title: Smernica Rady z 12. októbra 1971 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa kalibrácie nádrží plavidiel

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31971L0349

Úradný vestník L 239 , 25/10/1971 S. 0015 - 0021 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 2 S. 0088  Dánske špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1971(III) S. 0767  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 2 S. 0088  Anglické špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1971(III) S. 0865  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0227  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 2 S. 0105  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 2 S. 0105

		Smernica Radyz 12. októbra 1971o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa kalibrácie nádrží plavidiel(71/349/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä na jej článok 100,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],keďže v niekoľkých členských štátoch záväzné ustanovenia stanovujú metódy, podľa ktorých sa kalibrujú nádrže, vrátane nádrží na tekuté palivá, vnútrozemských plavidiel a pobrežných plavidiel a ktorými sa meria ich obsah; keďže sa tieto požiadavky medzi jednotlivými členskými štátmi líšia a bránia tak následne tomu, aby všetky členské štáty uznávali merania vykonané pomocou nádrže kalibrovanej jedným z nich;keďže je možné obmedziť, ba až odstrániť takéto prekážky vytvorenia a riadneho fungovania spoločného trhu, ak všetky členské štáty prijmú rovnaké požiadavky, a to buď ako dodatok, alebo ako náhradu svojich existujúcich právnych predpisov;keďže požiadavky spoločenstva týkajúce sa spôsobu kalibrácie opísanému v tejto smernici zabezpečujú meranie množstva kvapaliny v nádržiach kalibrovaných touto metódou kedykoľvek a s dostatočnou presnosťou;keďže kalibrácia nádrží plavidiel je porovnateľná s počiatočným overovacím postupom pre meracie prístroje; keďže niektoré ustanovenia smernice Rady z 26. júla 1971 [3] o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa meracích prístrojov a metód metrologickej kontroly sa preto môžu v tomto prípade riadne uplatňovať,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Táto smernica sa týka EHS kalibrácie nádrží vnútrozemských lodí a pobrežných plavidiel."EHS kalibrácia" znamená kalibráciu vykonanú členským štátom v súlade s touto smernicou.Článok 2Výsledky kalibrácie sa zaznamenávajú do osvedčenia o EHS kalibrácii v súlade s prílohami.Členské štáty považujú osvedčenie o EHS kalibrácii za rovnocenné s príslušnými vnútroštátnymi dokumentmi.Článok 3Meracie prístroje používané k stanoveniu hladiny kvapaliny v nádržiach kalibrovaných v súlade s touto smernicou sa na tento účel osobitne upravia.Spĺňajú požiadavky príslušnej samostatnej smernice.Dočasne je však možné použiť prístroje určujúce hladinu kvapaliny v nádrži, ak sú uznané príslušným orgánom členského štátu.Toto dočasné opatrenie sa ukončí jeden rok po dni stanovenom pre nadobudnutie účinnosti samostatnej smernice o príslušných prístrojoch.Článok 41. Členské štáty uvedú do platnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do osemnástich mesiacov od jej úradného oznámenia a ihneď o tom informujú Komisiu.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie základných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou.Článok 5Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 12. októbra 1971Za RadupredsedaL. Viglianesi[1] Ú. v. ES C 108, 19.10.1968, s. 36.[2] Ú. v. ES C 4, 14.1.1968, s. 2.[3] Ú. v. ES L 202, 6.9.1971, s. 1.--------------------------------------------------PRÍLOHA IVŠEOBECNÉ POŽIADAVKY NA KALIBRÁCIU NÁDRŽÍ PLAVIDIEL1. Obsah nádrží sa stanoví:- buď prenesením vody alebo inej vodnej kvapaliny, ktorej objem je zmeraný mierkou alebo meracím zariadením, ktorých meradlá boli kalibrované obzvlášť na tento účel,- alebo výpočtom na základe stanovených rozmerov nádrže; táto operácia sa doplní podľa možností čiastočnou kontrolou podľa nameraného objemu kvapaliny.2. Kalibračné činnosti sa vykonajú takým spôsobom a s takými prístrojmi, ktorých presnosť je taká, aby relatívne chyby objemu uvedeného vo vydaných dokumentoch nepresiahli:a) všeobecne: ± 3/1000 uvedeného objemu;b) výnimočne u nádrží s veľmi komplikovanými tvarmi, ktoré nie je možné kalibrovať prenesením: ± 5/1000 uvedeného objemu.3. Výsledky kalibračných činností sa zaznamenajú v osvedčení o kalibrácii, ku ktorému sa priložia schémy a tabuľky, ktoré uvádzajú najmä objem kvapaliny v litroch, v kubických decimetroch alebo kubických metroch, ktorá je v nádrži, keď je úroveň voľnej hladiny kvapaliny na danej výške, vyjadrená v centimetroch alebo decimetroch, na vertikálnej prednej ploche dĺžkovej miery.Tieto tabuľky sa môžu doplniť milimetrovou interpolačnou tabuľkou.Tieto dokumenty zodpovedajú prílohám II, III a IV.4. Na každú nádrž sa v blízkosti meracieho otvoru pripevní kalibračná tabuľka.Uvádza tieto informácie:a) číslo nádrže,b) celkovú referenčnú výšku H,c) číslo kalibračného osvedčenia.Kalibračná tabuľka je vyrobená z dostatočne trvanlivého materiálu a opatrená pečaťou EHS na olovenej známke určenej na tento účel tak, aby sa nemohla odstrániť bez poškodenia pečate.Charakteristiky a vzorka pečatnej značky EHS zodpovedajú overovacej značke EHS uvedenej v článku 10 ods. 2 a v prílohe 11.3 smernice Rady z 26. júla 1971 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa meracích prístrojov a metód metrologickej kontroly.Článok 12 uvedenej smernice sa uplatňuje mutatis mutandis.5. Osvedčenie o kalibrácii sa nevydá, ak konštrukcia a usporiadanie nádrží a pripojovacieho potrubia nezodpovedá bežným prevádzkovým podmienkam a nádrže i pripojovacie potrubie nie je možné bez ťažkostí úplne vyprázdniť alebo celkom naplniť bez vzduchových bublín zachytávaných nad alebo v meranej kvapaline, nižšie než je hladina, pri ktorej sa nádrž považuje za plnú.Povolené výnimky alebo prijaté opatrenia na zabezpečenie správnosti merania sa musia uviesť v kalibračnom osvedčení.6. Vertikálne čelá dĺžky, u ktorých sú stanovené výšky kvapaliny, spravidla prechádzajú približne ťažiskom horizontálnych sekcií nádrže v každej časti, kde môže byť vytvorená voľná hladina kvapaliny pri meraní vykonávanom za bežných prevádzkových podmienok používania.Ak táto podmienka nie je splnená z dôvodu konštrukčných charakteristík nádrže, špecifikuje sa v kalibračnom osvedčení s tým, že hladinu kvapaliny v nádrži je možné určiť, len keď je plavidlo vyvážené pozdĺžne i priečne.Vertikálnu polohu miery určuje os vodiaceho zariadenia.Toto zariadenie musí zabezpečiť správnu polohu miery; spôsob jeho zhotovenia nesmie spôsobiť chyby merania. Horizontálna rovina prechádzajúca hornou hranou vodiaceho zariadenia je referenčnou rovinou. Vzdialenosť od tejto roviny k horizontálnej a neodnímateľnej stykovej doske umiestnenej vertikálne pod referenčnou rovinou sa nazýva "celková referenčná výška H" a uvedie sa v hornej časti každej tabuľky.Prijmú sa také opatrenia, aby poloha referenčnej roviny vo vzťahu k nádrži a celková referenčná výška H boli nemenné.Pečať EHS sa pripevní k referenčnej rovine.7. Pri zohľadnení:a) presnosti, s ktorou boli objemy uvedené na štítkoch stanovené,b) presnosti, s ktorou je možné stanoviť hladinu voľného povrchu kvapaliny v nádržiach, kalibračné osvedčenie uvádza relatívnu presnosť použitia nádrží na stanovenie objemu kvapaliny, ktorú obsahujú.V prípade uvedenom v bode 2 písm. a) tejto prílohy, relatívna nepresnosť nesmie prekročiť ± 5/1000 objemu predpísaného v tabuľke; v prípade uvedenom v bode 2 písm. b) nepresnosť nesmie prekročiť ± 8/1000 objemu špecifikovaného v tabuľke.Najmenšia merateľná výška sa nastaví minimálne na 500 mm.8. Pečate, kalibračné osvedčenia a kalibračné tabuľky strácajú platnosť:- po dvanástich rokoch,- alebo ak bola nádrž deformovaná, opravená alebo prestavaná spôsobom, ktorý by mohol zmeniť charakteristiky meraní.Posledný mesiac a rok dvanásťročného obdobia platnosti sa uvedie na hornej časti osvedčenia a tabuľky.Osvedčenia a tabuľky sa obnovia len po každej ďalšej kalibrácii.--------------------------------------------------PRÍLOHA IIZÁZNAM O KALIBRÁCIIZáznam o kalibrácii vydaný príslušným metrologickým úradom sa skladá z týchto dokumentov:1. Vlastné osvedčenie o kalibrácii udávajúce:a) názov a adresu príslušného úradu vydávajúceho osvedčenie;b) názov a miesto operátora;c) poradové číslo osvedčenia (uvádzané na všetkých ostatných dokumentoch a na kalibračných tabuľkách);d) dátum vydania osvedčenia a adresa miesta pôsobenia kalibračného úradníka;e) dátum skončenia platnosti osvedčenia;f) totožnosť plavidla (názov, registračné číslo, názov a adresa vlastníka a rok výroby);g) zoznam a druh pripojených dokumentov;h) skupiny nádrží pre ktoré sa môžu použiť rovnaké tabuľky;i) označenie nádrží opatrených odvodňovacími nádržkami alebo ohrievačmi;j) celkový objem;k) presnosť výsledkov uvedených na tabuľkách;l) presnosť použitia záznamu o kalibrácii pre stanovenie objemov kvapaliny obsiahnutej v nádržiach;m) najmenšia merateľná výška.2. Schému č. 1 udávajúcu polohu nádrží v plavidle a u každej nádrže celkovú referenčnú výšku H, umiestnenie mierky a jej polohu vo vzťahu k prednej prepážke nádrže a k pozdĺžnej strednej prepážke alebo rovine.3. Schému č. 2, na ktorej je priečny prierez nádržami, udávajúc najmä polomer dna, vypuklosť, výšku komory a spôsob výroby vodiaceho zariadenia.4. V prípade plavidiel s ohrievačmi alebo odvodňovacími nádržkami vo vnútri nádrží schému č. 3 udávajúcu objem, ktorý zaberajú tieto ohrievače alebo nádržky a objem kvapaliny, ktorú môžu obsahovať nádržky od jedného uzavieracieho posúvača k ďalšiemu.5. U každej nádrže alebo skupiny podobných nádrží objemovú tabuľku v centimetroch alebo decimetroch, obsahujúcu označenie celkovej referenčnej výšky H a dátum skončenia platnosti a prípadne i milimetrovú interpolačnú tabuľku.--------------------------------------------------PRÍLOHA IIIVZOR KALIBRAČNÉHO OSVEDČENIA+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PRÍLOHA IVVZOR KALIBRAČNEJ TABUĽKY+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie z 8. júla 1980, stanovujúca analytické metódy na oficiálnu kontrolu hladiny monoméru vinylchloridu v látkach a výrobkoch, ktoré sú určené pre styk s potravinami, platné v rámci spoločenstva

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31980L0766

Úradný vestník L 213 , 16/08/1980 S. 0042 - 0046 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 10 S. 0221  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 1 S. 0250  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 10 S. 0221  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 11 S. 0042  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 11 S. 0042

		Smernica Komisiez 8. júla 1980,stanovujúca analytické metódy na oficiálnu kontrolu hladiny monoméru vinylchloridu v látkach a výrobkoch, ktoré sú určené pre styk s potravinami, platné v rámci spoločenstva(80/766/EHS)KOMISIA EURÓPSKEHO SPOLOČENSTVA,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu rady 78/142/EHS z 30. januára 1978 o aproximácii práva členských štátov, týkajúcej sa látok a výrobkov, ktoré obsahujú monomér vinylchloridu a sú určené pre styk s potravinami [1] a najmä na jej článok 3,keďže článok 2 smernice 78/142/EHS stanovuje, že takéto látky a výrobky nemôžu v konečnom produkte obsahovať monomér vinylchloridu v množstve prekračujúcom 1 miligram na kilogram; keďže článok 3 stanovuje, že táto hranica musí byť kontrolovaná analytickými metódami spoločenstva;keďže na základe sérií spoločných pokusov vo viacerých laboratóriách sa metóda opísaná v prílohe ukázala ako dostatočne presná a reprodukovateľná, aby mohla byť prijatá ako metóda spoločenstva;keďže opatrenia uvedené v tejto smernici sú v súlade s vyjadrením Stáleho výboru pre potraviny,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Členské štáty budú požadovať, aby analýzy nevyhnutné na oficiálnu kontrolu hladiny monoméru vinylchloridu v látkach a výrobkoch, ktoré sú určené pre styk s potravinami a uvedené v prílohe ako "látky a výrobky", boli uskutočňované podľa metódy opísanej v prílohe.Článok 2Členské štáty uvedú do platnosti zákony, nariadenia alebo administratívne ustanovenia, ktoré sú v súlade s touto smernicou, najneskôr 18 mesiacov po jej oznámení. Okamžite budú o tom informovať komisiu.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 8. júla 1980Za komisiuEtienne Davignončlen Komisie[1] Ú. v. ES L 44, 15.2.1978, s.15.--------------------------------------------------PRÍLOHASTANOVENIE HLADINY MONOMÉRU VINYLCHLORIDU V LÁTKACH A VO VÝROBKOCH1. ROZSAH A OBLASŤ POUŽITIAMetódou sa stanovuje hladina monoméru vinylchloridu v látkach a vo výrobkoch.2. PRINCÍPHladina monoméru vinylchloridu (VC) v látkach alebo výrobkoch sa stanovuje plynovou chromatografiou použitím "headspace" metódy po rozpustení alebo rozsuspendovaní vzorky v n,n-dimetylacetamide.3. REAGENTY3.1. Vinylchlorid (VC) o čistote vyššej ako 99,5 % (V/V).3.2. n, n -dimetylacetamid (DMA) neobsahujúci nečistoty, ktorý má pri testovacích podmienkach rovnakú dobu retencie ako VC alebo ako vnútorný štandard (3.3).3.3. Dietyléter alebo cis-2-butén v DMA (3.2) ako vnútorný štandardný roztok. Tieto vnútorné štandardy nesmú pri testovacích podmienkach obsahovať nijaké nečistoty, ktoré majú rovnakú dobu retencie ako VC.4. APARATÚRAN.B.Prístroj alebo časť aparatúry sa uvádzajú iba v prípade, ak sú špeciálne alebo vyrobené na základe konkrétnych špecifikácií. Predpokladá sa dostupnosť bežnej laboratórnej aparatúry.4.1. Plynový chromatograf s automatickým head-space dávkovačom alebo s vybavením na ručné vstrekovanie vzorky.4.2. Plameňový ionizačný detektor alebo iné detektory uvedené v bode 7.4.3. Kolóna na plynovú chromatografiuKolóna musí zabezpečiť separáciu píkov vzduchu, VC a vnútorného štandardu, ak je tento použitý.Okrem toho musí kombinovaný systém 4.2 a 4.3. umožniť, aby sa signál získaný z roztoku obsahujúceho 0,02 mg VC/liter DMA alebo 0,02 mg VC/kg DMA rovnal prinajmenšom päťnásobku základného šumu.4.4. Liekovky alebo banky na vzorky vybavené prepážkami zo silikónu alebo butylkaučuku.Pri použití manuálnych techník pri dávkovaní vzoriek môže odobratie vzorky z vrchného priestoru dávkovača injekčnou striekačkou spôsobiť čiastočné vákuum vo vnútri liekovky alebo banky. Preto sa pri manuálnych technikách, v prípade, keď liekovky nie sú pred odobratím vzorky pretlakované, odporúča použiť veľké liekovky.4.5. Mikrostriekačky.4.6. Plynotesné striekačky na manuálne dávkovanie vzoriek.4.7. Analytické váhy s presnosťou na 0,1 mg.5. POSTUPUpozornenie: VC je pri teplote okolia nebezpečná látka a v plynnom skupenstve, preto príprava roztokov by sa mala uskutočniť v dobre vetranom digestore.N.B.— Dodržte všetky nevyhnutné opatrenia na zabránenie stratám VC alebo DMA;— Pri odoberaní vzoriek použitím manuálnych techník by sa mal použiť vnútorný štandard (3.3);— V prípade použitia vnútorného štandardu sa musí použiť počas celého postupu ten istý roztok.5.1. Príprava koncentrovaného štandardného roztoku VC približne 2000 mg/kgOdvážte s presnosťou na 0,1 mg vhodnú sklenú nádobu a vložte do nej dávku DMA (3.2) (napr. 50 ml). Znovu odvážte. Ku DMA pridajte dávku (napr. 0,1 g) VC (3.1) v tekutej alebo plynnej forme, pomalým vstrieknutím do DMA. VC je možné tiež pridať prebublaním do DMA za predpokladu, že sa použije zariadenie, ktoré zabráni stratám DMA. Znovu odvážte s presnosťou na 0,1 mg. Nechajte stáť dve hodiny, aby bola dosiahnutá rovnováha. Štandardný roztok uchovajte v chladničke.5.2. Príprava zriedeného štandardného roztoku VCOdoberte odvážené množstvo koncentrovaného štandardného roztoku VC (5.1) a zrieďte na známy objem alebo známe množstvo s DMA (3.2) alebo s vnútorným štandardným roztokom (3.3). Výsledná koncentrácia zriedeného štandardného roztoku je vyjadrená ako mg/liter alebo mg/kg.5.3. Príprava kalibračnej krivkyN.B.— Krivka musí byť vytvorená aspoň siedmimi dvojicami bodov,— Reprodukovateľnosť odoziev [1] musí byť nižšia ako 0,02 mg VC/liter alebo kg DMA.— Krivka sa musí vypočítať z týchto bodov technikou najmenších štvorcov, t.j. regresná čiara sa musí vypočítať podľa nasledujúcej rovnice:y = ax + akde: | a1=n∑xy — ∑x·∑yn∑x2 — ∑x2 |a: | a0 = ∑y·∑x2 — ∑x·∑xyn∑x2 — ∑x2 |kde:y = výška alebo plocha píkov v jednotlivých stanoveniach,x = korešpondujúca koncentrácia na regresnej čiare,n = počet uskutočnených stanovení (n ≥ 14),— krivka musí byť lineárna, t.j. štandardná odchýlka (s) rozdielov medzi meranými odozvami (yi) a korešpondujúcou hodnotou odoziev vypočítaných z regresnej čiary (zi) vydelená strednou hodnotou (y—) všetkých meraných odoziev nesmie byť vyššia ako 0,07.Toto sa vypočíta zo:≤ 0.07kde: | s = 2∑i = 1nyi — zi2n — 1 || y— = 1n∑i = 1n yi |yi =  každá individuálna meraná odozva,zi =  korešpondujúca hodnota odozvy (YI) na vypočítanej regresnej čiare,n ≥  14.Pripravte dve série s minimálne siedmimi liekovkami (4.4). Do každej liekovky nalejte objemy zriedeného štandardného roztoku VC (5.2) a DMA (3.2) alebo vnútorného štandardného roztoku v DMA (3.3) tak, aby výsledná koncentrácia zásobných roztokov bola približne rovná 0; 0,050; 0,075; 0,100; 0,125; 0,150; 0,200, atď. mg/l alebo mg/kg DMA a aby všetky liekovky obsahovali rovnaké množstvo DMA, ktoré sa má použiť podľa bodu 5.5. Liekovky pevne uzatvorte a postupujte podľa opisu uvedeného v bode 5.6. Zostrojte graf, v ktorom hodnoty ordinát znázorňujú plochy (alebo výšky) VC píkov zásobných roztokov alebo pomer týchto plôch (alebo výšok) k zodpovedajúcim píkom vnútorného štandardu a hodnoty abscisy znázorňujú koncentrácie zásobných roztokov VC.5.4. Kontrola prípravy štandardných roztokov pripravených podľa bodu 5.1. a 5.2Opakujte postup uvedený v bodoch 5.1. a 5.2, aby ste získali druhý zriedený štandardný roztok s koncentráciou rovnajúcou sa 0,1 mg VC/1 alebo 0,1 mg/kg DMA alebo vnútorného štandardného roztoku. Priemer dvoch plynovochromatografických stanovení tohto roztoku sa nesmie odlišovať o viac ako 5 % od korešpondujúceho bodu kalibračnej krivky. Ak je rozdiel vyšší ako 5 %, všetky roztoky pripravené podľa bodu 5.1, 5.2, 5.3 a 5.4 zlikvidujte a opakujte postup od začiatku.5.5. Príprava vzoriek látok a výrobkovPripravte dve liekovky (4.4). Do každej liekovky odvážte s presnosťou na 0,1 mg najmenej 200 mg vzorky odobratej z jednotlivej látky alebo výrobku, ktorá bola rozdelená na malé kúsky. Snažte sa zabezpečiť, aby do každej liekovky bolo odvážené rovnaké množstvo. Okamžite liekovku uzatvorte. Do každej liekovky pridajte na každý gram vzorky 10 ml alebo 10 g DMA (3.2) alebo 10 ml alebo 10 g vnútorného štandardného roztoku (3.3). Liekovky pevne uzatvorte a postupujte podľa opisu uvedenom v bode 5.6.5.6. Plynovo-chromatografické stanovenia5.6.1. Pretrepávajte liekovky, aby sa vyhlo kontaktu medzi tekutinou a prepážkou (4.4) a aby sa získal čo možno najhomogénnejší roztok alebo suspenzia vzoriek látky alebo výrobku (5.5).5.6.2. Vložte všetky uzavreté liekovky (5.3, 5.4. a 5.5) do vodného kúpeľa na dve hodiny pri teplote 60°± 1°C, aby sa dosiahla rovnováha. Ak je to nevyhnutné, opäť pretrepávajte.5.6.3. Odoberte vzorku z vrchnej časti liekovky. V prípade použitia manuálnych techník pri odoberaní vzoriek musí sa venovať pozornosť, aby sa získala reprodukovateľná vzorka (pozri bod 4.4), predovšetkým striekačka musí byť predhriata na teplotu vzorky. Zmerajte plochu (alebo výšku) píkov prislúchajúcich VC a vnútornému štandardu v prípade, ak sa tento použije.5.6.4. Hneď, ako sa na chromatograme objavia píky DMA, odstráňte z kolóny (4.3) nadbytok DMA použitím vhodnej metódy.6. KALKULÁCIA VÝSLEDKOV6.1. Interpoláciou nájdite na krivke neznámu koncentráciu každého z obidvoch roztokov vzorky, berúc do úvahy vnútorný štandardný roztok, v prípade, ak je tento použitý. Vypočítajte množstvo VC v každej z obidvoch skúmaných vzoriek látky alebo výrobku použitím nasledujúceho vzorca:X =1000kde:X = koncentrácia VC vo vzorke látky alebo výrobku vyjadrená v mg/kg.C = koncentrácia VC v liekovke obsahujúcej vzorku látky alebo výrobku (pozri podľa bodu 5.5) vyjadrená v mg/l alebo mg/kg.V = objem alebo množstvo DMA v liekovke obsahujúcej vzorku látky alebo výrobku (pozri podľa bodu 5.5), vyjadrené v litroch alebo kg.M = množstvo vzorky látky alebo výrobku vyjadrené v gramoch.6.2. Koncentrácia VC v skúmanej látke alebo výrobku vyjadrená v mg/kg bude definovaná ako priemer dvoch koncentrácií VC (mg/kg) stanovených podľa bodu 6.1 za predpokladu, že sa splnia kritériá reprodukovateľnosti uvedené v bode 8.7. POTVRDENIE HLADINY VCV prípade, keď množstvo VC v látkach alebo výrobkoch, vypočítané podľa bodu 6.2, prekročí maximálne povolené množstvo, výsledky získané analýzou každej z oboch vzoriek (5.6 a 6.1) musia byť potvrdené jedným z troch postupov:- použitím aspoň jednej ďalšej kolóny (4.3), ktorá má stacionárnu fázu odlišnej polarity. Tento postup by mal pokračovať dovtedy, kým sa nezíska chromatogram bez evidentného prekrytia píkov VC a píkov vnútorného štandardu so zložkami vzorky látky alebo výrobku alebo píkov vnútorného štandardu so zložkami vzorky látky,- použitím iných detektorov, napr. mikro-elektrolytického vodivostného detektora [2],- použitím hmotnostnej spektrometrie; v tomto prípade, ak molekulové ióny základných látok (m/e) 62 a 64 sa nachádzajú v pomere 3:1, môže to byť s veľkou pravdepodobnosťou považované za potvrdenie prítomnosti VC. V prípade pochybností musí byť skontrolované celé hmotnostné spektrum.8. REPRODUKOVATEĽNOSŤRozdiel medzi výsledkami dvoch stanovení (6.1), uskutočnených súčasne alebo v rýchlej postupnosti na tej istej vzorke, tým istým analytikom, za tých istých podmienok, nesmie byť vyšší ako 0,2 mg VC/kg látky alebo výrobku.[1] Pozri odporúčanie ISO DIS 5725: 1977.[2] Pozri Journal of Chromatographic Science (zväzok 12), marec 1974, strana 152.--------------------------------------------------


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/126/ES z  21. októbra 2009 o II. stupni rekuperácie benzínových pár pri čerpaní pohonných látok do motorových vozidiel na čerpacích staniciach

text:
               31.10.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 285/36

      SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2009/126/ES
   z 21. októbra 2009
   o II. stupni rekuperácie benzínových pár pri čerpaní pohonných látok do motorových vozidiel na čerpacích staniciach
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 175 ods. 1,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
   po porade s Výborom regiónov,
   konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (2),
   keďže:

               (1)

               V rozhodnutí Európskeho parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES z 22. júla 2002, ktorým sa ustanovuje šiesty environmentálny akčný program Spoločenstva (3), sa ustanovila potreba znížiť znečistenie ovzdušia na úrovne, ktoré minimalizujú škodlivé vplyvy na ľudské zdravie a životné prostredie.

               (2)

               Ženevský protokol o obmedzovaní emisií prchavých organických zlúčenín alebo ich prenosov cez hranice štátov stanovuje ciele zníženia emisií prchavých organických zlúčenín (VOC) a Göteborský protokol o znížení acidifikácie, eutrofizácie a prízemného ozónu (4) stanovuje limity emisií pre štyri znečisťujúce látky: oxid siričitý, oxidy dusíka, VOC a amoniak a požaduje, aby sa na zachovanie nízkej úrovne emisií používali čo najlepšie dostupné technológie.

               (3)

               V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe (5) sa stanovujú ciele v oblasti kvality ovzdušia, pokiaľ ide o prízemný ozón a benzén, a v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2001/81/ES z 23. októbra 2001 o národných emisných stropoch pre určité látky znečisťujúce ovzdušie (6) sa stanovujú vnútroštátne limity emisií pre VOC, ktoré prispievajú k vytváraniu prízemného ozónu. Emisie VOC vrátane benzínových pár v jednom členskom štáte môžu zhoršovať problémy s kvalitou ovzdušia v ostatných členských štátoch.

               (4)

               Ozón je tiež skleníkový plyn a prispieva k otepľovaniu atmosféry a zmene klímy.

               (5)

               Cieľom smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/63/ES z 20. decembra 1994 o obmedzení emisií prchavých organických zlúčenín (VOC), ktoré vznikajú pri skladovaní benzínu a jeho distribúcii z distribučných skladov do čerpacích staníc (7) (I. stupeň rekuperácie benzínových pár) je spätné získavanie benzínových pár uvoľnených pri skladovaní a distribúcii benzínu medzi distribučnými skladmi ropy a čerpacími stanicami.

               (6)

               Benzínové pary sa uvoľňujú aj pri čerpaní pohonných látok do motorových vozidiel na čerpacích staniciach a mali by sa rekuperovať spôsobom, ktorý je v súlade s ustanoveniami smernice 94/63/ES.

               (7)

               Spoločenstvo vyvinulo a uplatnilo mnohé nástroje na obmedzenie emisií VOC. Sú však potrebné ďalšie kroky na dosiahnutie cieľov v oblasti zdravia a životného prostredia stanovených v šiestom environmentálnom akčnom programe Spoločenstva a v smernici 2001/81/ES.

               (8)

               So zreteľom na zníženie životného cyklu emisií skleníkových plynov z palív v cestnej doprave smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/70/ES z 13. októbra 1998 týkajúca sa kvality benzínu a naftových palív (8) od 1. januára 2011 povolí uvádzať na trh benzín s väčším podielom biopalív ako predtým. To môže viesť k nárastu emisií VOC, keďže členské štáty budú mať možnosť uplatniť obmedzené výnimky z požiadaviek na tlak benzínových pár, ktoré sú súčasťou tejto smernice.

               (9)

               Existujúce čerpacie stanice sa pravdepodobne budú musieť prispôsobiť existujúcej infraštruktúre a uprednostňuje sa, aby sa zariadenia na rekuperáciu pár inštalovali vtedy, keď sa podrobujú značnej obnove systému čerpania paliva (t. j. výrazné zmeny a obnova infraštruktúry čerpacích staníc, najmä nádrží a potrubí), keďže sa tým výrazne znížia náklady na potrebné úpravy. Väčšie existujúce čerpacie stanice sa však dokážu lepšie prispôsobiť a mali by inštalovať zariadenia na rekuperáciu benzínových pár skôr, keďže výraznejšie prispievajú k vytváraniu emisií. V prípade nových čerpacích staníc sa zariadenia na rekuperáciu benzínových pár môžu zaradiť počas ich navrhovania a výstavby, a preto sa v nich môžu inštalovať zariadenia na rekuperáciu benzínových pár okamžite.

               (10)

               Palivové nádrže novovyrobených motorových vozidiel neobsahujú benzínové pary. Výnimku je preto vhodné uplatniť na prvé čerpania paliva do týchto vozidiel.

               (11)

               Napriek tomu, že mnohé členské štáty majú vnútroštátne požiadavky pre systémy II. stupňa rekuperácie benzínových pár, neexistujú žiadne právne predpisy Spoločenstva. Je preto vhodné stanoviť jednotnú minimálnu úroveň rekuperácie benzínových pár, aby sa dosiahla vysoká úroveň prínosu pre životné prostredie a podporilo obchodovanie so zariadeniami na rekuperáciu benzínových pár.

               (12)

               Mali by sa vykonávať pravidelné skúšky všetkých nainštalovaných zariadení pre II. stupeň rekuperácie benzínových pár, aby sa pomocou zariadení na rekuperáciu benzínových pár zabezpečilo skutočné zníženie emisií. Členské štáty môžu skúškami poveriť jeden alebo viacero z týchto subjektov: úradné kontrolné orgány, samotný prevádzkovateľ alebo tretia strana. V prípade úradnej kontroly by mali členské štáty zohľadniť odporúčanie Európskeho parlamentu a Rady 2001/331/ES zo 4. apríla 2001, ktorým sa ustanovujú minimálne kritériá environmentálnych kontrol v členských štátoch (9).

               (13)

               Zariadenia II. stupňa rekuperácie benzínových pár by sa mali pravidelne testovať. Treba podnietiť Európsky výbor pre normalizáciu (CEN), aby vyvinul harmonizovanú metodológiu testovania.

               (14)

               Členské štáty by mali stanoviť pravidlá týkajúce sa sankcií udeľovaných v prípade porušenia vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice a zabezpečiť, aby sa uplatňovali. Uvedené sankcie by mali byť účinné, primerané a odradzujúce, keďže nedodržanie ustanovení tejto smernice môže viesť k poškodeniu ľudského zdravia a životného prostredia.

               (15)

               V súlade s bodom 34 Medziinštitucionálnej dohody o lepšej tvorbe práva (10) sa členské štáty vyzývajú, aby pre seba a v záujme Spoločenstva vypracovali a zverejnili svoje vlastné tabuľky, ktoré budú čo najlepšie vyjadrovať vzájomný vzťah medzi touto smernicou a opatreniami na jej transpozíciu.

               (16)

               Keďže táto smernica bola prijatá podľa článku 175 zmluvy, nebráni členským štátom v tom, aby udržiavali a zavádzali prísnejšie ochranné opatrenia, ktoré sú v súlade so zmluvou. Podľa článku 176 zmluvy musia členské štáty Komisiu upovedomiť o akýchkoľvek opatreniach tohto druhu.

               (17)

               Opatrenia potrebné na vykonávanie tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa stanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (11).

               (18)

               Komisia by predovšetkým mala byť splnomocnená prijímať vykonávacie opatrenia týkajúce sa harmonizovaných metód a noriem. Keďže tieto opatrenia majú všeobecnú pôsobnosť a ich cieľom je zmeniť nepodstatné prvky tejto smernice, okrem iného jej doplnením o nové nepodstatné prvky, musia sa prijať v súlade s regulačným postupom s kontrolou ustanoveným v článku 5a rozhodnutia 1999/468/ES.

               (19)

               Keďže cieľ tejto smernice, a to zníženie emisií benzínových pár do ovzdušia, nemožno uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale ho možno v dôsledku cezhraničnej povahy znečisťovania ovzdušia lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica nepresahuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa,

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Predmet úpravy
   Táto smernica stanovuje opatrenia zamerané na zníženie množstva benzínových pár unikajúcich do ovzdušia pri čerpaní pohonných látok do motorových vozidiel na čerpacích staniciach.
   Článok 2
   Vymedzenie pojmov
   Na účely tejto smernice:

               1.

               „benzín“ znamená benzín vymedzený v článku 2 písm. a) smernice 94/63/ES;

               2.

               „benzínové pary“ znamenajú akékoľvek plynné zlúčeniny, ktoré sa vyparujú z benzínu;

               3.

               „čerpacia stanica“ znamená čerpaciu stanicu, ako je vymedzená v článku 2 písm. f) smernice 94/63/ES;

               4.

               „existujúca čerpacia stanica“ znamená čerpaciu stanicu, ktorá je vybudovaná alebo pre ktorú bolo vydané územné rozhodnutie, stavebné povolenie alebo povolenie na prevádzku pred 1. januárom 2012;

               5.

               „nová čerpacia stanica“ znamená čerpaciu stanicu, ktorá je vybudovaná alebo pre ktorú bolo vydané územné rozhodnutie, stavebné povolenie alebo povolenie na prevádzku 1. januára 2012 alebo po 1. januári 2012;

               6.

               „systém II. stupňa rekuperácie benzínových pár“ znamená zariadenie na rekuperáciu benzínových pár uvoľnených z palivovej nádrže motorového vozidla pri čerpaní pohonných látok na čerpacej stanici, ktoré prenáša tieto benzínové pary do skladovacej nádrže alebo späť do výdajného stojana za účelom opätovného predaja;

               7.

               „účinnosť zachytávania benzínových pár“ znamená množstvo benzínových pár zachytených systémom II. stupňa rekuperácie benzínových pár v porovnaní s množstvom benzínových pár, ktoré by sa inak uvoľnili do ovzdušia pri neexistencii takéhoto systému, a je vyjadrená v percentách;

               8.

               „pomer pary/benzín“ znamená pomer medzi objemom benzínových pár pri atmosférickom tlaku, ktoré prechádzajú cez systém II. stupňa rekuperácie benzínových pár, a objemom dávkovaného benzínu;

               9.

               „naložené množstvo“ znamená celkové ročné množstvo benzínu stočeného z mobilných zásobníkov na čerpacej stanici.

         Článok 3
   Čerpacie stanice
   1.   Členské štáty zabezpečia, aby každá nová čerpacia stanica bola vybavená systémom II. stupňa rekuperácie benzínových pár, ak:

               a)

               jej skutočné alebo plánované naložené množstvo je väčšie ako 500 m3 ročne alebo

               b)

               jej skutočné alebo plánované naložené množstvo je väčšie ako 100 m3 ročne a nachádza sa na územiach s bytovou zástavbou alebo v priemyselných areáloch.

         2.   Členské štáty zabezpečia, aby každá existujúca čerpacia stanica, ktorá prechádza zásadnou rekonštrukciou, bola počas rekonštrukcie vybavená systémom II. stupňa rekuperácie benzínových pár, ak:

               a)

               jej skutočné alebo plánované naložené množstvo je väčšie ako 500 m3 ročne alebo

               b)

               jej skutočné alebo plánované naložené množstvo je väčšie ako 100 m3 ročne a nachádza sa na územiach s bytovou zástavbou alebo v priemyselných areáloch.

         3.   Členské štáty zabezpečia, aby každá existujúca čerpacia stanica s naloženým množstvom väčším ako 3 000 m3 ročne bola vybavená systémom II. stupňa rekuperácie benzínových pár najneskôr do 31. decembra 2018.
   4.   Odseky 1, 2 a 3 sa neuplatňujú na čerpacie stanice využívané výlučne v súvislosti s konštrukciou a dodávaním nových motorových vozidiel.
   Článok 4
   Minimálna úroveň rekuperácie benzínových pár
   1.   Členské štáty zabezpečia, s účinnosťou od dátumu, od ktorého sa stanú systémy II. stupňa rekuperácie benzínových pár povinnými podľa článku 3, aby účinnosť zachytávania benzínových pár týchto systémov bola rovná alebo väčšia ako 85 %, ako potvrdzuje výrobca v súlade s príslušnými európskymi technickými normami alebo špecifikovanými postupmi typového schválenia uvedenými v článku 8 alebo, ak neexistujú žiadne takéto normy alebo postupy, v súlade s akoukoľvek príslušnou vnútroštátnou normou.
   2.   S účinnosťou od dátumu, od ktorého sa podľa článku 3 stanú povinnými systémy II. stupňa rekuperácie benzínových pár, v ktorých sa rekuperované benzínové pary prečerpávajú do skladovacej nádrže na čerpacej stanici, je pomer pary/benzín rovný alebo väčší ako 0,95, ale menší ako alebo rovný 1,05.
   Článok 5
   Pravidelné skúšky a informácie pre spotrebiteľov
   1.   Členské štáty zabezpečia, aby sa prevádzková účinnosť zachytávania benzínových pár systémov II. stupňa rekuperácie benzínových pár testovala aspoň raz za rok buď tak, že sa skontroluje, či je pomer pary/benzín pri simulovanom toku benzínu v súlade s článkom 4 ods. 2, alebo akoukoľvek inou vhodnou metódou.
   2.   V prípade, že bol nainštalovaný systém automatického monitorovania, členské štáty zabezpečia, aby sa účinnosť zachytávania benzínových pár testovala aspoň raz za tri roky. Každý takýto systém automatického monitorovania automaticky zisťuje nedostatky v správnom fungovaní systému II. stupňa rekuperácie benzínových pár a v samotnom systéme automatického monitorovania, upozorňuje na chyby prevádzkovateľa čerpacej stanice a automaticky zastaví tok benzínu z chybnej nádrže, ak sa chyba neodstráni do siedmich dní.
   3.   Ak je na čerpacej stanici nainštalovaný systém II. stupňa rekuperácie benzínových pár, členské štáty zabezpečia, aby sa na výdajnom stojane alebo v jeho blízkosti umiestnil symbol, nálepka alebo iné oznámenie, ktoré informuje spotrebiteľov o tejto skutočnosti.
   Článok 6
   Pokuty
   Členské štáty stanovia pravidlá týkajúce sa pokút za porušenie vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice a prijmú všetky nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie ich uplatňovania. Stanovené pokuty musia byť účinné, primerané a odradzujúce. Členské štáty oznámia tieto ustanovenia Komisii do 1. januára 2012 a bezodkladne ju informujú o akejkoľvek ich následnej zmene a doplnení.
   Článok 7
   Preskúmanie
   Komisia do 31. decembra 2014 preskúma vykonávanie tejto smernice, a najmä:

               a)

               hranicu 100 m3 ročne, ktorá sa uvádza v článku 3 ods. 1 písm. b) a ods. 2 písm. b) tejto smernice a v článku 6 ods. 3 smernice 94/63/ES;

               b)

               záznam o plnení požiadaviek týkajúcich sa prevádzky systémov II. stupňa rekuperácie benzínových pár a

               c)

               potrebu automatického monitorovacieho zariadenia.

         Výsledky preskúmania oznámi Európskemu parlamentu a Rade a podľa potreby priloží legislatívny návrh.
   Článok 8
   Technické úpravy
   Harmonizované metódy a normy sa môžu prijať na účely článkov 4 a 5. Ak treba zabezpečiť súlad s akoukoľvek príslušnou normou, ktorú vypracoval Európsky výbor pre normalizáciu (CEN), tieto články, s výnimkou účinnosti zachytávania benzínových pár a pomeru pary/benzín stanovených v článku 4, ako aj časových rozmedzí stanovených v článku 5, sa môžu upraviť v závislosti od technického pokroku.
   Tieto opatrenia zamerané na zmenu nepodstatných prvkov tejto smernice, okrem iného aj jej doplnením, sa prijmú v súlade s regulačným postupom s kontrolou uvedeným v článku 9 ods. 2.
   Článok 9
   Výbor
   1.   Komisii pomáha výbor.
   2.   Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5a ods. 1 až 4 a článok 7 rozhodnutia 1999/468/ES so zreteľom na jeho článok 8.
   Článok 10
   Transpozícia
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou pred 1. januárom 2012. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto opatrení.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 11
   Nadobudnutie účinnosti
   Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 12
   Adresáti
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Štrasburgu 21. októbra 2009

            Za Európsky parlament

            predseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            predsedníčka

         C. MALMSTRÖM

      (1)  Stanovisko z 13. mája 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (2)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 5. mája 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 24. septembra 2009.

      (3)  Ú. v. ES L 242, 10.9.2002, s. 1.

      (4)  Ú. v. EÚ L 179, 17.7.2003, s. 3.

      (5)  Ú. v. EÚ L 152, 11.6.2008, s. 1.

      (6)  Ú. v. ES L 309, 27.11.2001, s. 22.

      (7)  Ú. v. ES L 365, 31.12.1994, s. 24.

      (8)  Ú. v. ES L 350, 28.12.1998, s. 58.

      (9)  Ú. v. ES L 118, 27.4.2001, s. 41.

      (10)  Ú. v. EÚ C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (11)  Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23.