title: Smernica Komisie 2003/90/ES zo 6. októbra 2003, ktorou sa ustanovujú vykonávacie opatrenia na účely článku 7 smernice Rady 2002/53/ES týkajúcej sa znakov, ktoré musia byť splnené ako minimum pri skúškach a minimálnych podmienok na skúšanie určitých odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhovText s významom pre EHP

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32003L0090

Úradný vestník L 254 , 08/10/2003 S. 0007 - 0010

		Smernica Komisie 2003/90/ESzo 6. októbra 2003,ktorou sa ustanovujú vykonávacie opatrenia na účely článku 7 smernice Rady 2002/53/ES týkajúcej sa znakov, ktoré musia byť splnené ako minimum pri skúškach a minimálnych podmienok na skúšanie určitých odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov(Text s významom pre EHP)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 2002/53/ES z 13. júna 2002 o spoločnom katalógu odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov [1], najmä na jej článok 7 ods. 2 písm. a a b,keďže:(1) Smernicou Komisie 72/180/EHS zo 14. apríla 1972, ktorou sa ustanovujú znaky a minimálne podmienky na skúšanie odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov [2], v znení smernice 2002/8/ES [3], sa so zámerom úradného zápisu odrôd do katalógov členských štátov ustanovili znaky, ktoré musia byť splnené ako minimum pri skúšaní rôznych odrôd, ako aj minimálne požiadavky na vykonávanie skúšok.(2) Skúšobné metodiky, týkajúce sa podmienok na skúšanie odrôd boli vydané Administratívnou radou Úradu spoločenstva pre rastlinné odrody (CPVO), zriadenou na základe nariadenia Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o právach spoločenstva k odrodám rastlín [4], naposledy zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 1650/2003 [5], vzhľadom na určité druhy.(3) Skúšobné metodiky vytvárajúce podmienky na skúšanie odrôd existujú na medzinárodnej úrovni. Medzinárodná únia na ochranu nových odrôd rastlín (UPOV) vytvorila skúšobné metodiky.(4) Smernica 72/180/EHS bola zmenená a doplnená smernicou 2002/8/ES, aby zabezpečila zhodu medzi skúšobnými metodikami CPVO a podmienkami na skúšanie odrôd, s cieľom ich zaradenia do národných katalógov odrôd členských štátov, ak boli vytvorené skúšobné metodiky CPVO. CPVO odvtedy vydala metodiky pre množstvo ďalších odrôd.(5) Je vhodné, aby sa zabezpečila zhoda medzi skúšobnými metodikami CPVO a podmienkami pre odrody, s cieľom ich zápisu do národných katalógov členských štátov.(6) Je vhodné založiť systém spoločenstva na skúšobných metodikách UPOV ak CPVO ešte neustanovila osobitné metodiky. Na odrody, ktoré nie sú pokryté touto smernicou sa uplatňuje vnútroštátne právo.(7) Smernica 72/180/EHS by sa preto mala zrušiť.(8) Opatrenia ustanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre osivá a množiteľský materiál v poľnohospodárstve, záhradníctve a lesníctve,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Členské štáty zabezpečujú zaradenie do národného katalógu, v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2002/53/ES, odrôd druhov poľnohospodárskych rastlín, ktoré spĺňajú požiadavky stanovené v odsekoch 2 a 3.2. Z hľadiska odlišnosti, vyrovnanosti a stálosti:a) odrody uvedené v prílohe I spĺňajú podmienky stanovené v "Protokoloch pre skúšky odlišnosti, vyrovnanosti a stálosti" Administratívnej rady Úradu spoločenstva pre rastlinné odrody (CPVO), uvedených v tejto prílohe;b) druhy uvedené v prílohe II sú v súlade so skúšobnými metodikami na vykonávanie skúšok odlišnosti, vyrovnanosti a stálosti Medzinárodnej Únie na ochranu nových odrôd rastlín (UPOV), uvedenými v tejto prílohe.3. Z hľadiska skúšok hospodárskej hodnoty, odrody spĺňajú podmienky stanovené v prílohe III, bez toho, aby bol dotknutý článok 4 ods. 2 smernice.Článok 2Všetky odrodové znaky v zmysle článku 1 ods. 2 písm. a a znaky, ktoré sú označené hviezdičkou (*) v skúšobných metodikách podľa článku 1 ods. 2 písm. b sa používajú, za podmienky, že pozorovanie znaku nie je znemožnené vyjadrením iných znakov, a za podmienky, že vyjadrenie znakov nie je znemožnené environmentálnymi podmienkami v ktorých sa skúšky vykonávajú.Článok 3Členské štáty zabezpečujú, že v súvislosti s druhmi uvedenými v prílohách I a II, minimálne požiadavky na uskutočňovanie skúšok v súvislosti s organizáciou pokusu a pestovateľskými podmienkami, ako je stanovené v skúšobných metodikách uvedených v týchto prílohách, sú v čase skúšania splnené.Článok 4Smernica 72/180/EHS sa zrušuje.Článok 51. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia, potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou, najneskôr do 31. marca 2004. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvádzajú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o takomto odkaze určujú členské štáty.2. Členské štáty oznamujú Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti pokrytej touto smernicou.Článok 61. V prípadoch, keď v čase nadobudnutia účinnosti tejto smernice neboli odrody prijaté na zaradenie do Spoločného katalógu odrôd poľnohospodárskych rastlinných druhov a úradné skúšky začali pred týmto dátumom v súlade s ustanoveniami buďa) smernice 72/180/EHS alebob) metodík CPVO uvedených v prílohe I alebo metodík UPOV uvedených v prílohe II, podľa druhov,uvedené odrody sa považujú za také, ktoré spĺňajú požiadavky tejto smernice.2. Odsek 1 sa uplatňuje len pri pokusoch, ktoré vedú k záveru, že odrody spĺňajú pravidlá stanovené buďa) v smernici 72/180/EHS alebob) v metodikách CPVO uvedených v prílohe I alebo metodikách UPOV uvedených v prílohe II, podľa druhov.Článok 7Táto smernica nadobúda účinnosť siedmy deň odo dňa jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.Článok 8Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 6. októbra 2003Za KomisiuDavid Byrnečlen Komisie[1] Ú. v. ES L 193, 20.7.2002, s. 1.[2] Ú. v. ES L 108, 8.5.1972, s. 8.[3] Ú. v. ES L 37, 7.2.2002, s. 7.[4] Ú. v. ES L 227, 1.9.1994, s. 1.[5] Ú. v. ES L 245, 29.9.2003, s. 28.--------------------------------------------------PRÍLOHA IZOZNAM DRUHOV, KTORÉ SPĹŇAJÚ SKÚŠOBNÉ METODIKY CPVOSlnečnica, protokol TP-8 z 31.10.2002Jačmeň, protokol TP-19 z 27.3.2002Raž, protokol TP-58 z 31.10.2002Pšenica, protokol TP-03/2 z 27.3.2002Pšenica tvrdá, protokol TP-120 z 27.3.2002Kukurica, protokol TP-02 z 15.11.2001Zemiak, protokol TP-23 z 27.3.2002Znenia uvedených protokolov sú dostupné na internetovej stránke CPVO (www.cpvo.eu.int).--------------------------------------------------PRÍLOHA IIZOZNAM DRUHOV, KTORÉ SPĹŇAJÚ SKÚŠOBNÉ METODIKY UPOVKŕmna repa, metodika TG/150/3 zo 4.11.1994Psinček psí, metodika TG/30/6 z 12.10.1990Psinček obrovský, metodika TG/30/6 z 12.10.1990Psinček poplazový, metodika TG/30/6 z 12.10.1990Psinček obyčajný tenučký, metodika TG/30/6 z 12.10.1990Stoklas preháňavý, metodika TG/180/3 zo 4.4.2001Stoklas sitkanský, metodika TG/180/3 zo 4.4.2001Reznačka laločnatá, metodika TG/31/8 zo 17.4.2002Kostrava lúčna, metodika TG/39/8 zo 17.4.2002Kostrava ovčia, metodika TG/67/4 z 12.11.1980Kostrava trsteníkovitá, metodika TG/39/8 zo 17.4.2002Kostrava červená, metodika TG/67/4 z 12.11.1980Mätonoh mnohokvetý, metodika TG/4/7 z 12.10.1990Mätonoh trváci, metodika TG/4/7 z 12.10.1990Mätonoh hybridný, metodika TG/4/7 z 12.10.1990Timotejka uzlatá, metodika TG/34/6 zo 7.11.1984Timotejka lúčna, metodika TG/33/6 z 12.10.1990Lupina biela, metodika TG/66/3 zo 14.11.1979Lupina úzkolistá, metodika TG/66/3 zo 14.11.1979Lupina žltá, metodika TG/66/3 zo 14.11.1979Lucerna, metodika TG/6/4 z 21.10.1988Hrach siaty, metodika TG/7/9 zo 4.11.1994 (a korekcie z 18.10.1996)Ďatelina lúčna, metodika TG/5/7 zo 4.4.2001Ďatelina plazivá, metodika TG/38/7 z 9.4.2003Bôb obyčajný, metodika TG/8/6 zo 17.4.02Vika siata, metodika TG/32/6 z 21.10.1988Kvaka, metodika TG/89/6 zo 4.4.2001Reďkev siata olejná, metodika TG/178/3 zo 4.4.2001Podzemnica olejná, metodika TG/93/3 z 13.11.1985Repnica olejnatá, metodika TG/185/3 zo 17.4.2002Repka olejka, metodika TG/36/6 z 18.10.1996 (a korekcie zo 17.4.2002)Požlt farbiarsky, metodika TG/134/3 z 12.10.1990Bavlník, metodika TG/88/6 zo 4.4.2001Ľan siaty, metodika TG/57/6 z 20.10.1995Mak siaty, metodika TG/166/3 z 24.3.1999Horčica biela, metodika TG/179/3 zo 4.4.2001Sója fazuľová, metodika TG/80/6 z 1.4.1998Ovos siaty, metodika TG/20/10 z 1.10.1994Ryža, metodika TG/16/4 z 13.11.1985Cirok dvojfarebný, metodika TG/122/3 zo 6.10.1989Tritikale, metodika TG/121/3 zo 6.10.1989Znenia uvedených metodík sú dostupné na internetovej stránke UPOV (www.upov.int).--------------------------------------------------PRÍLOHA IIIZNAKY, KTORÉ SÚ PREDMETOM SKÚŠOK HOSPODÁRSKEJ HODNOTY1. Úroda.2. Rezistencia ku škodlivým organizmom.3. Správanie sa vzhľadom na faktory vo fyzickom prostredí.4. Kvalitatívne znaky.Použité metódy sa špecifikujú pri odovzdaní výsledkov.--------------------------------------------------


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/139/ES z  25. novembra 2009 o povinných označeniach dvojkolesových alebo trojkolesových motorových vozidiel (Text s významom pre EHP)

text:
               9.12.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 322/3

      SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2009/139/ES
   z 25. novembra 2009
   o povinných označeniach dvojkolesových alebo trojkolesových motorových vozidiel
   (kodifikované znenie)
   (Text s významom pre EHP)
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 95,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
   konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (2),
   keďže:

               (1)

               Smernica Rady 93/34/EHS zo 14. júna 1993 o povinných označeniach pre dvoj- alebo trojkolesové motorové vozidlá (3) bola opakovane podstatným spôsobom zmenená a doplnená (4). V záujme jasnosti a prehľadnosti by sa táto smernica mala kodifikovať.

               (2)

               Smernica 93/34/EHS je jedna zo samostatných smerníc systému typového schvaľovania ES stanoveného smernicou Rady 92/61/EHS z 30. júna 1992 o typovom schválení pre dvoj- alebo trojkolesové motorové vozidlá nahradenou smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/24/ES z 18. marca 2002 o typovom schválení dvoj- a trojkolesových motorových vozidiel (5) a stanovuje technické predpisy na dizajn a konštrukciu dvojkolesových alebo trojkolesových motorových vozidiel týkajúce sa povinných označení. Tieto technické predpisy súviseli s aproximáciou právnych predpisov členských štátov, aby sa umožnilo uplatňovanie systému typového schvaľovania ES, ktorý bol stanovený smernicou 2002/24/ES, tak aby boli použiteľné na každý typ vozidla. Z tohto dôvodu sa ustanovenia smernice 2002/24/ES týkajúce sa systémov vozidla, komponentov a samostatných technických jednotiek uplatňujú na túto smernicu.

               (3)

               Vzhľadom na povinné označovanie uplatniteľné na dvojkolesové alebo trojkolesové motorové vozidlá táto smernica by nemala brániť niektorým členským štátom, aby si ponechali na nediskriminačnej báze špecifické záväzné opatrenia na účely uplatňovania dopravných predpisov za predpokladu, že takéto špecifické požiadavky sa týkajú použitia takých vozidiel a nemajú za následok žiadne modifikácie ich konštrukcie, ktoré by mohli spôsobovať prekážky typovému schvaľovaniu tohto typu vozidla v Spoločenstve.

               (4)

               Táto smernica by sa nemala dotýkať povinností členských štátov týkajúcich sa lehôt na transpozíciu do vnútroštátneho práva a uplatňovanie smerníc uvedených v prílohe II časti B,

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Táto smernica sa vzťahuje na povinné označenie všetkých typov vozidiel uvedených v článku 1 smernice 2002/24/ES.
   Článok 2
   Na udelenie typového schválenia komponentu ES z hľadiska povinného označenia dvojkolesového alebo trojkolesového motorového vozidla a pre podmienky voľného pohybu takýchto vozidiel sa použije postup, ktorý je stanovený v kapitolách II a III smernice 2002/24/ES.
   Článok 3
   Zmeny a doplnenia potrebné na prispôsobenie požiadaviek prílohy I technickému pokroku sa prijmú v súlade s postupom uvedeným v článku 18 ods. 2 smernice 2002/24/ES.
   Článok 4
   1.   Pokiaľ ide o dvojkolesové a trojkolesové motorové vozidlá, ktoré sú v súlade s ustanoveniami tejto smernice, členské štáty neodmietnu udelenie typového schválenia ES a nezakážu registráciu, predaj ani uvedenie takéhoto vozidla do prevádzky z dôvodov týkajúcich sa povinných označení.
   2.   Členské štáty odmietnu z dôvodov týkajúcich sa povinných označení udelenie typového schválenia ES akémukoľvek novému typu dvojkolesového alebo trojkolesového motorového vozidla, ktoré nie je v súlade s ustanoveniami tejto smernice.
   3.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 5
   Smernica 93/34/EHS zmenená a doplnená smernicami uvedenými v prílohe II časti A sa zrušuje bez toho, aby boli dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu do vnútroštátneho práva a uplatňovania smerníc uvedených v prílohe II časti B.
   Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe III.
   Článok 6
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Uplatňuje sa od 1. júna 2010.
   Článok 7
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Štrasburgu 25. novembra 2009

            Za Európsky parlament

            predseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            predsednička

         Å. TORSTENSSON

      (1)  Ú. v. EÚ C 77, 31.3.2009, s. 41.

      (2)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 18. novembra 2008 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 10. novembra 2009.

      (3)  Ú. v. ES L 188, 29.7.1993, s. 38.

      (4)  Pozri prílohu II časť A.

      (5)  Ú. v. ES L 124, 9.5.2002, s. 1.

      PRÍLOHA I

         POŽIADAVKY TÝKAJÚCE SA POVINNÉHO OZNAČENIA DVOJKOLESOVÝCH ALEBO TROJKOLESOVÝCH MOTOROVÝCH VOZIDIEL

      1.   VŠEOBECNE

                  1.1.

                  Všetky vozidlá musia mať štítok a označenia opísané nižšie. Tento štítok a označenia musí pripevniť výrobca alebo jeho oprávnený zástupca.

            2.   ŠTÍTOK VÝROBCU

                  2.1.

                  Štítok výrobcu, ktorého vzor je uvedený v dodatku 1, musí byť pevne pripevnený na ľahko prístupnom mieste na súčasti, ktorá sa pri používaní bežne nevymieňa; musí byť zreteľne čitateľný a musia byť na ňom nezmazateľným spôsobom uvedené nasledujúce informácie v tomto poradí:

                              2.1.1.

                              názov výrobcu;

                              2.1.2.

                              typová schvaľovacia značka uvedená v článku 8 smernice 2002/24/ES;

                              2.1.3.

                              identifikačné číslo vozidla (VIN);

                              2.1.4.

                              statická hladina zvuku: … dB(A) pri … ot./min.

                  2.2.

                  Typová schvaľovacia značka vyžadovaná podľa bodu 2.1.2, hodnota statickej hladiny zvuku a počet ot./min. vyžadované podľa bodu 2.1.4 nie sú obsiahnuté v typovom schválení komponentu ES pre povinné označenie. Tieto časti informácií však musia byť pripojené k všetkým vozidlám vyrobeným v zhode s typom, ktorý bol schválený.

                  2.3.

                  Výrobca môže pripevniť doplňujúce informácie pod povinné označenia alebo po ich stranách mimo zreteľne vyznačeného obdĺžnika, ktorý obsahuje len informácie predpísané v bodoch 2.1.1 až 2.1.4 (pozri dodatok 1).

            3.   IDENTIFIKAČNÉ ČÍSLO VOZIDLA
      Identifikačné číslo vozidla sa skladá zo stanovenej kombinácie znakov pridelených výrobcom každému vozidlu. Jeho účelom je umožniť jednoznačnú identifikáciu každého vozidla jeho výrobcom – bez toho, aby boli potrebné akékoľvek ďalšie údaje – počas obdobia 30 rokov. Identifikačné číslo vozidla musí spĺňať tieto požiadavky:

                  3.1.

                  identifikačné číslo vozidla musí byť vyznačené na štítku s údajmi výrobcu. Musí byť tiež vyrazené alebo vylisované tak, aby sa nedalo zmazať alebo zmeniť na karosérii alebo ráme v mieste, ktoré je ľahko prístupné, a musí byť umiestnené na pravej polovici vozidla;

                              3.1.1.

                              identifikačné číslo vozidla sa musí skladať z troch nasledujúcich častí:

                                          3.1.1.1.

                                          prvá časť sa skladá z kódu prideleného vozidlu výrobcom, umožňujúceho identifikáciu osoby. Kód sa skladá z troch znakov (písmená alebo číslice) pridelených príslušnými orgánmi štátu, v ktorom má výrobca sídlo, v súlade s medzinárodnou agentúrou pôsobiacou z poverenia Medzinárodnej organizácie pre normalizáciu (ISO). Prvý znak určuje geografickú oblasť, druhý štát v rámci geografickej oblasti a tretí konkrétneho výrobcu. Keď výrobca vyrába menej než 500 vozidiel ročne, tretím znakom je vždy 9. Na identifikáciu takých výrobcov vyššie uvedený príslušný orgán pridelí tiež tretí, štvrtý a piaty znak tretej časti;

                                          3.1.1.2.

                                          druhá časť sa skladá zo šiestich znakov (písmen alebo číslic), ktoré slúžia na opísanie všeobecných charakteristík vozidla (typ, variant a v prípade mopedov verzia); každú charakteristiku môže reprezentovať niekoľko znakov. Ak výrobca nepoužije jeden alebo viac týchto znakov, nevyužité miesta sa musia vyplniť podľa voľby alfabetickými alebo numerickými znakmi, ktorých výber sa ponecháva na výrobcovi;

                                          3.1.1.3.

                                          tretia časť sa skladá z ôsmich znakov, z ktorých štyri posledné musia byť numerické, a v spojení s ostatnými dvoma časťami musí umožniť jednoznačnú identifikáciu jednotlivého vozidla. Akékoľvek nevyužité miesto sa musí vyplniť číslicou 0, aby sa splnil požadovaný celkový počet znakov;

                              3.1.2.

                              pokiaľ je to možné, identifikačné číslo vozidla musí byť vyznačené v jednom riadku. Začiatok a koniec tohto riadku musí byť označený symbolom, ktorým nie je ani arabské číslo, ani veľké latinské písmeno a ktorý sa nemôže s nimi zameniť.
                              Z technických dôvodov sa môže výnimočne vyznačiť aj v dvoch riadkoch. V tomto prípade však žiadna z troch častí nesmie byť rozdelená na dva riadky a začiatok a koniec každého riadku musí byť označený symbolom, ktorým nie je ani arabské číslo, ani veľké latinské písmeno a ktorý sa nemôže s nimi zameniť.
                              Je tiež prípustné umiestniť takýto symbol medzi tromi časťami v jednom riadku (bod 3.1.1).
                              Medzi znakmi nesmie byť medzera.

            4.   ZNAKY

                  4.1.

                  Latinské písmená a arabské číslice sa musia použiť pre všetky označenia uvedené v bodoch 2 a 3. Latinské písmená použité v informáciách podľa bodu 2.1.1, 2.1.3 a 3 však musia byť s veľkými písmenami.

                  4.2.

                  V identifikačnom čísle vozidla:

                              4.2.1.

                              je zakázané použiť písmená I, O a Q alebo pomlčky, hviezdičky a ostatné špecifické znaky;

                              4.2.2.

                              je minimálna výška písmen a číslic takáto:

                                          4.2.2.1.

                                          štyri milimetre v prípade znakov vyznačených priamo na karosérii, ráme alebo ktorejkoľvek inej podobnej konštrukcii vozidla;

                                          4.2.2.2.

                                          tri milimetre v prípade znakov vyznačených na štítku s údajmi výrobcu.

         Dodatok 1

            Vzor štítku výrobcu

         Vzor uvedený nižšie nemá žiadny vplyv na informácie skutočne uvedené na štítkoch výrobcu ani na rozmery samotných štítkov, číslic alebo písmen. Uvádza sa len ako príklad.
         Doplňujúce informácie uvedené v bode 2.3 môžu byť vyznačené pod požadovanými informáciami alebo po ich stranách v tomto obdĺžniku.
         STELLA FABBRICA MOTOCICLI
         e3 5364
         3 G S K L M 3 A C 8 B 1 2 0 0 0 0
         80 dB(A) – 3 750 rev/min

            Vysvetlivky:

         V uvedenom príklade ide o štítok vozidla, ktoré vyrobila Stella Fabbrica Motocicli a ktoré bolo typovo schválené v Taliansku (e3) pod číslom 5364.
         Identifikačné číslo (3GSKLM3AC8B120000) poskytuje tieto informácie:

                     —

                     prvá časť (3GS):
                     —   3: geografická oblasť (Európa),
                     —   G: štát v rámci geografickej oblasti (Nemecko),
                     —   S: výrobca (Stella Fabbrica Motocicli),

                     —

                     druhá časť (KLM3AC):
                     —   KL: typ vozidla,
                     —   M3: variant (karoséria vozidla),
                     —   AC: verzia (motor vozidla),

                     —

                     tretia časť (8B120000):

                                 —

                                 :

                                 8B12

                                 :

                                 identifikácia vozidla a kombinácia dvoch ďalších častí identifikačného čísla,

                                 —

                                 :

                                 0000

                                 :

                                 nevyužité miesta, ktoré boli vyplnené 0, aby sa dosiahol celkový požadovaný počet znakov.

               Statická hladina zvuku je 80 dB(A) pri 3 750 ot./min.

         Dodatok 2

            Informačný dokument vzhľadom na povinné označenie dvojkolesových alebo trojkolesových motorových vozidiel

         (priloží sa k žiadosti o typové schválenie komponentu ES, keď sa predkladá oddelene od žiadosti o typové schválenie ES vozidla)
         Poradové č. (pridelené žiadateľom): …
         Žiadosť o typové schválenie komponentu ES vzhľadom na povinné označenie dvojkolesového alebo trojkolesového motorového vozidla musí obsahovať informácie uvedené v nasledujúcich bodoch časti I oddielu A prílohy II k smernici 2002/24/ES:

                     —

                     0.1,

                     —

                     0.2,

                     —

                     0.4 až 0.6,

                     —

                     9.3.1 až 9.3.3.

         Dodatok 3
         Názov orgánu

            Osvedčenie o typovom schválení komponentu ES vzhľadom na povinné označenia dvojkolesových alebo trojkolesových motorových vozidiel

            VZOR

         Protokol č. … technickej služby … Dátum: …
         Typové schválenie komponentu ES č.: … Rozšírenie č.: …

                     1.

                     Obchodná značka alebo názov vozidla: …

                     2.

                     Typ vozidla: …

                     3.

                     Meno/názov a adresa výrobcu: …
                     …

                     4.

                     Meno a adresa zástupcu výrobcu (ak je): …
                     …

                     5.

                     Dátum pristavenia vozidla na skúšky: …

                     6.

                     Typové schválenie komponentu ES udelené/zamietnuté (1):

                     7.

                     Miesto: …

                     8.

                     Dátum: …

                     9.

                     Podpis: …

            (1)  Nehodiace sa prečiarknite.

      PRÍLOHA II
      ČASŤ A

         Zrušená smernica so zoznamom neskorších zmien a doplnení

      (v zmysle článku 5)

                  Smernica Rady 93/34/EHS
                  (Ú. v. ES L 188, 29.7.1993, s. 38).

                  Smernica Komisie 1999/25/ES
                  (Ú. v. ES L 104, 21.4.1999, s. 19).

                  Smernica Komisie 2006/27/ES
                  (Ú. v. EÚ L 66, 8.3.2006, s. 7).

                  Iba článok 2 a príloha II.

            ČASŤ B

         Lehoty na transpozíciu do vnútroštátneho práva a uplatňovanie

      (v zmysle článku 5)

                  Smernica

                  Lehota na transpozíciu

                  Dátum uplatňovania

                  93/34/EHS

                  14. december 1994

                  14. jún 1995

                  1999/25/ES

                  31. december 1999

                  1. január 2000 (1)

                  2006/27/ES

                  31. december 2006 (2)

                  —

         (1)  V súlade s článkom 2 smernice 1999/25/ES:

         „1.   S účinnosťou od 1. januára 2000 členské štáty nesmú z dôvodov týkajúcich sa povinného označenia:

                     —

                     odmietnuť udeliť typové schválenie dvojkolesového alebo trojkolesového vozidla ES,

                     —

                     zakázať registráciu, predaj alebo uvedenie dvojkolesových alebo trojkolesových motorových vozidiel do prevádzky,

               ak povinné označenia spĺňajú požiadavky smernice Rady 93/34/EHS zmenené a doplnené touto smernicou.
         2.   S účinnosťou od 1. júla 2000 členské štáty musia odmietnuť udeliť typové schválenie ES akémukoľvek typu dvojkolesového alebo trojkolesového motorového vozidla z dôvodov týkajúcich sa povinného označenia, ak nie sú splnené požiadavky smernice 93/34/EHS zmenené a doplnené touto smernicou.“

         (2)  V súlade s článkom 5 smernice 2006/27/ES:

         „1.   Pokiaľ ide o dvojkolesové a trojkolesové vozidlá, ktoré spĺňajú ustanovenia smerníc […], 93/34/EHS, […] zmenených a doplnených touto smernicou, členské štáty na základe príslušnej smernice neodmietnu udelenie typového schválenia ES a nezakážu registráciu, predaj ani uvedenie takéhoto vozidla do prevádzky s účinnosťou od 1. januára 2007.
         2.   S účinnosťou od 1. júla 2007 členské štáty odmietnu na základe príslušnej smernice udelenie typového schválenia ES akémukoľvek novému typu dvojkolesového alebo trojkolesového motorového vozidla, ktoré nespĺňa ustanovenia smerníc […], 93/34/EHS, […] v znení zmien a doplnení tejto smernice.“

      PRÍLOHA III

         TABUĽKA ZHODY

                  Smernica 93/34/EHS

                  Smernica 2006/27/ES

                  Táto smernica

                  články 1, 2 a 3

                  články 1, 2 a 3

                  článok 4 ods. 1

                  —

                  —

                  článok 5 ods. 1

                  článok 4 ods. 1

                  —

                  článok 5 ods. 2

                  článok 4 ods. 2

                  článok 4 ods. 2

                  článok 4 ods. 3

                  —

                  článok 5

                  —

                  článok 6

                  článok 5

                  článok 7

                  príloha

                  príloha I

                  —

                  príloha II

                  —

                  príloha III


title: Smernica rady zo 17. decembra 1979 o ochrane podzemných vôd pred znečistením niektorými nebezpečnými látkami

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31980L0068

Úradný vestník L 020 , 26/01/1980 S. 0043 - 0048 Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 1 S. 0240  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 2 S. 0162  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 15 Zväzok 2 S. 0162  Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 2 S. 0211  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 2 S. 0211

		Smernica radyzo 17. decembra 1979o ochrane podzemných vôd pred znečistením niektorými nebezpečnými látkami(80/68/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej články 100 a 235,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže nastala naliehavá potreba uskutočniť kroky na ochranu podzemných vôd spoločenstva pred znečistením, a to najmä pred znečistením spôsobeným niektorými toxickými, stálymi a bioakumulatívnymi látkami;keďže akčný program Európskych spoločenstiev z roku 1973 pre životné prostredie [4], doplnený akčným programom z roku 1977 [5], ustanovuje početné opatrenia na ochranu podzemných vôd pred niektorými znečisťovateľmi;keďže článok 4 smernice Rady 76/464/EHS zo 4. mája 1976 o znečisťovaní niektorými nebezpečnými látkami vypúšťanými do vodného prostredia spoločenstva [6] ustanovuje zavedenie samostatnej smernice o podzemných vodách;keďže akýkoľvek rozdiel medzi ustanoveniami týkajúcimi sa vypúšťania niektorých nebezpečných látok do podzemných vôd, ktoré sa v členských štátoch už uplatňujú alebo ich uplatňovanie je v štádiu prípravy, môže vytvoriť nerovnaké podmienky hospodárskej súťaže a teda môže priamo ovplyvniť fungovanie spoločného trhu; keďže je preto v súlade s článkom 100 zmluvy potrebná aproximácia právnych predpisov v tejto oblasti;keďže je potrebné, aby túto aproximáciu právnych predpisov sprevádzali kroky spoločenstva v oblasti ochrany životného prostredia a zlepšovania kvality života; keďže by sa preto mali na tento účel prijať určité osobitné ustanovenia; keďže vzhľadom na to, že zmluva neposkytuje potrebné právomoci, bolo by potrebné odvolať sa na článok 235 zmluvy;keďže z rozsahu pôsobnosti tejto smernice by mali byť vyňaté: odpadové vody z domácností vypúšťané z izolovaných obydlí a odpadové vody obsahujúce látky uvedené v zoznamoch I a II vo veľmi malých množstvách a koncentráciách, a to z dôvodu nízkeho rizika znečistenia a ťažkostí pri kontrolovaní vypúšťania takýchto odpadových vôd; keďže by sa tiež malo vyňať vypúšťanie odpadov obsahujúcich rádioaktívne látky, ktorými sa bude zaoberať osobitný právny nástroj spoločenstva;keďže na to, aby sa zabezpečila účinná ochrana podzemných vôd spoločenstva, je potrebné zabrániť vypúšťaniu látok uvedených v zozname I a obmedziť vypúšťanie látok uvedených v zozname II;keďže by sa mal stanoviť rozdiel medzi priamym vypúšťaním nebezpečných látok do podzemných vôd a aktivitami, ktoré budú mať pravdepodobne za následok nepriame vypúšťanie;keďže s výnimkou priameho vypúšťania látok uvedených v zozname I, ktoré je automaticky zakázané, všetky prípady vypúšťania musia podliehať systému povoľovania; keďže sa takéto povolenia môžu vydávať len po vykonaní prieskumu prijímajúceho prostredia;keďže by sa mali na základe prieskumu prijímajúceho prostredia a po predchádzajúcom vydaní povolenia umožniť výnimky z pravidiel zakazujúcich vypúšťanie látok uvedených v zozname I do podzemných vôd, a to za predpokladu, že ide o vypúšťanie do podzemných vôd trvale nevhodných na nijaké iné použitie, najmä nie pre potreby domácností alebo na poľnohospodárske účely;keďže by umelé dopĺňanie spodných vôd určených na zásobovanie obyvateľstva vodou malo podliehať osobitným pravidlám;keďže príslušné orgány členských štátov by mali monitorovať súlad s podmienkami stanovenými v povoleniach a účinky vypúšťania na podzemné vody;keďže by sa mal viesť zoznam povolení na vypúšťanie látok uvedených v zozname I do podzemných vôd a povolení na priame vypúšťanie látok uvedených v zozname II do podzemných vôd, ako aj zoznam povolení na umelé dopĺňanie na účel hospodárenia s podzemnými vodami;keďže vzhľadom na to, že Grécka republika sa má stať 1. januára 1981 členom Európskeho hospodárskeho spoločenstva v súlade s Aktom o pristúpení Gréckej republiky a úprav zmlúv, ukazuje sa nevyhnutným, aby sa obdobie poskytnuté členským štátom na to, aby uviedli do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na zosúladenie s touto smernicou, predĺžilo pre tento štát z dvoch na štyri roky z dôvodu neadekvátneho stavu technickej a administratívnej infraštruktúry tohto štátu,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Účelom tejto smernice je zabrániť znečisťovaniu podzemných vôd látkami patriacimi do druhov alebo skupín látok uvedených v zozname I alebo II prílohy, ďalej len "látky uvedené v zoznamoch I alebo II", a podľa možnosti zistiť alebo odstrániť dôsledky znečistenia, ku ktorému už došlo.2. Na účely tejto smernice:a) sa pod "podzemnými vodami" rozumejú všetky vody, ktoré sa nachádzajú pod povrchom zeme v saturovaných pásmach a sú v priamom kontakte s pôdou alebo podložím;b) sa pod "priamym vypúšťaním" rozumie odvádzanie látok uvedených v zozname I alebo II do podzemných vôd bez filtrácie cez pôdu alebo podložie;c) sa pod "nepriamym vypúšťaním" rozumie odvádzanie látok uvedených v zozname I alebo II do podzemných vôd po filtrácii cez pôdu alebo podložie;d) sa pod "znečistením" rozumie priame alebo nepriame vypúšťanie látok alebo energie do podzemných vôd človekom, následkom čoho dochádza k ohrozovaniu zdravia ľudí alebo vodných zásob, k poškodzovaniu prírodných zdrojov a vodného ekosystému alebo k porušovaniu iných zákonných spôsobov používania vody.Článok 2Táto smernica sa neuplatní na:a) vypúšťanie odpadových vôd z izolovaných obydlí, ktoré nie sú napojené na systémy verejných kanalizácií a ležia mimo chránených oblastí určených na odber vody pre konzumovanie ľuďmi;b) prípady vypúšťania odpadových vôd, pri ktorých príslušný orgán daného členského štátu zistí, že obsahujú látky uvedené v zozname I alebo II v takom malom množstve alebo koncentrácii, že v prítomnosti ani v budúcnosti nehrozí zhoršenie kvality prijímajúcich podzemných vôd;c) vypúšťanie odpadov obsahujúcich rádioaktívne látky.Článok 3Členské štáty urobia potrebné kroky, aby:a) zabránili zavádzaniu látok uvedených v zozname I do podzemných vôd ab) obmedzili zavádzanie látok uvedených v zozname II do podzemných vôd a zabránili tak znečisťovaniu týchto vôd danými látkami.Článok 41. S cieľom splnenia povinnosti uvedenej v článku 3 písm. a) členské štáty:- zakážu akékoľvek priame vypúšťanie látok uvedených v zozname I,- vopred podrobia preskúmaniu všetky prípady likvidácie týchto látok alebo ich umiestňovania na skládky na účel likvidácie, čo by mohlo viesť k nepriamemu vypúšťaniu. Na základe takéhoto preskúmania členské štáty podobné aktivity zakážu alebo ich povolia za podmienky, že sa dodržia všetky potrebné technické požiadavky na zabránenie takéhoto vypúšťania,- prijmú všetky potrebné opatrenia na zabránenie akéhokoľvek nepriameho vypúšťania látok uvedených v zozname I spôsobeného aktivitami na povrchu zeme alebo v zemi inými ako tými, ktoré sú spomínané v druhej zarážke. Členské štáty oboznámia s týmito opatreniami Komisiu, ktorá na základe týchto informácií predloží Rade návrhy na revidovanie tejto smernice.2. Ak sa však na základe predchádzajúceho prieskumu zistí, že podzemné vody, o ktorých sa predpokladá, že sa do nich vypúšťajú látky uvedené v zozname I, sú trvale nevhodné na iné spôsoby použitia, hlavne na použitie pre domácnosti a na poľnohospodárske účely, členské štáty môžu povoliť vypúšťanie týchto látok za predpokladu, že ich prítomnosť nebude prekážkou pri využívaní pôdnych zdrojov.Uvedené povolenia môžu byť udelené len v prípade, že sa prijali všetky technické opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa vyššie uvedené látky nedostali do iných vodných systémov alebo aby nepoškodili iné ekosystémy.3. Členské štáty môžu po vykonaní predchádzajúceho prieskumu povoliť vypúšťanie spôsobené opätovným vstrekovaním vôd používaných na geotermálne účely, vôd čerpaných z baní a kameňolomov alebo vôd čerpaných von pri inžinierskych prácach.Článok 51. S cieľom splnenia povinnosti uvedenej v článku 3 písm. b) členské štáty podrobia predchádzajúcemu prieskumu:- všetky prípady priameho vypúšťania látok uvedených v zozname II, aby tak obmedzili takéto vypúšťanie,- likvidácia týchto látok alebo ich umiestňovanie na skládky s cieľom ich likvidácie, čo môže viesť k nepriamemu vypúšťaniu.Na základe tohto prieskumu môžu členské štáty udeliť povolenie za predpokladu, že sa dodržiavajú všetky technické požiadavky na zabránenie znečistenia podzemných vôd týmito látkami.2. Okrem toho členské štáty prijmú potrebné opatrenia na obmedzenie všetkých prípadov nepriameho vypúšťania látok uvedených v zozname II, ku ktorým dochádza v dôsledku aktivít na povrchu zeme alebo v zemi iných ako tie, ktoré sú uvedené v prvom odseku.Článok 6Bez ohľadu na články 4 a 5 umelé dopĺňanie v rámci hospodárenia s podzemnými vodami podlieha procesu zvláštneho povoľovania, pričom členské štáty vydávajú povolenia na základe zváženia jednotlivých prípadov. Takéto povolenia sa vydávajú len v prípadoch, že nie je riziko znečistenia podzemných vôd.Článok 7Predchádzajúci prieskum uvedený v článkoch 4 a 5 zahrňuje výskum hydrogeologických podmienok príslušného územia, možnú čistiacu schopnosť pôdy a podložia, ako aj riziko znečistenia a zmeny kvality podzemných vôd spôsobené vypúšťaním. Prieskumom sa tiež zistí, či je vypúšťanie látok do podzemných vôd uspokojujúcim riešením z hľadiska životného prostredia.Článok 8Povolenia uvedené v článkoch 4, 5 a 6 príslušné orgány členských štátov nemôžu udeliť dovtedy, kým sa neoverí, či budú dané podzemné vody a najmä ich kvalita podliehať požadovanému dozoru.Článok 9V prípade, že sa povolí priame vypúšťanie v súlade s článkom 4 ods. 2 a 3 alebo s článkom 5, prípadne ak sa v súlade s článkom 5 povolí taká likvidácia odpadových vôd, ktorá nevyhnutne vedie k nepriamemu vypúšťaniu, v povolení sa špecifikuje najmä:- miesto vypúšťania,- spôsob vypúšťania,- základné bezpečnostné opatrenia, pričom sa zvláštna pozornosť venuje najmä povahe a koncentrácii látok prítomných v odpadových vodách, charakteristikám prijímajúceho prostredia a blízkosti oblastí, z ktorých sa zachytáva voda, najmä pitná, termálna a minerálna,- maximálne množstvo látky prípustné v odpadovej vode počas jedného alebo viacerých špecifikovaných období a príslušné požiadavky ohľadne koncentrácie týchto látok,- mechanizmy umožňujúce monitorovanie odpadových vôd vypúšťaných do podzemných vôd,- v prípade potreby opatrenia na monitorovanie podzemných vôd, najmä ich kvality.Článok 10V prípade, že sa v súlade s článkom 4 alebo 5 povolí likvidácia látok alebo ich umiestňovanie na skládky s cieľom likvidácie, čo by mohlo viesť k nepriamemu vypúšťaniu, v povolení sa špecifikujú najmä:- miesto takejto likvidácie odpadu alebo jeho skládkovania,- používané spôsoby likvidácie odpadu alebo jeho skládkovania,- základné bezpečnostné opatrenia, pričom sa zvláštna pozornosť venuje najmä povahe a koncentrácii látok prítomných v odpade, ktorý sa má skládkovať alebo likvidovať, charakteristikám prijímajúceho prostredia a blízkosti oblastí, z ktorých sa zachytáva voda, najmä pitná, termálna a minerálna,- maximálne povolené množstvo odpadu obsahujúceho látky uvedené v zozname I alebo II pre jedno alebo viacero špecifikovaných období a v prípade možnosti maximálne povolené množstvo samotných uvedených látok, ktoré sa majú skládkovať alebo likvidovať, a príslušné požiadavky ohľadne koncentrácie týchto látok,- v prípadoch uvedených v článku 4 ods. 1 a článku 5 ods. 1 technické opatrenia, ktoré sa majú realizovať na zabránenie akéhokoľvek vypúšťania látok uvedených v zozname I do podzemných vôd a akéhokoľvek znečistenia takýchto vôd látkami uvedenými v zozname II,- v prípade potreby opatrenia na monitorovanie podzemných vôd, najmä ich kvality.Článok 11Povolenia uvedené v článkoch 4 a 5 sa môžu udeľovať len na obmedzenú dobu a najmenej každé štyri roky sa preskúmajú. Môžu byť obnovené, zmenené a doplnené alebo zrušené.Článok 121. Ak osoba požadujúca povolenie podľa článkov 4 alebo 5 vyhlási, že nie je schopná splniť stanovené podmienky alebo je takáto situácia príslušnému orgánu daného členského štátu zrejmá, povolenie sa zamietne.2. V prípade, že sa podmienky stanovené v povolení neplnia, príslušný orgán daného členského štátu urobí patričné kroky na zabezpečenie plnenia týchto podmienok; v prípade potreby povolenie odníme.Článok 13Príslušné orgány členského štátu musia monitorovať plnenie podmienok stanovených v povoleniach a dôsledky vypúšťania odpadových vôd na podzemné vody.Článok 14V súvislosti s prípadmi vypúšťania látok uvedených v zozname I alebo II, ktoré sa v čase oznámenia tejto smernice už vyskytovali, členské štáty môžu určiť obdobie nepresahujúce štyri roky od vstupu ustanovení uvedených v článku 21 ods. 1 do platnosti, po vypršaní ktorého sa musia spomínané prípady vypúšťania odpadových vôd uviesť do súladu s touto smernicou.Článok 15Príslušné orgány členských štátov vedú evidenciu povolení týkajúcich sa vypúšťania látok na zozname I uvedených v článku 4, povolení priameho vypúšťania látok na zozname II uvedených v článku 5 a povolení uvedených v článku 6.Článok 161. Na účely vykonávania tejto smernice poskytnú členské štáty Komisii na jej žiadosť všetky potrebné informácie ohľadom jednotlivých prípadov, a to najmä:a) výsledky predchádzajúcich prieskumov podľa článkov 4 a 5;b) podrobnosti o udelených povoleniach;c) výsledky uskutočneného monitorovania a kontrol;d) výsledky evidencie vedenej podľa článku 15.2. Informácie získané na základe uplatňovania tohto článku sa použijú len na účel, na ktorý boli požadované.3. Komisia a príslušné orgány členských štátov, ich úradníci a iní zamestnanci neprezradia tie informácie získané podľa tejto smernice, na ktoré sa vzťahuje povinnosť mlčanlivosti.4. Ustanovenia odsekov 2 a 3 nebránia uverejňovaniu všeobecných informácií alebo prehľadov, ktoré neobsahujú údaje týkajúce sa konkrétnych podnikov alebo združení podnikov.Článok 17Pokiaľ ide o vypúšťanie odpadových vôd do podzemných vôd presahujúcich hranice štátov, príslušný orgán členského štátu, ktorý zamýšľa udeliť povolenie na takéto vypúšťanie, musí pred udelením povolenia informovať ďalšie členské štáty, ktorých sa to týka. Na požiadanie jedného z týchto členských štátov a pred udelením povolenia sa uskutočnia konzultácie, na ktorých sa môže zúčastniť Komisia.Článok 18Uplatňovanie opatrení prijatých v súlade s touto smernicou nemôže v žiadnom prípade viesť k priamemu ani nepriamemu znečisťovaniu vôd, o ktorých sa hovorí v článku 1.Článok 19Jeden členský štát alebo viac členských štátov môže jednotlivo alebo spoločne prijať podľa potreby opatrenia, ktoré sú prísnejšie ako opatrenia stanovené v tejto smernici.Článok 20Rada na návrh Komisie a na základe skúseností zreviduje a v prípade potreby doplní príslušným spôsobom zoznamy I a II, a to tak, že prenesie niektoré látky zo zoznamu II do zoznamu I.Článok 211. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do dvoch rokov od jej oznámenia. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Toto obdobie sa však pre Grécku republiku predlžuje na štyri roky vzhľadom na jej pristúpenie 1. januára 1981.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie základných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou.3. Ak členský štát zavedie opatrenia uvedené v odseku 1, vo vzťahu k tomuto členskému štátu sa už viac nepoužijú ustanovenia smernice 76/464/EHS týkajúce sa podzemných vôd.Článok 22Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 17. decembra 1979Za RadupredsedaS. Barrett[1] Ú. v. ES C 37, 14.2.1978, s. 3.[2] Ú. v. ES C 296, 11.12.1978, s. 35.[3] Ú. v. ES C 283, 27.11.1978, s. 39.[4] Ú. v. ES C 112, 20.12.1973, s. 3.[5] Ú. v. ES C 139, 13.6.1977, s. 3.[6] Ú. v. ES L 129, 18.5.1976, s. 23.--------------------------------------------------PRÍLOHAZOZNAM I DRUHOV A SKUPÍN LÁTOKZoznam I obsahuje jednotlivé látky patriace do druhov alebo skupín látok uvedených nižšie, s výnimkou tých, ktoré nie je vhodné zaradiť do zoznamu I z dôvodu nízkeho rizika toxicity, stálosti a bioakumulácie.Tie látky, ktoré sú z hľadiska toxicity, stálosti a bioakumulácie vhodné do zoznamu II, treba zaradiť do zoznamu II.1. Organohalogénové zlúčeniny a látky, ktoré môžu vytvoriť takéto zlúčeniny vo vodnom prostredí2. Organofosforečné zlúčeniny3. Organocíničité zlúčeniny4. Látky, ktoré majú karcinogénne, mutagénne alebo teratogénne vlastnosti vo vodnom prostredí alebo ich nadobudnú prostredníctvom tohto prostredia [1]5. Ortuť a jej zlúčeniny6. Kadmium a jeho zlúčeniny7. Minerálne oleje a uhľovodíky8. KyanidyZOZNAM II DRUHOV A SKUPÍN LÁTOKZoznam II obsahuje jednotlivé látky a kategórie látok patriacich do druhov a skupín látok uvedených nižšie, ktoré by mohli mať škodlivé účinky na podzemné vody.1. Nasledovné nekovy a kovy a ich zlúčeniny:1. Zinok2. Meď3. Nikel4. Chróm5. Olovo6. Selén7. Arzén8. Antimón9. Molybdén10. Titán11. Cín12. Bárium13. Berýlium14. Bór15. Urán16. Vanádium17. Kobalt18. Tálium19. Telúr20. Striebro2. Biocídy a ich deriváty, ktoré nie sú uvedené v zozname I.3. Látky, ktoré nepriaznivo ovplyvňujú chuť a/alebo zápach podzemných vôd, a zlúčeniny, u ktorých je pravdepodobnosť, že zapríčinia tvorbu takýchto látok v podzemných vodách a spôsobia, že tieto vody nebudú vhodné na konzumovanie ľuďmi.4. Toxické alebo stále organické zlúčeniny kremíka a látky, ktoré môžu spôsobiť tvorbu týchto zlúčenín vo vode, s výnimkou tých látok, ktoré sú biologicky neškodné alebo sa vo vode rýchlo menia na neškodné látky.5. Anorganické zlúčeniny fosforu a elementárny fosfor.6. Fluoridy.7. Amoniak a dusitany.[1] V prípade, že určité látky v zozname II sú karcinogénne, mutagénne alebo teratogénne, zaradia sa do kategórie 4 tohto zoznamu.--------------------------------------------------