená, v súlade s článkom 3 uvedenej smernice.2. Uplatní sa článok 1 ods. 2Článok 8Povinné zverejňovanie stanovené v článku 7 sa vzťahuje aspoň na tieto listiny a údaje:a) adresa pobočky;b) predmet činnosti pobočky;c) právo štátu, ktorým sa spravuje spoločnosť;d) ak to právo stanovuje, register, do ktorého je spoločnosť zapísaná, a číslo zápisu tejto spoločnosti do tohto registra;e) akt o založení spoločnosti a stanovy, ak sú obsahom samostatného aktu, ako aj všetky zmeny v týchto aktoch;f) právna forma, sídlo a predmet podnikania spoločnosti, ako aj aspoň jedenkrát do roka výška upísaného základného imania, ak nie sú tieto údaje obsahom aktov uvedených v písmene e);g) názov spoločnosti a názov pobočky, ak sa odlišuje od názvu spoločnosti;h) menovanie, ukončenie funkcie a totožnosť osôb, ktoré sú oprávnené zastupovať spoločnosť voči tretím osobám a v súdnych konaniach:- ako štatutárny orgán alebo členovia takého orgánu,- ako stáli zástupcovia spoločnosti pre činnosti pobočky.Musí byť uvedený rozsah právomocí osôb oprávnených zastupovať spoločnosť, ako aj to, či tak môžu konať jednotlivo alebo či musia konať spoločne;i) - zrušenie spoločnosti, menovanie, totožnosť a právomoci likvidátorov a ukončenie likvidácie,- konkurzné konanie, vyrovnanie alebo iné podobné konanie, predmetom ktorého je spoločnosť;j) účtovné doklady za podmienok uvedených v článku 7;k) zrušenie pobočky.Článok 91. Povinnosť zverejňovania stanovená v článku 8 ods. 1 písm. j) sa týka účtovných dokladov spoločnosti tak, ako boli vypracované, overené a uverejnené podľa práva členského štátu, ktorým sa spravuje spoločnosť. Ak tieto doklady nie sú vypracované v súlade so smernicami 78/660/EHS a 83/349/EHS alebo rovnocenným spôsobom, môžu členské štáty žiadať vypracovanie a zverejňovanie účtovných dokladov, ktoré sa vzťahujú na činnosti pobočky.2. Uplatnia sa články 4 a 5.Článok 10Členské štáty nariadia, aby obchodné listy a objednávky používané pobočkou uvádzali register, v ktorom je vedený spis pobočky, a číslo tejto pobočky v tomto registri. Ak právo štátu, ktorým sa spoločnosť spravuje, vyžaduje zápis do registra, musí byť uvedený aj register, do ktorého je spoločnosť zapísaná, a číslo zápisu tejto spoločnosti do tohto registra.ODDIEL IIIUvedenie pobočiek vo výročnej správe spoločnostiČlánok 11V článku 46 ods. 2 smernice 78/660/EHS sa vkladá nové písmeno, ktoré znie:"e) o existencii pobočiek spoločnosti".ODDIEL IVPrechodné a záverečné ustanoveniaČlánok 12Členské štáty utanovia primerané sankcie pre prípad, že nedôjde k zverejneniu stanovenému v článkoch 1, 2, 3, 7, 8 a 9, alebo ak v obchodných listoch a objednávkach nie sú uvedené povinné údaje stanovené v článkoch 6 a 10.Článok 13Každý členský štát určí osoby, ktoré sú povinné splniť náležitosti zverejňovania stanovené touto smernicou.Článok 141. Články 3 a 9 sa nevzťahujú na pobočky zriadené úverovými a finančnými inštitúciami, na ktoré sa vzťahuje smernica 89/117/EHS [8].2. Až do ďalšej koordinácie nemusia členské štáty uplatňovať články 3 a 9 na pobočky zriadené poisťovňami.Článok 15Článok 54 smernice 78/660/EHS a článok 48 smernice 83/349/EHS sa vypúšťajú.Článok 161. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 1. januára 1992. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.2. Členské štáty stanovia, že ustanovenia odseku 1 sa uplatnia od 1. januára 1993 a vo vzťahu k účtovným dokladom od ročnej účtovnej uzávierky za účtovný rok začínajúci sa 1. januárom 1993 alebo v priebehu roka 1993.3. Členské štáty oznámia Komisii znenie vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 17Kontaktný výbor ustavený článkom 52 smernice 78/660/EHS ďalej:a) napomáha bez toho, aby boli dotknuté články 169 a 170 zmluvy, zosúladenému uplatňovaniu tejto smernice pomocou pravidelných rokovaní, najmä o jednotlivých problémoch vznikajúcich v súvislosti s jej uplatňovaním,b) radí Komisii v prípade potreby vo veciach dodatkov, zmien a doplnení tejto smernice.Článok 18Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 21. decembra 1989Za RadupredsedaE. Cresson[1] Ú. v. ES C 105, 21.4.1988, s. 6.[2] Ú. v. ES C 345, 21.12.1987, s. 76 a Ú. v. ES C 256, 9.10.1989, s. 27.[3] Ú. v. ES C 319, 30.11.1987, s. 61.[4] Ú. v. ES L 65, 14.3.1968, s. 8.[5] Ú. v. ES L 222, 14.8.1978, s. 11.[6] Ú. v. ES L 193, 18.7.1983, s. 1.[7] Ú. v. ES L 126, 12.5.1984, s. 20.[8] Ú. v. ES L 44, 16.2.1989, s. 40.--------------------------------------------------