title: Smernica Rady (EÚ) 2018/1910 zo 4. decembra 2018, ktorou sa mení smernica 2006/112/ES, pokiaľ ide o harmonizáciu a zjednodušenie určitých pravidiel v systéme dane z pridanej hodnoty pre zdaňovanie obchodu medzi členskými štátmi

text:
                  7.12.2018

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  L 311/3

         SMERNICA RADY (EÚ) 2018/1910
         zo 4. decembra 2018,
         ktorou sa mení smernica 2006/112/ES, pokiaľ ide o harmonizáciu a zjednodušenie určitých pravidiel v systéme dane z pridanej hodnoty pre zdaňovanie obchodu medzi členskými štátmi
         RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
         so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 113,
         so zreteľom na návrh Európskej komisie,
         po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
         so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
         so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
         konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,
         keďže:

                     (1)

                     V roku 1967, keď Rada prvou smernicou 67/227/EHS (3) a druhou smernicou 67/228/EHS (4) prijala spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH), bol prijatý záväzok vytvoriť konečný systém DPH, ktorý by v Európskom spoločenstve fungoval rovnakým spôsobom, ako by fungoval v rámci jedného členského štátu. Keďže politické a technické podmienky neboli na takýto systém pripravené, keď sa koncom roka 1992 zrušili daňové hranice medzi členskými štátmi, prijala sa prechodná úprava v oblasti DPH. V smernici Rady 2006/112/ES (5) sa stanovuje, že tieto prechodné pravidlá sa majú nahradiť konečnou úpravou.

                     (2)

                     Komisia v súlade so svojím oznámením zo 7. apríla 2016 o Akčnom pláne v oblasti DPH predložila návrh, v ktorom sa stanovujú prvky konečného systému DPH pre cezhraničný obchod medzi podnikmi (B2B) medzi členskými štátmi, ktorý by bol založený na zásade zdaňovania cezhraničných dodaní tovaru v členskom štáte určenia.

                     (3)

                     Rada vo svojich záveroch z 8. novembra 2016 vyzvala Komisiu, aby vypracovala určité zlepšenia pravidiel Únie v oblasti DPH pre cezhraničné transakcie, pokiaľ ide o úlohu identifikačného čísla pre DPH v súvislosti s oslobodením dodaní v rámci Spoločenstva od DPH, o úpravu „call-off stock“, reťazové transakcie a dôkazy o preprave tovaru na účely oslobodenia od dane v prípade transakcií v rámci Spoločenstva.

                     (4)

                     Vzhľadom na žiadosť Rady a na to, že potrvá niekoľko rokov, kým sa konečný systém DPH pre obchod v rámci Spoločenstva implementuje, sú tieto konkrétne opatrenia na harmonizáciu a zjednodušenie určitých pravidiel pre podniky primerané.

                     (5)

                     Pojem „call-off stock“ označuje situáciu, pri ktorej v čase prepravy tovaru do iného členského štátu dodávateľ už pozná totožnosť osoby nadobúdajúcej tovar, ktorej sa tovar dodá neskôr a až po ukončení prepravy tovaru v členskom štáte určenia. Táto situácia v súčasnosti spôsobuje, že vzniká údajné dodanie (v členskom štáte začatia prepravy tovaru) a údajné nadobudnutie v rámci Spoločenstva (v členskom štáte ukončenia prepravy tovaru), po ktorom nasleduje „domáce“ dodanie v členskom štáte ukončenia prepravy a vyžaduje si, aby bol dodávateľ v tomto členskom štáte identifikovaný na účely DPH. Aby sa tomu predišlo, v prípadoch, keď takéto transakcie prebiehajú medzi dvoma zdaniteľnými osobami, by sa za určitých podmienok mali považovať za transakcie predstavujúce jedno oslobodené dodanie v členskom štáte začatia prepravy a jedno nadobudnutie v rámci Spoločenstva v členskom štáte ukončenia prepravy.

                     (6)

                     Reťazovými transakciami sa myslia po sebe nasledujúce dodania tovaru, ktoré sú predmetom jednej prepravy v rámci Spoločenstva. Preprava tovaru v rámci Spoločenstva by sa mala pripísať len jednému z týchto dodaní a len na toto dodanie by sa malo vzťahovať oslobodenie od DPH ustanovené pre dodania v rámci Spoločenstva. Ostatné dodania v reťazci by mali byť zdanené a mohli by si vyžadovať, aby bol dodávateľ identifikovaný na účely DPH v členskom štáte dodania. S cieľom vyhnúť sa rôznym prístupom v jednotlivých členských štátoch, čo by mohlo viesť k dvojitému zdaneniu alebo nezdaneniu, a s cieľom zvýšiť právnu istotu pre hospodárske subjekty by sa malo stanoviť spoločné pravidlo, že pokiaľ sú splnené určité podmienky, preprava tovaru by sa mala pripísať jednému dodaniu v reťazci transakcií.

                     (7)

                     Pokiaľ ide o identifikačné číslo pre DPH v súvislosti s oslobodením dodania tovaru od dane pri obchodovaní v rámci Spoločenstva, navrhuje sa, aby sa uvedenie identifikačného čísla pre DPH nadobúdateľa tovaru v systéme výmeny informácií o DPH (VIES), ktoré mu pridelil iný členský štát ako členský štát začatia prepravy tovaru, stalo spoločne s podmienkou prepravy tovaru mimo členského štátu dodania hmotnoprávnou, a nie formálnou podmienkou pre uplatnenie oslobodenia od dane. Uvedenie v systéme VIES má okrem toho zásadný význam pre informovanie členského štátu ukončenia prepravy o tom, že sa tovar nachádza na jeho území, a preto je kľúčovým prvkom boja proti podvodom v Únii. Z tohoto dôvodu by členské štáty mali zabezpečiť, že keď dodávateľ nesplní svoje povinnosti spojené s uvedením v systéme VIES, oslobodenie od dane by sa nemalo uplatniť, s výnimkou prípadu, keď dodávateľ koná v dobrej viere, to znamená, keď môže príslušným daňovým orgánom náležite odôvodniť každý zo svojich nedostatkov súvisiacich so súhrnným výkazom, čo by v tom čase mohlo zahŕňať aj poskytnutie správnych informácií, ktoré sa vyžadujú podľa článku 264 smernice 2006/112/ES, zo strany dodávateľa.

                     (8)

                     Keďže cieľ tejto smernice, a to lepšie fungovanie pravidiel DPH v kontexte cezhraničného obchodu medzi podnikmi, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu a účinku ho možno lepšie dosiahnuť na úrovne Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku neprekračuje táto smernica rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

                     (9)

                     V súlade so Spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 k vysvetľujúcim dokumentom (6) sa členské štáty zaviazali, že k svojim oznámeniam o transpozičných opatreniach v odôvodnených prípadoch pripoja jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. V súvislosti s touto smernicou sa zákonodarca domnieva, že zaslanie takýchto dokumentov je odôvodnené.

                     (10)

                     Smernica 2006/112/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

               PRIJALA TÚTO SMERNICU:

            Článok 1
            Smernica 2006/112/ES sa mení takto:

                        1.

                        Vkladá sa tento článok:

                           „Článok 17a

                              1.   Premiestnenie tovaru, ktorý je súčasťou obchodného majetku zdaniteľnej osoby, touto zdaniteľnou osobou do iného členského štátu v rámci úpravy call-off stock sa nepovažuje za dodanie tovaru za protihodnotu.

                              2.   Na účely tohto článku sa za úpravu call-off stock považuje situácia, keď sú splnené tieto podmienky:

                                          a)

                                          tovar odosiela alebo prepravuje zdaniteľná osoba alebo tretia strana na účet tejto zdaniteľnej osoby do iného členského štátu s tým, že tento tovar tam bude dodaný, a to neskôr a až po ukončení prepravy, inej zdaniteľnej osobe, ktorá je oprávnená nadobudnúť vlastníctvo tohto tovaru v súlade s existujúcou dohodou medzi oboma zdaniteľnými osobami;

                                          b)

                                          zdaniteľná osoba odosielajúca alebo prepravujúca tovar nie je usadená v členskom štáte, do ktorého sa tovar odosiela alebo prepravuje, ani v ňom nemá stálu prevádzkareň;

                                          c)

                                          zdaniteľná osoba, ktorej sa má tovar dodať, je identifikovaná na účely DPH v členskom štáte, do ktorého sa tovar odosiela alebo prepravuje, a zdaniteľná osoba uvedená v písmene b) pozná v čase, keď sa odoslanie alebo preprava začína, jej totožnosť aj identifikačné číslo pre DPH pridelené uvedeným členským štátom;

                                          d)

                                          zdaniteľná osoba odosielajúca alebo prepravujúca tovar zaznamenáva premiestnenie tovaru v zozname stanovenom v článku 243 ods. 3 a uvádza totožnosť zdaniteľnej osoby nadobúdajúcej tovar a jej identifikačné číslo pre DPH pridelené členským štátom, do ktorého sa tovar odosiela alebo prepravuje, v súhrnnom výkaze podľa článku 262 ods. 2

                              3.   Ak sú splnené podmienky uvedené v odseku 2, za predpokladu, že sa prevod uskutoční v lehote uvedenej v odseku 4, v čase prevodu práva nakladať s tovarom ako vlastník na zdaniteľnú osobu podľa písmena c) odseku 2, sa uplatňujú tieto pravidlá:

                                          a)

                                          dodanie tovaru v súlade s článkom 138 ods. 1 sa považuje za uskutočnené zdaniteľnou osobou, ktorá tovar odoslala alebo prepravila buď sama, alebo prostredníctvom tretej strany na svoj účet v členskom štáte, z ktorého bol tovar odoslaný alebo prepravený;

                                          b)

                                          nadobudnutie tovaru v rámci Spoločenstva sa považuje za uskutočnené zdaniteľnou osobou, ktorej sa tovar dodáva v členskom štáte, do ktorého bol tovar odoslaný alebo prepravený.

                              4.   Ak do 12 mesiacov po ukončení prepravy tovaru v členskom štáte, do ktorého bol tovar odoslaný alebo prepravený, tento tovar nebol dodaný zdaniteľnej osobe, ktorej sa mal dodať, uvedenej v odseku 2 písm. c) a odseku 6, a nenastala žiadna z okolností uvedených v odseku 7, premiestnenie v zmysle článku 17 sa považuje za uskutočnené v deň nasledujúci po uplynutí 12-mesačnej lehoty.

                              5.   Žiadne premiestnenie v zmysle článku 17 sa nepovažuje za uskutočnené, ak sú splnené tieto podmienky:

                                          a)

                                          právo nakladať s tovarom nebolo prevedené a tento tovar bol vrátený do členského štátu, z ktorého bol odoslaný alebo prepravený, v lehote uvedenej v odseku 4 a

                                          b)

                                          zdaniteľná osoba, ktorá tovar odoslala alebo prepravila, zaznamená jeho vrátenie v zozname stanovenom v článku 243 ods. 3

                              6.   Ak v lehote uvedenej v odseku 4 zdaniteľnú osobu uvedenú v odseku 2 písm. c) nahradila iná zdaniteľná osoba, žiadne premiestnenie v zmysle článku 17 sa nepovažuje za uskutočnené v čase takéhoto nahradenia, za predpokladu, že:

                                          a)

                                          všetky ostatné uplatniteľné podmienky uvedené v odseku 2 sú splnené a

                                          b)

                                          zdaniteľná osoba uvedená v odseku 2 písm. b) zaznamená nahradenie v zozname stanovenom v článku 243 ods. 3

                              7.   Ak v lehote uvedenej v odseku 4 ktorákoľvek z podmienok stanovených v odsekoch 2 a 6 prestane platiť, premiestnenie tovaru podľa článku 17 sa považuje za uskutočnené v okamihu, keď príslušná podmienka už viac neplatí.
                              Ak je tovar dodaný inej osobe, ako je zdaniteľná osoba uvedená v odseku 2 písm. c) alebo odseku 6, má sa za to, že podmienky stanovené v odsekoch 2 a 6 prestali platiť bezprostredne pred takýmto dodaním.
                              Ak je tovar odoslaný alebo prepravený do inej krajiny, ako je členský štát, z ktorého sa tovar pôvodne premiestnil, má sa za to, že podmienky stanovené v odsekoch 2 a 6 prestali platiť bezprostredne pred tým, ako takéto odoslanie alebo preprava začali.
                              V prípade zničenia, straty alebo krádeže tovaru sa má za to, že podmienky stanovené v odsekoch 2 a 6 prestali platiť v deň, keď bol tovar skutočne odstránený alebo zničený, alebo ak takýto deň nie je možné určiť, v deň, keď sa zistilo, že tovar je zničený alebo chýba.“

                        2.

                        V hlave V kapitole 1 oddiele 2 sa vkladá tento článok:

                           „Článok 36a

                              1.   Ak sa ten istý tovar dodáva v dodaniach nasledujúcich po sebe a tento tovar bol odoslaný alebo prepravený z jedného členského štátu do druhého členského štátu priamo od prvého dodávateľa konečnému nadobúdateľovi v reťazci, odoslanie alebo preprava sa pripíše len dodaniu uskutočnenému pre sprostredkujúci subjekt.

                              2.   Odchylne od odseku 1, odoslanie alebo preprava sa pripíše len dodaniu tovaru, ktoré uskutočnil sprostredkujúci subjekt, ak tento sprostredkujúci subjekt oznámil svojmu dodávateľovi identifikačné číslo pre DPH, ktoré mu pridelil členský štát, z ktorého sa tovar odoslal alebo prepravil.

                              3.   Na účely tohto článku je „sprostredkujúci subjekt“ iný dodávateľ v reťazci než prvý dodávateľ v reťazci, ktorý zasiela alebo prepravuje tovar buď sám, alebo prostredníctvom tretej strany konajúcej na jeho účet.

                              4.   Tento článok sa neuplatňuje na situácie uvedené v článku 14a.“

                        3.

                        Článok 138 sa mení takto:

                                    a)

                                    odsek 1 nahrádza takto:

                                       „1.   Členské štáty oslobodia od dane dodanie tovaru odoslaného alebo prepraveného do miesta určenia mimo ich príslušného územia, ale v rámci Spoločenstva, predávajúcim alebo nadobúdateľom, alebo na ich účet, ak sú splnené tieto podmienky:

                                                   a)

                                                   tovar je dodaný inej zdaniteľnej osobe alebo nezdaniteľnej právnickej osobe konajúcej ako takej v inom členskom štáte, než je členský štát, v ktorom sa odoslanie alebo preprava tovaru začala;

                                                   b)

                                                   táto zdaniteľná osoba alebo nezdaniteľná právnická osoba, ktorej sa dodanie uskutoční, je identifikovaná na účely DPH v inom členskom štáte, než je členský štát, v ktorom sa odoslanie alebo preprava tovaru začala, a uviedla toto identifikačné číslo pre DPH dodávateľovi.“;

                                    b)

                                    vkladá sa tento odsek:

                                       „1a.   Oslobodenie od dane ustanovené v odseku 1 sa neuplatňuje, ak dodávateľ nesplnil povinnosť stanovenú v článkoch 262 a 263 predložiť súhrnný výkaz alebo v súhrnnom výkaze, ktorý predložil, sa neuvádzajú správne informácie o tomto dodaní, ako sa vyžaduje v článku 264, s výnimkou prípadu, keď dodávateľ môže náležite odôvodniť svoje nedostatky k spokojnosti príslušných orgánov.“

                        4.

                        V článku 243 sa dopĺňa tento odsek:

                           „3.   Každá zdaniteľná osoba, ktorá premiestňuje tovar v rámci úpravy call-off stock uvedenej v článku 17a, musí viesť zoznam, ktorý daňovým orgánom umožňuje overiť správne uplatňovanie uvedeného článku.
                           Každá zdaniteľná osoba, ktorej je dodávaný tovar v rámci úpravy call-off-stock uvedenej v článku 17a, musí viesť zoznam takéhoto tovaru.“

                        5.

                        Článok 262 sa nahrádza takto:

                           „Článok 262

                              1.   Každá zdaniteľná osoba identifikovaná na účely DPH musí predložiť súhrnný výkaz týchto osôb:

                                          a)

                                          nadobúdateľov identifikovaných na účely DPH, ktorým dodala tovar v súlade s podmienkami stanovenými v článku 138 ods. 1 a článku 138 ods. 2 písm. c);

                                          b)

                                          osôb identifikovaných na účely DPH, ktorým dodala tovar, ktorý jej bol dodaný v podobe nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva uvedeného v článku 42;

                                          c)

                                          zdaniteľných osôb a nezdaniteľných právnických osôb identifikovaných na účely DPH, ktorým poskytla iné služby ako tie, ktoré sú oslobodené od DPH v členskom štáte, v ktorom je transakcia zdaniteľná, a z ktorých je príjemca povinný platiť daň podľa článku 196.

                              2.   Popri informáciách uvedených v odseku 1 predkladá každá zdaniteľná osoba informácie o identifikačnom čísle pre DPH zdaniteľných osôb, ktorým sa má dodať tovar, ktorý sa odosiela alebo prepravuje v rámci úpravy call-off stock v súlade s podmienkami stanovenými v článku 17a, ako aj informácie o akejkoľvek zmene predložených informácií.“

                        6.

                        Články 403 a 404 sa vypúšťajú.

            Článok 2

               1.   Členské štáty do 31. decembra 2019 prijmú a uverejnia zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Komisii bezodkladne oznámia znenie uvedených ustanovení.
               Tieto ustanovenia uplatňujú od 1. januára 2020.
               Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.

               2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.

            Článok 3
            Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

            Článok 4
            Táto smernica je určená členským štátom.

            V Bruseli 4. decembra 2018

                  Za Radu

                  predseda

               H. LÖGER

            (1)  Stanovisko z 3. októbra 2018.

            (2)  Stanovisko zo 14. marca 2018.

            (3)  Prvá smernica Rady 67/227/EHS z 11. apríla 1967 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa dane z obratu (Ú. v. ES 71, 14.4.1967, s. 1301).

            (4)  Druhá smernica Rady 67/228/EHS z 11. apríla 1967 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa dane z obratu – štruktúra a spôsoby uplatnenia spoločného systému dane z pridanej hodnoty (Ú. v. ES 71, 14.4.1967, s. 1303).

            (5)  Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1).

            (6)  Ú. v. EÚ C 369, 17.12.2011, s. 14.


title: Smernica Rady (EÚ) 2018/131 z 23. januára 2018, ktorou sa vykonáva Dohoda uzavretá Združením vlastníkov lodí Európskeho spoločenstva (ECSA) a Európskou federáciou pracovníkov v doprave (ETF) na účely zmeny smernice 2009/13/ES v súlade s dodatkami k Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006 prijatými v roku 2014 a schválenými Medzinárodnou konferenciou práce 11. júna 2014 (Text s významom pre EHP )

text:
               26.1.2018

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 22/28

         SMERNICA RADY (EÚ) 2018/131
   z 23. januára 2018,
   ktorou sa vykonáva Dohoda uzavretá Združením vlastníkov lodí Európskeho spoločenstva (ECSA) a Európskou federáciou pracovníkov v doprave (ETF) na účely zmeny smernice 2009/13/ES v súlade s dodatkami k Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006 prijatými v roku 2014 a schválenými Medzinárodnou konferenciou práce 11. júna 2014
   (Text s významom pre EHP)
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 155 ods. 2 v spojení s jej článkom 153 ods. 1 písm. a), b) a c),
   so zreteľom na návrh Európskej komisie,
   keďže:

               (1)

               Podľa článku 155 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) môžu sociálni partneri spoločne požadovať, aby dohody, ktoré uzavreli na úrovni Únie, boli na návrh Komisie vykonané rozhodnutím Rady.

               (2)

               Dohoda uzavretá Združením vlastníkov lodí Európskeho spoločenstva (ďalej len „ECSA“ – European Community Shipowners' Associations) a Európskou federáciou pracovníkov v doprave (ďalej len „ETF“ – European Transport Workers' Federation) 19. mája 2008 bola vykonaná smernicou Rady 2009/13/ES (1) s cieľom začleniť záväzné ustanovenia Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006 (ďalej len „MLC“ – Maritime Labour Convention) prijatého Medzinárodnou organizáciou práce (MOP) do práva Únie v záujme aktualizácie platných právnych predpisov Únie na základe tých noriem dohovoru, ktoré sú pre námorníkov priaznivejšie. Cieľom smernice bolo zlepšiť pracovné podmienky námorníkov, najmä pokiaľ ide o pracovné dohody, pracovný čas, repatriáciu, profesijný rast a rozvoj zručností, ubytovanie a zariadenia na rekreačné účely, stravovanie a zásobovanie, ochranu zdravia a bezpečnosti, lekársku starostlivosť a postupy riešenia sťažností.

               (3)

               Po medzinárodných zasadnutiach expertov začala MOP postup prijímania dodatkov k MLC s cieľom riešiť obavy týkajúce sa jednak prípadov zanechania námorníkov bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti a finančného zabezpečenia a jednak nárokov súvisiacich s úmrtiami alebo dlhodobou pracovnou neschopnosťou námorníkov. Osobitný tripartitný výbor zriadený v rámci dohovoru prijal na svojom zasadnutí 7. – 11. apríla 2014 dva dodatky v súvislosti s týmito otázkami. Časti pravidiel zavedených dodatkami spadali do právomoci Únie a týkali sa záležitostí, ktoré sú upravené predpismi Únie, najmä v oblasti sociálnej politiky a dopravy. Rada preto 26. mája 2014 prijala rozhodnutie 2014/346/EÚ (2) stanovujúce pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie na 103. zasadnutí Medzinárodnej konferencie práce (MKP). Pozíciou Únie bolo podporiť schválenie dodatkov ku kódexu MLC (ďalej len „dodatky k MLC z roku 2014“).

               (4)

               Dodatky k MLC z roku 2014 boli schválené na 103. zasadnutí Medzinárodnej konferencie práce 11. júna 2014 v Ženeve a platnosť nadobudli 18. januára 2017. Týkajú sa zavedenia účinného systému finančného zabezpečenia na ochranu práv námorníkov v prípade ich zanechania bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti a zaistenia náhrady škody v prípade zmluvných nárokov spojených s úmrtím alebo dlhodobou pracovnou neschopnosťou námorníkov z dôvodu pracovného úrazu, choroby z povolania alebo nebezpečenstva z povolania. Zlepšujú a optimalizujú existujúci systém ochrany námorníkov vrátane povinnosti pre lode mať na palube písomný doklad o systéme finančného zabezpečenia a rozšíriť tento systém tak, aby zahŕňal dve nové situácie týkajúce sa zanechania námorníkov bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti. Tieto situácie sa týkajú prípadov, keď boli námorníci zanechaní bez potrebnej starostlivosti a podpory, alebo keď vlastník lode jednostranne rozviazal svoje záväzky voči námorníkovi vrátane nevyplatenia zmluvnej mzdy za obdobie minimálne dvoch mesiacov.

               (5)

               ECSA a ETF ako sociálni partneri v odvetví námornej dopravy uzavreli 5. decembra 2016 dohodu (ďalej len „dohoda sociálnych partnerov“) o zmene smernice 2009/13/ES v súlade s dodatkami k MLC z roku 2014. Dňa 12. decembra 2016 požiadali Komisiu, aby predložila návrh smernice Rady podľa článku 155 ods. 2 ZFEÚ na vykonanie uvedenej dohody.

               (6)

               V dohode sociálnych partnerov sa reprodukuje obsah všetkých záväzných ustanovení dodatkov k dohovoru prijatých v roku 2014. Prvý dodatok týkajúci sa systému finančného zabezpečenia v prípade zanechania námorníka bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti súvisí tak s ochranou zdravia a bezpečnosťou, ako aj s pracovnými podmienkami, a preto sa naň vzťahuje článok 153 ods. 1 písm. a) a b) ZFEÚ. Na druhý dodatok týkajúci sa požiadaviek na systém finančného zabezpečenia s cieľom zaistiť náhradu škody v prípade úmrtia alebo dlhodobej pracovnej neschopnosti námorníkov v dôsledku pracovného úrazu, choroby z povolania alebo nebezpečenstva z povolania sa vzťahuje článok 153 ods. 1 písm. c) ZFEÚ o sociálnom zabezpečení a sociálnej ochrane pracovníkov. Dohoda sociálnych partnerov sa preto týka záležitostí, na ktoré sa vzťahuje článok 153 ZFEÚ a môže sa vykonať rozhodnutím Rady na návrh Komisie podľa článku 155 ods. 2 ZFEÚ. Na účely článku 288 ZFEÚ je vhodným nástrojom na vykonanie dohody sociálnych partnerov smernica.

               (7)

               Komisia v súlade so svojim oznámením z 20. mája 1998 o prispôsobovaní a podpore sociálneho dialógu na úrovni Spoločenstva posúdila reprezentatívne postavenie zmluvných strán a zákonnosť každej doložky dohody sociálnych partnerov.

               (8)

               Dohoda sociálnych partnerov mení dohodu uzavretú 19. mája 2008 medzi ECSA a ETF o MLC, ktorá tvorí prílohu k smernici 2009/13/ES, a do uvedenej smernice začleňuje dodatky k MLC z roku 2014 v záujme zlepšenia pracovných podmienok, ochrany zdravia a bezpečnosti a sociálnej ochrany námorníkov na palubách lodí plaviacich sa pod vlajkou niektorého členského štátu.

               (9)

               Zmenou smernice 2009/13/ES sa prostredníctvom dohody sociálnych partnerov začlenia záväzné ustanovenia dodatkov k MLC z roku 2014, na ktoré sa už vzťahuje systém dohľadu v rámci MLC, do rozsahu pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/54/EÚ (3) a do systému monitorovania práva Únie a dohľadu nad ním, vrátane jurisdikcie Súdneho dvora Európskej únie. To pravdepodobne povedie k dôslednejšiemu dodržiavaniu uvedených ustanovení členskými štátmi a vlastníkmi lodí.

               (10)

               Bez toho, aby tým boli dotknuté ustanovenia dohody sociálnych partnerov o nadväzujúcich opatreniach a preskúmaní zo strany sociálnych partnerov na úrovni Únie, bude Komisia monitorovať vykonávanie tejto smernice a dohody sociálnych partnerov.

               (11)

               Členské štáty môžu poveriť sociálnych partnerov vykonaním tejto smernice, ak o to sociálni partneri spoločne požiadajú a za predpokladu, že členské štáty podniknú všetky potrebné kroky, aby zabezpečili, že môžu za každých okolností zaručiť výsledky, ktoré táto smernica sleduje.

               (12)

               Komisia informovala Európsky parlament podľa článku 155 ods. 2 ZFEÚ tým, že mu zaslala znenie svojho návrhu tejto smernice.

               (13)

               Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané v Charte základných práv Európskej únie, a najmä v jej článku 31.

               (14)

               Keďže ciele tejto smernice, a to zlepšiť pracovné podmienky, ochranu zdravia a bezpečnosť a sociálnu ochranu pracovníkov v odvetví námornej dopravy, ktoré je cezhraničným odvetvím s pôsobením v rámci jurisdikcií rôznych členských štátov, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.

               (15)

               Smernica 2009/13/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Touto smernicou sa vykonáva dohoda uzavretá 5. decembra 2016 medzi Združením vlastníkov lodí Európskeho spoločenstva (ECSA) a Európskou federáciou pracovníkov v doprave (ETF) na účely zmeny smernice 2009/13/ES v súlade s dodatkami k MLC z roku 2014.
   Článok 2
   Podľa dohody sociálnych partnerov sa dohoda uzavretá medzi ECSA a ETF o Dohovore o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006, ktorá sa nachádza v prílohe k smernici 2009/13/ES, mení v súlade s prílohou k tejto smernici.
   Článok 3
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 16. februára 2020. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných opatrení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   3.   Členské štáty môžu poveriť sociálnych partnerov vykonaním tejto smernice, ak o to sociálni partneri spoločne požiadajú a za predpokladu, že členské štáty podniknú všetky potrebné kroky, aby zabezpečili, že môžu za každých okolností zaručiť výsledky, ktoré táto smernica sleduje.
   Článok 4
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 5
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 23. januára 2018

            Za Radu

            predseda

         V. GORANOV

      (1)  Smernica Rady 2009/13/ES zo 16. februára 2009, ktorou sa vykonáva Dohoda uzavretá Združením vlastníkov lodí Európskeho spoločenstva (ECSA) a Európskou federáciou pracovníkov v doprave (ETF) o Dohovore o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006 a ktorou sa mení a dopĺňa smernica 1999/63/ES (Ú. v. EÚ L 124, 20.5.2009, s. 30).

      (2)  Rozhodnutie Rady 2014/346/EÚ z 26. mája 2014 o pozícii, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie na 103. zasadaní Medzinárodnej konferencie práce v súvislosti so zmenami kódexu Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave (Ú. v. EÚ L 172, 12.6.2014, s. 28).

      (3)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/54/EÚ z 20. novembra 2013 o určitých zodpovednostiach vlajkového štátu za plnenie Dohovoru o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006 a jeho presadzovanie (Ú. v. EÚ L 329, 10.12.2013, s. 1).

      PRÍLOHA
      V prílohe k smernici 2009/13/ES sa dohoda uzavretá medzi ECSA a ETF o Dohovore o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006 mení takto:

                  1.

                  V nadpise „Norma A2.5 – Repatriácia“ sa výraz „A2.5“ nahrádza výrazom „A2.5.1“.

                  2.

                  Vkladá sa táto norma:
                  „Norma A2.5.2 – Finančné zabezpečenie

                              1.

                              Na účely vykonania predpisu 2.5 ods. 2 sa touto normou stanovujú požiadavky na zabezpečenie rýchleho a účinného systému finančného zabezpečenia na pomoc námorníkom v prípade, že sú zanechaní bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti.

                              2.

                              Na účely tejto normy sa námorník považuje za zanechaného bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti, čo predstavuje porušenie požiadaviek tejto dohody alebo podmienok pracovnej zmluvy s námorníkmi, ak vlastník lode:

                                          a)

                                          neuhradí náklady na repatriáciu námorníka, alebo

                                          b)

                                          nechal námorníka bez potrebnej starostlivosti a podpory, alebo

                                          c)

                                          inak jednostranne rozviazal svoje záväzky voči námorníkovi vrátane nevyplatenia zmluvnej mzdy za obdobie minimálne dvoch mesiacov.

                              3.

                              Každý členský štát musí zabezpečiť, aby sa pre lode plaviace sa pod jeho vlajkou zaviedol systém finančného zabezpečenia, ktorý spĺňa požiadavky tejto normy. Systém finančného zabezpečenia môže mať podobu systému sociálneho zabezpečenia alebo poistenia, alebo vnútroštátneho fondu, alebo iného podobného dojednania. Túto podobu určuje členský štát po konzultácii s príslušnými organizáciami vlastníkov lodí a námorníkov.

                              4.

                              V súlade s touto normou poskytuje systém finančného zabezpečenia priamy prístup, dostatočné krytie a urýchlenú finančnú pomoc ktorémukoľvek námorníkovi zanechanému bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti na lodi plaviacej sa pod vlajkou členského štátu.

                              5.

                              Na účely odseku 2 písm. b) tejto normy potrebná starostlivosť o námorníkov a ich podpora zahŕňa: primeranú stravu, ubytovanie, dodávku pitnej vody, dostatok paliva na prežitie na palube lode a potrebnú zdravotnú starostlivosť.

                              6.

                              Každý členský štát vyžaduje, aby lode plaviace sa pod jeho vlajkou, ktoré sú podľa vnútroštátnych právnych predpisov povinné mať na palube osvedčenie o práci na mori alebo ktoré tak robia na žiadosť vlastníka lode, mali na palube osvedčenie alebo iný písomný doklad o finančnom zabezpečení vydaný poskytovateľom finančného zabezpečenia. Kópia sa umiestni na dobre viditeľnom mieste na palube, kde je k dispozícii námorníkom. V prípade viac ako jedného poskytovateľa finančného zabezpečenia sa na palube nachádza dokument od každého poskytovateľa.

                              7.

                              Osvedčenie alebo iný písomný doklad o finančnom zabezpečení je vyhotovený v anglickom jazyku alebo je k nemu priložený preklad do angličtiny a obsahuje tieto informácie:

                                          a)

                                          názov lode;

                                          b)

                                          prístav registrácie lode;

                                          c)

                                          volací znak lode;

                                          d)

                                          IMO číslo lode;

                                          e)

                                          názov a adresu poskytovateľa alebo poskytovateľov finančného zabezpečenia;

                                          f)

                                          kontaktné údaje osôb alebo subjektu zodpovedného za riešenie žiadostí námorníkov o pomoc;

                                          g)

                                          meno/názov vlastníka lode;

                                          h)

                                          obdobie platnosti finančného zabezpečenia a

                                          i)

                                          potvrdenie od poskytovateľa finančného zabezpečenia, že finančné zabezpečenie spĺňa požiadavky normy A2.5.2.

                              8.

                              Pomoc poskytovaná v rámci systému finančného zabezpečenia sa udeľuje urýchlene na žiadosť námorníka alebo jeho určeného zástupcu, pričom je podložená potrebným odôvodnením nároku v súlade s odsekom 2 tejto normy.

                              9.

                              So zreteľom na predpis 2.5 je pomoc poskytovaná systémom finančného zabezpečenia dostatočná na pokrytie:

                                          a)

                                          miezd a iných nárokov, ktoré vlastník lode nevyplatil námorníkovi podľa pracovnej zmluvy, príslušnej kolektívnej dohody alebo vnútroštátneho práva vlajkového štátu, a to až do štyroch mesiacov neuhradených miezd a štyroch mesiacov takýchto neuhradených nárokov;

                                          b)

                                          všetkých primeraných výdavkov, ktoré námorníkovi vznikli, vrátane nákladov na repatriáciu uvedených v odseku 10 tejto normy a

                                          c)

                                          základných potrieb námorníka, čo zahŕňa napríklad primeranú stravu, v prípade potreby oblečenie, ubytovanie, dodávky pitnej vody, palivo potrebné na prežitie na palube lode, potrebnú zdravotnú starostlivosť a iné primerané náklady alebo poplatky, a to od okamihu konania či nekonania, ktoré vyústilo do zanechania námorníka bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti, až do jeho návratu domov.

                              10.

                              Náklady na repatriáciu zahŕňajú cestu primeranými a rýchlymi prostriedkami, zvyčajne letecky, a zahŕňajú stravu a ubytovanie námorníka od času opustenia lode až po jeho príchod domov, potrebnú zdravotnú starostlivosť, prepravu osobných vecí a iné primerané náklady alebo poplatky vyplývajúce zo zanechania námorníka bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti.

                              11.

                              Finančné zabezpečenie sa neskončí skôr, ako uplynie obdobie platnosti finančného zabezpečenia, pokiaľ to poskytovateľ finančného zabezpečenia neoznámi príslušnému orgánu vlajkového štátu aspoň 30 dní vopred.

                              12.

                              Ak v súlade s touto normou poskytovateľ poistenia či iného finančného zabezpečenia uhradil platbu akémukoľvek námorníkovi, tento poskytovateľ získava subrogáciou, prevodom alebo iným spôsobom predmetné práva, ktoré by sa vzťahovali na daného námorníka, a to až do výšky ním uhradenej sumy a v súlade s uplatniteľnými právnymi predpismi.

                              13.

                              Žiadnym ustanovením tejto normy nie je dotknuté žiadne právo poisťovateľa alebo poskytovateľa finančného zabezpečenia vymáhať náhradu od tretích strán.

                              14.

                              Ustanovenia v tejto norme nemajú byť výlučné, ani nimi nemajú byť dotknuté žiadne iné práva, nároky či prostriedky nápravy, ktoré môžu byť k dispozícii aj na vyplatenie náhrady námorníkom, ktorí sú zanechaní bez finančných prostriedkov a náležitej starostlivosti. Vo vnútroštátnych zákonoch a v iných právnych predpisoch sa môže stanoviť, že akékoľvek sumy splatné podľa tejto normy môžu byť započítané oproti sumám prijatým z iných zdrojov v dôsledku akýchkoľvek práv, nárokov alebo prostriedkov nápravy, ktoré môžu byť predmetom náhrady podľa tejto normy.“

                  3.

                  „Norma A4.2 – Zodpovednosť vlastníkov lodí“ sa mení takto:

                              a)

                              v nadpise sa výraz „A4.2“ nahrádza výrazom „A4.2.1“;

                              b)

                              dopĺňajú sa tieto odseky:

                                          „8.

                                          Vo vnútroštátnych zákonoch a v iných právnych predpisoch sa zabezpečí, aby systém finančného zabezpečenia na poskytnutie náhrady, ako sa stanovuje v odseku 1 písm. b) tejto normy v prípade zmluvných nárokov, ako sa vymedzuje v norme A4.2.2, spĺňal tieto minimálne požiadavky:

                                                      a)

                                                      ak je zmluvná náhrada stanovená v pracovnej zmluve námorníka, a bez toho, aby bolo dotknuté písmeno c) tohto odseku, vyplatí sa v plnej výške a bezodkladne;

                                                      b)

                                                      nesmie dôjsť k žiadnemu nátlaku prijať platbu nižšiu, ako je suma stanovená v zmluve;

                                                      c)

                                                      keď povaha dlhodobej pracovnej neschopnosti námorníka sťažuje posúdenie plnej náhrady, na ktorú môže mať námorník nárok, námorníkovi sa vyplatí predbežná platba alebo platby s cieľom nevystavovať ho neprimeraným ťažkostiam;

                                                      d)

                                                      v súlade s predpisom 4.2 ods. 2 sa námorníkovi vyplatí platba bez toho, aby tým boli dotknuté iné zákonné práva, ale vlastník lode si môže túto platbu započítať oproti odškodneniu vyplývajúcemu z akýchkoľvek iných nárokov, ktoré si námorník uplatňuje voči vlastníkovi lode a ktoré sa viažu k tej istej udalosti; a

                                                      e)

                                                      nárok na zmluvnú náhradu môže predložiť priamo dotknutý námorník alebo jeho najbližší príbuzný, alebo zástupca námorníka, alebo poverený príjemca.

                                          9.

                                          Vo vnútroštátnych zákonoch a v iných právnych predpisoch sa zabezpečí, aby námorníci vopred dostávali oznámenie o tom, že sa má zrušiť alebo ukončiť finančné zabezpečenie vlastníka lode.

                                          10.

                                          Vo vnútroštátnych zákonoch a v iných právnych predpisoch sa zabezpečí, aby bol príslušný orgán vlajkového štátu informovaný poskytovateľom finančného zabezpečenia, ak sa zruší alebo ukončí finančné zabezpečenie vlastníka lode.

                                          11.

                                          Každý členský štát vyžaduje, aby mali lode plaviace sa pod jeho vlajkou na palube osvedčenie alebo iný písomný doklad o finančnom zabezpečení vydaný poskytovateľom finančného zabezpečenia. Kópia sa umiestni na dobre viditeľnom mieste na palube, kde je k dispozícii námorníkom. V prípade viac ako jedného poskytovateľa finančného zabezpečenia sa na palube nachádza dokument od každého poskytovateľa.

                                          12.

                                          Finančné zabezpečenie sa neskončí skôr, ako uplynie obdobie platnosti finančného zabezpečenia, pokiaľ to poskytovateľ finančného zabezpečenia neoznámi príslušnému orgánu vlajkového štátu aspoň 30 dní vopred.

                                          13.

                                          Finančným zabezpečením sa zaručuje vyplatenie všetkých zmluvných nárokov, na ktoré sa vzťahuje a ktoré vzniknú počas obdobia platnosti dokumentu.

                                          14.

                                          Osvedčenie alebo iný písomný doklad o finančnom zabezpečení je vyhotovený v anglickom jazyku alebo je k nemu priložený preklad do angličtiny a obsahuje tieto informácie:

                                                      a)

                                                      názov lode;

                                                      b)

                                                      prístav registrácie lode;

                                                      c)

                                                      volací znak lode;

                                                      d)

                                                      IMO číslo lode;

                                                      e)

                                                      názov a adresu poskytovateľa alebo poskytovateľov finančného zabezpečenia;

                                                      f)

                                                      kontaktné údaje osôb alebo subjektu zodpovedného za riešenie zmluvných nárokov námorníkov;

                                                      g)

                                                      meno/názov vlastníka lode;

                                                      h)

                                                      obdobie platnosti finančného zabezpečenia a

                                                      i)

                                                      potvrdenie od poskytovateľa finančného zabezpečenia, že finančné zabezpečenie spĺňa požiadavky normy A4.2.1.“

                  4.

                  Vkladá sa táto norma:
                  „Norma A4.2.2 – Riešenie zmluvných nárokov

                              1.

                              Na účely normy A4.2.1 ods. 8 a súčasnej normy sa pod pojmom „zmluvný nárok“ rozumie akýkoľvek nárok, ktorý sa vzťahuje na úmrtie alebo dlhodobú pracovnú neschopnosť námorníkov v dôsledku pracovného úrazu, choroby z povolania alebo nebezpečenstva z povolania v zmysle vnútroštátneho práva, pracovnej zmluvy námorníka alebo kolektívnej zmluvy.

                              2.

                              Systém finančného zabezpečenia stanovený v norme A4.2.1 ods. 1 písm. b) môže mať formu systému sociálneho zabezpečenia alebo poistenia, alebo fondu, alebo iného podobného dojednania. Jeho podobu určuje členský štát po konzultácii s príslušnými organizáciami vlastníkov lodí a námorníkov.

                              3.

                              Vo vnútroštátnych zákonoch a v iných právnych predpisoch sa zabezpečí, aby boli zavedené účinné opatrenia na prijatie, riešenie a nestranné vyrovnanie zmluvných nárokov súvisiacich s náhradou škody podľa normy A4.2.1 ods. 8, a to rýchlym a spravodlivým postupom.“


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/850 z 30. mája 2018, ktorou sa mení smernica 1999/31/ES o skládkach odpadov (Text s významom pre EHP)

text:
                  14.6.2018

                  SK

                  Úradný vestník Európskej únie

                  L 150/100

            SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) 2018/850
      z 30. mája 2018,
      ktorou sa mení smernica 1999/31/ES o skládkach odpadov
      (Text s významom pre EHP)
      EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
      so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1,
      so zreteľom na návrh Európskej komisie,
      po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
      so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
      so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
      konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
      keďže:

                  (1)

                  V záujme ochrany, zachovania a zvýšenia kvality životného prostredia, ochrany zdravia ľudí, zabezpečenia rozvážneho, efektívneho a racionálneho využívania prírodných zdrojov, podpory zásad obehového hospodárstva, zvýšenia energetickej efektívnosti a zníženia závislosti Únie od dovážaných zdrojov by sa v Únii malo zlepšiť odpadové hospodárstvo.

                  (2)

                  Ciele, ktoré sú stanovené v smernici Rady 1999/31/ES (4) pre obmedzenie skládkovania, by sa mali posilniť tak, aby lepšie zohľadňovali ambíciu Únie prejsť na obehové hospodárstvo a pokročiť s vykonávaním oznámenia Komisie zo 4. novembra 2008 s názvom „Iniciatíva v oblasti surovín: Zabezpečovanie našich nevyhnutných potrieb pre rast a zamestnanosť v Európe“ prostredníctvom postupného znižovania skládkovania odpadu určeného na skládky vyhradené pre odpad, ktorý nie je nebezpečný, na minimum. Komisia a členské štáty by mali zabezpečiť, aby takéto znižovanie bolo v súlade s integrovanou politikou, čím sa zabezpečí riadne uplatňovanie hierarchie odpadového hospodárstva, podporí sa posun smerom k prevencii vrátane opätovného použitia, prípravy na opätovné použitie a recyklácie a predíde spaľovaniu namiesto skládkovania.

                  (3)

                  V záujme zabezpečenia lepšieho súladu právnych predpisov Únie o odpade by sa vymedzenia pojmov stanovených v smernici 1999/31/ES mali zosúladiť, tam kde je to vhodné, s vymedzeniami pojmov uvedenými v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES (5).

                  (4)

                  Je potrebné upraviť existujúce vymedzenie pojmu „izolovaná osada“, pokiaľ ide o najvzdialenejšie regióny, aby sa zohľadnili osobitosti takýchto osád, ktoré majú značne odlišné environmentálne problémy v porovnaní s ostatnými regiónmi.

                  (5)

                  Rozsah pôsobnosti smernice 1999/31/ES by sa mal zosúladiť s rozsahom pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/21/ES (6) a mal by sa naďalej vzťahovať na ukladanie odpadu z ťažobného priemyslu, na ktorý sa nevzťahuje smernica 2006/21/ES.

                  (6)

                  Ďalšie obmedzenie skládkovania by prinieslo jasné environmentálne, ekonomické a sociálne výhody, pričom by sa malo začať prúdmi odpadu, v prípade ktorých sa vykonáva triedený zber, ako napríklad plasty, kovy, sklo, papier a biologický odpad. Pri realizácii týchto obmedzení skládkovania by sa mala zohľadniť technická, environmentálna a hospodárska realizovateľnosť recyklácie alebo iných typov zhodnocovania zvyškového odpadu z oddelene vyzbieraného odpadu.

                  (7)

                  Veľkú časť komunálneho odpadu predstavuje biologicky rozložiteľný komunálny odpad. Skládkovanie nespracovaného biologicky rozložiteľného odpadu má výrazne negatívny environmentálny vplyv z hľadiska emisií skleníkových plynov a znečisťovania povrchových vôd, podzemných vôd, pôdy a ovzdušia. Smernicou 1999/31/ES sa síce stanovujú ciele znižovania množstva biologicky rozložiteľného odpadu zo skládok, je však vhodné ešte viac obmedziť skládkovanie biologicky rozložiteľného odpadu, a to prostredníctvom zákazu skládkovania biologicky rozložiteľného odpadu, ktorý bol oddelene vyzbieraný na recykláciu podľa smernice 2008/98/ES.

                  (8)

                  S cieľom zabezpečiť riadne uplatňovanie hierarchie odpadového hospodárstva by sa mali prijať primerané opatrenia, aby sa od roku 2030 uplatňovali obmedzenia skládkovania všetkých odpadov, ktoré sú vhodné na recykláciu alebo zhodnocovanie materiálu alebo energie. Uvedené obmedzenia by sa nemali uplatňovať tam, kde je možné preukázať, že odpad nie je vhodný na recykláciu alebo iné zhodnocovanie a že skládkovanie by viedlo k najlepším celkovým environmentálnym výsledkom v súlade s hierarchiou odpadového hospodárstva stanovenou v smernici 2008/98/ES.

                  (9)

                  Mnohé členské štáty ešte nedobudovali potrebnú infraštruktúru odpadového hospodárstva. Stanovenie cieľov zníženia objemu skládkovania si bude vyžadovať veľké zmeny v odpadovom hospodárstve v mnohých členských štátoch a umožní ďalší pokrok a investície do triedeného zberu, triedenia a recyklácie odpadu a zabráni zablokovaniu recyklovateľných materiálov v spodnej časti hierarchie odpadového hospodárstva.

                  (10)

                  Skládkovanie je potrebné postupne obmedziť, aby sa zamedzilo škodlivým vplyvom na zdravie ľudí a životné prostredie a aby sa zabezpečilo, že hospodársky významné odpadové materiály sa postupne a účinne zhodnotia prostredníctvom správneho nakladania s odpadom a v súlade s hierarchiou odpadového hospodárstva, ako je stanovené v smernici 2008/98/ES. Vďaka uvedenému obmedzeniu by sa malo predísť vzniku nadmerných kapacít zariadení na spracovanie zvyškového odpadu, napríklad prostredníctvom energetického zhodnocovania alebo kvalitatívne nízkeho mechanicko-biologického spracovania nespracovaného komunálneho odpadu, pretože by to mohlo ohroziť výsledky dosiahnuté v rámci dlhodobých cieľov Únie v oblasti prípravy na opätovné použitie a recyklácie komunálneho odpadu stanovených v smernici 2008/98/ES. Podobne a v záujme zamedzenia škodlivým vplyvom na zdravie ľudí a životné prostredie by plnenie tejto povinnosti nemalo spôsobiť vznik nadmernej kapacity zariadení na spracovanie zvyškového komunálneho odpadu, by členské štáty mali prijať všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že sa na skládky bude ukladať len spracovaný odpad. Okrem toho by v záujme zabezpečenia súladu medzi cieľmi stanovenými v smernici 2008/98/ES a cieľom zníženia objemu skládkovaného odpadu stanoveným v smernici 1999/31/EC v znení tejto smernice, ako aj v záujme zabezpečenia koordinovaného plánovania infraštruktúr a investícií potrebných na splnenie uvedených cieľov členské štáty, ktoré podľa údajov nahlásených v spoločnom dotazníku OECD a Eurostatu ukladali na skládku viac ako 60 % svojho komunálneho odpadu v roku 2013, mali mať možnosť rozhodnúť o predĺžení lehoty na dosiahnutie súladu s cieľom týkajúcim sa ukladania na skládku stanoveným na rok 2035.

                  (11)

                  S cieľom zabezpečiť spoľahlivosť údajov je dôležité presnejšie stanoviť pravidlá, podľa ktorých by členské štáty mali nahlasovať komunálny odpad, ktorý sa ukladá na skládku. Nahlasovanie by malo vychádzať z množstva komunálneho odpadu ukladaného na skládku po spracovateľských činnostiach, ktorými sa takýto odpad pripravuje na následné skládkovanie, ako je napríklad stabilizácia biologicky rozložiteľného komunálneho odpadu, a zo vstupu do činností zneškodňovania spaľovaním. Pokiaľ ide o komunálny odpad, ktorý vstupuje do spracovateľských činností pred recykláciou a zhodnocovaním odpadu, ako je triedenie a mechanické spracovanie, by sa na účely výpočtu cieľa skládkovania mal zvážiť aj odpad vzniknutý z takýchto činností, ktorý sa nakoniec ukladá na skládku.

                  (12)

                  Pri vykonávaní povinnosti stanovenej v smernici 1999/31/ES s cieľom zaistiť spracovanie odpadu pred ukladaním na skládku by členské štáty mali uplatňovať najvhodnejší spôsob spracovania vrátane stabilizácie organickej frakcie odpadu s cieľom čo najviac znížiť nepriaznivé účinky ukladania takéhoto odpadu na skládky na životné prostredie a zdravie ľudí. Pri posudzovaní vhodnosti spracovania by členské štáty mali brať do úvahy opatrenia, ktoré sa už vykonali s cieľom znížiť tieto nepriaznivé účinky, najmä oddelenie biologického odpadu a triedený zber papiera a lepenky.

                  (13)

                  S cieľom zabezpečiť lepšie, včasnejšie a jednotnejšie vykonávanie tejto smernice a predvídať problémy, ktoré by pri vykonávaní mohli nastať, mal by sa zaviesť systém správ včasného varovania, pomocou ktorého sa ešte pred uplynutím lehôt na splnenie cieľov odhalia nedostatky a umožní sa prijatie potrebných opatrení.

                  (14)

                  V snahe pomôcť dosiahnuť ciele smernice 1999/31/ES a posilniť prechod na obehové hospodárstvo by Komisia mala podporovať koordináciu a výmenu informácií a najlepších postupov medzi členskými štátmi a rôznymi odvetviami hospodárstva.

                  (15)

                  Správy o vykonávaní, ktoré členské štáty vypracúvajú každé tri roky, sa neosvedčili ako účinný nástroj na overenie súladu alebo zabezpečenie správneho vykonávania, pričom navyše spôsobujú zbytočnú administratívnu záťaž. Preto je vhodné zrušiť ustanovenia, ktorými sa členským štátom ukladá povinnosť vypracúvať takéto správy. Namiesto toho by sa na monitorovanie dodržiavania právnych predpisov mali používať výlučne údaje, ktoré členské štáty každoročne nahlasujú Komisii.

                  (16)

                  Údaje, ktoré členské štáty nahlasujú, majú pre Komisiu kľúčový význam z hľadiska posúdenia, či členské štáty dodržiavajú právne predpisy Únie o odpade. Mala by sa zlepšiť kvalita, spoľahlivosť a porovnateľnosť údajov a na tento účel by sa malo vytvoriť jedno vstupné miesto pre všetky údaje o odpade, mali by sa vypustiť zastarané požiadavky na podávanie správ, malo by sa stanoviť referenčné porovnávanie vnútroštátnych metodík podávania správ a mala by sa zaviesť správa o kontrole kvality údajov. Spoľahlivé nahlasovanie údajov týkajúce sa odpadového hospodárstva má zásadný význam z hľadiska efektívneho vykonávania, riadneho plánovania infraštruktúry na spracovanie odpadov a zabezpečenia porovnateľnosti údajov členských štátov. Preto by členské štáty mali používať pri vypracúvaní správ o plnení cieľov stanovených v smernici 1999/31/ES v znení tejto smernice najnovšie pravidlá vypracované Komisiou a metodiky vypracované príslušnými vnútroštátnymi orgánmi zodpovednými za vykonávanie tejto smernice.

                  (17)

                  S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania smernice 1999/31/ES by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci vo vzťahu k článku 5a ods. 4, článku 15 ods. 5 a článkom 15b a 15c uvedenej smernice v znení tejto smernice. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (7).

                  (18)

                  Keďže ciele tejto smernice, a to zlepšiť odpadové hospodárstvo v Únii, a tak prispieť k ochrane, zachovaniu a zvýšeniu kvality životného prostredia a k rozvážnemu a racionálnemu využívaniu prírodných zdrojov, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodu rozsahu a dôsledkov opatrení ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.

                  (19)

                  Smernica 1999/31/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.

                  (20)

                  V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 o vysvetľujúcich dokumentoch (8) sa členské štáty zaviazali, že v odôvodnených prípadoch k svojim oznámeniam o transpozičných opatreniach pripoja jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. V súvislosti s touto smernicou sa zákonodarca domnieva, že zasielanie takýchto dokumentov je odôvodnené,

            PRIJALI TÚTO SMERNICU:
      Článok 1
      Zmeny
      Smernica 1999/31/ES sa mení takto:

                  1.

                  V článku 1 sa odsek 1 nahrádza takto:
                  „1.   S cieľom podporiť prechod Únie na obehové hospodárstvo a splniť požiadavky uvedené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES (*1), najmä v jej článkoch 4 a 12, je cieľom tejto smernice zabezpečiť postupné znižovanie ukladania odpadu na skládku, najmä pokiaľ ide o odpad, ktorý je vhodný na recykláciu alebo iné zhodnotenie, a prostredníctvom prísnych prevádzkových a technických požiadaviek na odpad a skládky stanoviť opatrenia, postupy a usmernenia na predchádzanie alebo obmedzovanie negatívnych vplyvov na životné prostredie, najmä znečisťovania povrchových vôd, podzemných vôd, pôdy a ovzdušia, a na globálne životné prostredie vrátane skleníkového efektu, ako aj akéhokoľvek rizika pre zdravie ľudí, ktoré by ukladanie odpadu na skládku mohlo predstavovať počas celého životného cyklu skládky.

                     (*1)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smerníc (Ú. v. EÚ L 312, 22.11.2008, s. 3).“"

                  2.

                  Článok 2 sa mení takto:

                              a)

                              Písmeno a) sa nahrádza takto:

                                          „a)

                                          uplatňujú sa vymedzenia pojmov „odpad“, „nebezpečný odpad“, „odpad, ktorý nie je nebezpečný“, „komunálny odpad“, „pôvodca odpadu“, „držiteľ odpadu“, „nakladanie s odpadom“, „triedený zber“, „zhodnotenie“, „príprava na opätovné použitie“, „recyklácia“ a „zneškodnenie“ uvedené v článku 3 smernice 2008/98/ES“;

                              b)

                              Písmená b), c) a d) a n) sa vypúšťajú;

                              c)

                              V písmene r) dopĺňa tento pododsek:
                              „V najvzdialenejších regiónoch v zmysle článku 349 zmluvy sa môžu členské štáty rozhodnúť uplatňovať toto vymedzenie pojmu:
                              „izolovaná osada“ znamená osadu:

                                          —

                                          s maximálne 2 000 obyvateľmi v osade a maximálne piatimi obyvateľmi na kilometer štvorcový, alebo s viac ako 2 000 obyvateľmi, ale menej ako 5 000 obyvateľmi v osade a najviac piatimi obyvateľmi na kilometer štvorcový, ktorých produkcia odpadu nepresahuje 3 000 ton za rok, a

                                          —

                                          kde vzdialenosť k najbližšej mestskej aglomerácii s minimálne 250 obyvateľmi na kilometer štvorcový je minimálne 100 km a ktorá je bez cestného spojenia.“

                  3.

                  Článok 3 sa mení takto:

                              a)

                              V odseku 2 sa posledná zarážka vypúšťa;

                              b)

                              Odsek 3 sa nahrádza takto:
                              „3.   Nakladanie s odpadom z ťažobného priemyslu na pevnine, t. j. odpadom z prieskumu, ťažby vrátane etapy predprodukčného vývoja, spracovania a skladovania nerastných surovín a z prevádzky lomov, je vylúčené z rozsahu pôsobnosti tejto smernice, ak patrí do rozsahu pôsobnosti iných právnych predpisov Únie.“

                  4.

                  Článok 5 sa mení takto:

                              a)

                              V odseku 2 sa vypúšťa tento pododsek:
                              „Dva roky pred dátumom uvedeným v písm. c) Rada opätovne prehodnotí vyššie uvedený cieľ na základe správy od Komisie o praktických skúsenostiach získaných členskými štátmi pri dosahovaní cieľov ustanovených v písmenách a) a b), ktorá bude v prípade potreby doplnená návrhom na potvrdenie alebo zmenu tohto cieľa s cieľom zabezpečiť vyššiu úroveň ochrany životného prostredia.“;

                              b)

                              V odseku 3 sa dopĺňa toto písmeno:

                                          „f)

                                          odpad, ktorý bol oddelene vyzbieraný na prípravu na opätovné použitie a recykláciu podľa článku 11 ods. 1 smernice 2008/98/ES a článku 22 uvedenej smernice, s výnimkou odpadu pochádzajúceho z následných činností spracovania oddelene vyzbieraného odpadu, pri ktorom ukladanie na skládku poskytuje najlepší environmentálny výsledok v súlade s článkom 4 uvedenej smernice.“;

                              c)

                              Vkladá sa tento odsek:
                              „3a.   Členské štáty sa usilujú zabezpečiť, aby od roku 2030 nebol odpad vhodný na recykláciu alebo iné zhodnocovanie, najmä v komunálnom odpade, prijímaný na skládku s výnimkou odpadu, pri ktorom ukladanie na skládku poskytuje najlepší environmentálny výsledok v súlade s článkom 4 smernice 2008/98/ES.
                              Členské štáty uvedú informácie o opatreniach prijatých podľa tohto odseku v programoch odpadového hospodárstva uvedených v článku 28 smernice 2008/98/ES alebo v iných strategických dokumentoch vzťahujúcich sa na celé územie dotknutého členského štátu.“;

                              d)

                              Dopĺňajú sa tieto odseky:
                              „5.   Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že do roku 2035 sa množstvo komunálneho odpadu ukladaného na skládky zníži na 10 % alebo menej z celkového množstva vzniknutého komunálneho odpadu (podľa hmotnosti).
                              6.   Členský štát môže odložiť lehotu na dosiahnutie cieľa uvedeného v odseku 5 až o päť rokov, ak tento členský štát:

                                          a)

                                          ukladal na skládky viac ako 60 % svojho komunálneho odpadu, ktorý vznikol v roku 2013, ako vyplýva zo spoločného dotazníka OECD a Eurostatu, a

                                          b)

                                          najneskôr 24 mesiacov pred lehotou stanovenou v odseku 5 tohto článku oznámi Komisii svoj zámer odložiť lehotu a predloží vykonávací plán v súlade s prílohou IV k tejto smernici. Uvedený plán možno skombinovať s vykonávacím plánom predloženým podľa článku 11 ods. 3 písm. b) smernice 2008/98/ES.

                                    7.   Do troch mesiacov od prijatia vykonávacieho plánu predloženého podľa odseku 6 písm. b) môže Komisia požiadať členský štát o revíziu uvedeného plánu, ak sa domnieva, že plán nie je v súlade s požiadavkami uvedenými v prílohe IV. Dotknutý členský štát predloží revidovaný plán do troch mesiacov od prijatia žiadosti Komisie.
                              8.   V prípade odkladu lehoty v súlade s odsekom 6 prijme členský štát potrebné opatrenia s cieľom znížiť do roku 2035 množstvo komunálneho odpadu ukladaného na skládky na 25 % alebo menej z celkového množstva vzniknutého komunálneho odpadu (podľa hmotnosti).
                              9.   Komisia do 31. decembra 2024 preskúma cieľ stanovený v odseku 5 s cieľom jeho zachovania alebo, ak je to vhodné, jeho zníženia, zváženia kvantitatívneho cieľa pre skládkovanie na obyvateľa a zavedenia obmedzení skládkovania odpadu, ktorý nie je nebezpečný a nie je komunálnym odpadom. Na tento účel Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu, ku ktorej v prípade potreby pripojí legislatívny návrh.“

                  5.

                  Vkladajú sa tieto články:
                  „Článok 5a
                  Pravidlá výpočtu dosahovania cieľov
                  1.   Na účely výpočtu, či sa dosiahli ciele stanovené v článku 5 ods. 5 a 6 sa:

                              a)

                              hmotnosť komunálneho odpadu vzniknutého a ukladaného na skládku vypočíta v danom kalendárnom roku;

                              b)

                              hmotnosť odpadu pochádzajúceho zo spracovateľských činností pred recykláciou alebo iným zhodnotením komunálneho odpadu, ako je triedenie alebo mechanické biologické spracovanie, ktorý sa následne ukladá na skládku, zahrnie do hmotnosti komunálneho odpadu, ktorý sa vykazuje ako odpad ukladaný na skládku;

                              c)

                              hmotnosť komunálneho odpadu, ktorý vstupuje do spaľovacích zariadení na zneškodňovanie, a hmotnosť odpadu vyprodukovaného činnosťami stabilizácie biologicky rozložiteľného podielu komunálneho odpadu s cieľom následného ukladania na skládku sa vykazuje ako odpad ukladaný na skládku;

                              d)

                              hmotnosť odpadu vyprodukovaného počas recyklácie alebo iných činností zhodnocovania komunálneho odpadu, ktorý sa následne ukladá na skládku, sa nezahŕňa do hmotnosti komunálneho odpadu, ktorý sa vykazuje ako odpad ukladaný na skládku.

                        2.   Členské štáty zavedú účinný systém kontroly kvality a vysledovateľnosti komunálneho odpadu ukladaného na skládku v záujme zabezpečenia splnenia podmienok stanovených v odseku 1 tohto článku. Na tento účel môžu použiť systém stanovený v súlade s článkom 11a ods. 3 smernice 2008/98/ES.
                  3.   Ak sa komunálny odpad zasiela do iného členského štátu alebo sa vyváža z Únie na účely ukladania na skládku v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 (*2), započíta tento odpad do množstva odpadu ukladaného na skládku v súlade s odsekom 1 členský štát, v ktorom sa vyzbieral.
                  4.   S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku Komisia prijme do 31. marca 2019 vykonávacie akty, ktorými sa stanovia pravidlá pre výpočet, overovanie a nahlasovanie údajov. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 17 ods. 2
                  Článok 5b
                  Správa včasného varovania
                  1.   Komisia v spolupráci s Európskou environmentálnou agentúrou vypracuje správu o pokroku pri dosahovaní cieľov stanovených v článku 5 ods. 5 a 6, a to najneskôr tri roky pred uplynutím každej lehoty v nich stanovenej.
                  2.   Správy uvedené v odseku 1 musia obsahovať:

                              a)

                              odhad stavu dosahovania cieľov za každý členský štát;

                              b)

                              zoznam členských štátov, v prípade ktorých hrozí, že ciele nedosiahnu v príslušných lehotách, ku ktorému sú pripojené vhodné odporúčania pre dané členské štáty;

                              c)

                              príklady najlepších postupov, ktoré sa používajú v celej Únii a ktoré by mohli slúžiť ako usmernenie na zlepšenie dosahovania cieľov.

                        Článok 5c
                  Výmena informácií a najlepších postupov
                  Komisia organizuje pravidelnú výmenu informácií a najlepších postupov medzi členskými štátmi prípadne aj s regionálnymi a miestnymi orgánmi o praktickom vykonávaní požiadaviek uvedených v tejto smernici.

                     (*2)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 zo 14. júna 2006 o preprave odpadu (Ú. v. EÚ L 190, 12.7.2006, s. 1).“"

                  6.

                  V článku 6 sa v písmene a) dopĺňa táto veta:
                  „Členské štáty zabezpečia, aby opatrenia prijaté v súlade s týmto písmenom neohrozili dosahovanie cieľov smernice 2008/98/ES, najmä pokiaľ ide o hierarchiu odpadového hospodárstva a zvýšenie prípravy na opätovné použitie a recyklácie v zmysle článku 11 uvedenej smernice.“

                  7.

                  V článku 11 ods. 2 sa vypúšťa druhý pododsek.

                  8.

                  Článok 15 sa nahrádza takto:
                  „Článok 15
                  Nahlasovanie
                  1.   Členské štáty nahlasujú Komisii údaje o vykonávaní článku 5 ods. 2, 5 a 6 za každý kalendárny rok.
                  Údaje nahlasujú elektronicky do 18 mesiacov od konca sledovaného roka, za ktorý sa údaje zbierajú. Údaje sa nahlasujú vo formáte stanovenom Komisiou v súlade s odsekom 5 tohto článku.
                  Prvé sledované obdobie o vykonávaní článku 5 ods. 5 a 6 sa začína v prvom celom kalendárnom roku po prijatí vykonávacieho aktu, v ktorom sa stanovuje formát nahlasovania údajov v súlade s odsekom 5 tohto článku, a uvádzajú sa v ňom údaje za uvedené sledované obdobie.
                  2.   Členské štáty nahlasujú údaje o vykonávaní článku 5 ods. 2 do 1. januára 2025.
                  3.   K údajom, ktoré členské štáty nahlasujú v súlade s týmto článkom, sa pripojí správa o kontrole kvality.
                  4.   Komisia preskúma údaje nahlásené v súlade s týmto článkom a uverejní správu o výsledkoch svojho preskúmania. V správe sa posúdi systém zberu údajov, zdroje údajov a metodika použitá v členských štátoch, ako aj úplnosť, spoľahlivosť, včasnosť a konzistentnosť údajov. Posúdenie môže obsahovať aj konkrétne odporúčania na zlepšenie. Správa sa vypracúva po prvom nahlasovaní údajov členskými štátmi a následne každé štyri roky.
                  5.   Komisia prijme do 31. marca 2019 vykonávacie akty, ktorými sa stanoví formát nahlasovania údajov uvedený v odseku 1 tohto článku. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 17 ods. 2“

                  9.

                  Vkladajú sa tieto články:
                  „Článok 15a
                  Nástroje na podporu prechodu k prehĺbenejšiemu obehovému hospodárstvu
                  S cieľom prispieť k dosiahnutiu cieľov stanovených v tejto smernici členské štáty využijú hospodárske nástroje a ďalšie opatrenia na stimulovanie uplatňovania hierarchie odpadového hospodárstva. Takéto nástroje a opatrenia môžu zahŕňať nástroje a opatrenia uvedené v prílohe IVa k smernici 2008/98/ES alebo iné vhodné nástroje a opatrenia.
                  Článok 15b
                  Určovanie koeficientu priepustnosti skládok
                  Komisia prijme vykonávacie akty s cieľom stanoviť metódu, ktorá sa má použiť na určovanie koeficientu priepustnosti skládok pre terén a pre celú skládku. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 17 ods. 2
                  Článok 15c
                  Norma Únie pre odber vzoriek odpadu
                  Komisia prijme vykonávacie akty s cieľom stanoviť normu pre odber vzoriek odpadu. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 17 ods. 2 Kým nebudú prijaté uvedené vykonávacie akty, členské štáty môžu používať vnútroštátne normy a postupy.“

                  10.

                  Článok 16 sa nahrádza takto:
                  „Článok 16
                  Preskúmanie príloh
                  Komisia preskúma prílohy a v prípade potreby predloží vhodné legislatívne návrhy.“

                  11.

                  Článok 17 sa nahrádza takto:
                  „Článok 17
                  Postup výboru
                  1.   Komisii pomáha výbor zriadený podľa článku 39 smernice 2008/98/ES. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (*3).
                  2.   Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
                  Ak výbor nevydá žiadne stanovisko, Komisia návrh vykonávacieho aktu neprijme a uplatňuje sa článok 5 ods. 4 tretí pododsek nariadenia (EÚ) č. 182/2011.

                     (*3)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13).“"

                  12.

                  V prílohe I sa bod 3.5 vypúšťa.

                  13.

                  V prílohe II sa bod 5 vypúšťa.

                  14.

                  V prílohe III bode 2 sa prvý pododsek vypúšťa.

                  15.

                  Príloha IV sa dopĺňa tak, ako je uvedené v prílohe k tejto smernici.

            Článok 2
      Transpozícia
      1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 5. júla 2020. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
      Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
      2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných opatrení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice. Komisia o tom informuje ostatné členské štáty.
      Článok 3
      Nadobudnutie účinnosti
      Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
      Článok 4
      Adresáti
      Táto smernica je určená členským štátom.

         V Štrasburgu 30. mája 2018

               Za Európsky parlament

               predseda

            A. TAJANI

               Za Radu

               predsedníčka

            L. PAVLOVA

         (1)  Ú. v. EÚ C 264, 20.7.2016, s. 98.

         (2)  Ú. v. EÚ C 17, 18.1.2017, s. 46.

         (3)  Pozícia Európskeho parlamentu z 18. apríla 2018 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 22. mája 2018.

         (4)  Smernica Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov (Ú. v. ES L 182, 16.7.1999, s. 1).

         (5)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smerníc (Ú. v. EÚ L 312, 22.11.2008, s. 3).

         (6)  Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/21/ES z 15. marca 2006 o nakladaní s odpadom z ťažobného priemyslu, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2004/35/ES (Ú. v. EÚ L 102, 11.4.2006, s. 15).

         (7)  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13).

         (8)  Ú. v. EÚ C 369, 17.12.2011, s. 14.

         PRÍLOHA
         Dopĺňa sa táto príloha:

               „PRÍLOHA IV
               VYKONÁVACÍ PLÁN, KTORÝ SA MÁ PREDLOŽIŤ PODĽA ČLÁNKU 5 ODS. 6
               Vykonávací plán, ktorý sa má predložiť podľa článku 5 ods. 6, obsahuje:

                           1.

                           Posúdenie minulých, súčasných a plánovaných mier recyklácie, skládkovania a iného spracovania komunálneho odpadu a prúdov, z ktorých sa skladá;

                           2.

                           posúdenie vykonávania programov odpadového hospodárstva a programov predchádzania vzniku odpadu zavedených podľa článkov 28 a 29 smernice 2008/98/ES;

                           3.

                           dôvody, pre ktoré sa členský štát domnieva, že by nemusel byť schopný dosiahnuť príslušný cieľ stanovený v článku 5 ods. 5 v stanovenej lehote a posúdenie predĺženia lehoty potrebnej na dosiahnutie tohto cieľa;

                           4.

                           opatrenia potrebné na dosiahnutie cieľov stanovených v článku 5 ods. 8 tejto smernice, ktoré sa uplatňujú na členský štát počas predĺženia lehoty vrátane vhodných hospodárskych nástrojov a iných opatrení na stimulovanie uplatňovania hierarchie odpadového hospodárstva stanovenej v článku 4 ods. 1 smernice 2008/98/ES a jej prílohy IVa;

                           5.

                           harmonogram vykonávania opatrení uvedených v bode 4, určenie orgánu zodpovedného za ich vykonávanie a hodnotenie ich individuálneho prínosu k dosiahnutiu cieľov uplatniteľných v prípade predĺženia lehoty;

                           6.

                           informácie o financovaní odpadového hospodárstva v súlade so zásadou „znečisťovateľ platí“;

                           7.

                           opatrenia na zlepšenie kvality údajov s cieľom lepšie plánovať a monitorovať výkonnosť odpadového hospodárstva.“