title: Smernica Komisie 2007/13/ES zo 7. marca 2007 , ktorou sa mení a dopĺňa príloha II k smernici Rady 71/316/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o spoločných ustanoveniach pre meradlá a metódy metrologickej kontroly (Text s významom pre EHP)

text:
               13.3.2007

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 73/10

      SMERNICA KOMISIE 2007/13/ES
   zo 7. marca 2007,
   ktorou sa mení a dopĺňa príloha II k smernici Rady 71/316/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o spoločných ustanoveniach pre meradlá a metódy metrologickej kontroly
   (Text s významom pre EHP)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na smernicu Rady 71/316/EHS z 26. júla 1971 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o spoločných ustanoveniach pre meradlá a metódy metrologickej kontroly (1), a najmä na prvú vetu jej článku 16,
   keďže:

               (1)

               V smernici 71/316/EHS v bode 3.1.1.1 písm. a) prílohy II sa stanovujú rozlišovacie veľké písmená členských štátov, ktoré sa majú použiť na značke prvotného overenia EHS pripojenej k meradlu a označujúcej, že toto meradlo je v súlade s požiadavkami EHS.

               (2)

               V smernici 71/316/EHS v bode 3.2.1 prílohy II sa stanovujú nákresy znázorňujúce tvar, rozmery a vzhľad písmen pre značky prvotného overenia EHS tak, ako je uvedené v bode 3.1 uvedenej prílohy.

               (3)

               Nákresy rozlišovacích písmen neboli uvedené v Akte o prístúpení Rakúska, Fínska a Švédska ani v Akte o pristúpení z roku 2003. Podľa prílohy II kapitoly 1 bodu D1.b Aktu o pristúpení Rakúska, Fínska a Švédska a Aktu o pristúpení z roku 2003 sa nákresy uvedené v bode 3.2.1 prílohy II k smernici 71/316/EHS dopĺňajú o predpísané písmená.

               (4)

               S cieľom doplniť nákresy rozlišovacích písmen je preto potrebné zmeniť a doplniť bod 3.2.1 prílohy II k smernici 71/316/EHS.

               (5)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Výboru pre prispôsobenie sa technickému pokroku zriadeného podľa článku 17 smernice 71/316/EHS,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Príloha II k smernici 71/316/EHS sa mení a dopĺňa tak, ako je uvedené v prílohe k tejto smernici.
   Článok 2
   1.   Členské štáty uvedú do platnosti zákony, predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 10. marca 2008. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.
   Pri prijímaní týchto ustanovení uvedú členské štáty odkaz na túto smernicu alebo ho uvedú pri ich úradnom uverejnení. Spôsob uvedenia odkazu si zvolia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 7. marca 2007

            Za Komisiu

         Günter VERHEUGEN

            podpredseda

      (1)  Ú. v. ES L 202, 6.9.1971, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená Aktom o pristúpení z roku 2003.

      PRÍLOHA
      V prvom nákrese pripojenom k prílohe II k smernici 71/316/EHS sa písmená „A, S, FI, CZ, EST, CY, LV, LT, H, M, PL, SI, SK“ dopĺňajú o tieto nákresy:


title: Smernica Rady 95/59/ES z 27. novembra 1995 o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je daň z obratu

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31995L0059

Úradný vestník L 291 , 06/12/1995 S. 0040 - 0045

		Smernica Rady 95/59/ESz 27. novembra 1995o iných daniach, ktoré ovplyvňujú spotrebu vyrobeného tabaku, ako je daň z obratuRADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 99,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],(1) keďže smernica Rady 72/464/EHS z 19. decembra 1972 o iných spotrebných daniach na tabakové výrobky ako je daň z obratu [3] a Druhá smernica Rady 79/32/EHS z 18. decembra 1978 o iných spotrebných daniach na tabakové výrobky ako je daň z obratu [4], boli viacnásobne v podstatných bodoch zmenené; keďže z dôvodu hospodárnosti a jasnosti by sa mali tieto smernice unifikovať do jedného textu;(2) keďže cieľom zmluvy je vytvoriť hospodársku úniu so zdravou konkurenciou a vlastnosťami, ktoré sú podobné tým na domácom trhu; v oblasti tabakových výrobkov to podmieňuje, aby spotrebné dane vyrubené na tieto produkty v členských krajinách neznehodnocovali konkurenčné podmienky a neobmedzovali voľný pohyb týchto produktov v rámci spoločného trhu;(3) keďže harmonizácia štruktúr spotrebných daní musí viesť najmä k tomu, aby konkurencia medzi kategóriami tabakových výrobkov patriacich do rovnakej skupiny nebola následkom zdanenia znehodnotená a aby došlo k otvoreniu národných trhov členských krajín;(4) keďže štruktúra spotrebnej dane na cigarety musí okrem špecifickej čiastkovej sumy stanovenej pre každú vyrobenú jednotku, obsahovať aj proporcionálnu čiastkovú sumu vypočítanú na základe maloobchodnej ceny, vrátane všetkých daní; keďže daň z obratu vyrubená na cigarety, pôsobí rovnako ako proporcionálna spotrebná daň, je pri určovaní vzťahu medzi špecifickou čiastkovou sumou spotrebnej dane a celkovým daňovým zaťažením správne, zohľadniť daň z obratu;(5) keďže, pokiaľ ide o cigarety, uvedený cieľ sa najlepšie dosiahne pomocou systému, ktorý zabezpečí pokles daňového dopadu a keďže na tento účel sa pre zdanenie týchto tovarov navrhuje spojiť proporcionálnu spotrebnú daň so špecifickou spotrebnou daňou, ktorej výšku určí každá členská krajina podľa kritérií spoločenstva;(6) keďže harmonizácia štruktúr spotrebných daní na tabakové výrobky musí byť realizovaná postupne;(7) keďže nevyhnutné požiadavky voľnej súťaže zahŕňajú voľnú tvorbu cien všetkých skupín tabakových výrobkov;(8) keďže existuje viac druhov tabakových výrobkov, ktoré sa od seba líšia svojimi znakmi a účelom použitia;(9) keďže tieto rozličné druhy tabakových výrobkov by sa mali definovať;(10) keďže z ekonomických dôvodov budú dočasne stanovené pre niektoré členské krajiny výnimky;(11) keďže je potrebné rozlišovať medzi jemne rezaným tabakom na vlastnoručne šúľané cigarety a iným tabakom na fajčenie;(12) keďže pojem výrobca sa musí upresniť tak, že sa ním bude rozumieť každá právnická alebo fyzická osoba, ktorá vyrába tabakové výrobky a určuje pre každý členský štát, v ktorom sa tieto výrobky majú uviesť do obehu, maximálnu obchodnú cenu;(13) keďže väčšina členských štátov určité tabakové výrobky podľa účelu použitia oslobodzuje od spotrebnej dane, príp. spotrebnú daň vracia späť a keďže oslobodenie alebo vrátenie dane, je pre určité účely použitia potrebné upraviť v tejto smernici;(14) keďže tabakové rolky, ktoré sú ako také vyrábané jednoduchým postupom a nie priemyselným spôsobom a sú určené k fajčeniu, je potrebné vzhľadom na jednotné zdaňovanie týchto produktov, taktiež posudzovať ako cigarety;(15) keďže Spolkovej republike Nemecko sa povoľuje zdaňovať tieto valčeky najdlhšie k 31. decembru 1998 prinajmenšom podľa sadzby platnej pre jemne rezaný tabak určený na vlastnoručné šúľané cigarety, príp. sumou platnou pre tento tabak;(16) keďže táto smernica sa nedotýka povinností členských štátov, týkajúcich sa termínov zavedenia uvedených v prílohe I, časť B,PRIJALA TÚTO SMERNICV:ČASŤ IVšeobecné zásadyČlánok 11. Štruktúry spotrebných daní, ktorým podliehajú tabakové výrobky v členských krajinách budú harmonizované vo viacerých etapách.2. Táto smernica určuje všeobecné zásady harmonizácie, ako aj zvláštne kritéria, ktoré bude treba počas jednotlivých etáp harmonizácie použiť.3. Prechod z jednej etapy harmonizácie do druhej, bude schválený Radou na základe návrhu Komisie, so zreteľom na dôsledky, ktoré sa vyskytli v prebiehajúcej etape v rámci opatrení, ktoré uskutočnili členské krajiny v ich systémoch spotrebných daní, aby tak splnili platné ustanovenia v rámci tejto etapy. Prechod od jednej etapy k druhej môže byť odložený najmä vtedy, ak môže takýto prechod viesť v jednom z členských štátov k neprimeraným stratám príjmov.Článok 21. Za tabakové výrobky sa považujú:a) cigarety;b) cigary a cigarilos;c) tabak na fajčenie- jemne rezaný tabak na vlastnoručne šúľané cigarety,- iný tabak na fajčenie;zodpovedajúce definíciám v článkoch 3 až 7.2. Rada prijme na návrh Komisie predpisy, potrebné na určenie a zaradenie tabakových výrobkov.3. Definície uvedené v článkoch 3 až 7 nepoškodzujú ani určenie systémov, ani stanovenie výšky zdanenia skupín výrobkov, v rámci už schválených predpisov spoločenstva.Článok 3Pokiaľ sú ako také vhodné na fajčenie, považujú sa za cigary alebo cigarilos:1. tabakové rolky, ktoré pozostávajú výhradne z prírodného tabaku;2. tabakové rolky, ktoré majú vonkajší vrchný list z prírodného tabaku;3. tabakové rolky s vonkajším vrchným listom normálnej cigarovej farby s obvinutým listom, obidva listy z poskladaného tabaku, ak najmenej 60 percent hmotnosti tabakovej časti má šírku a dĺžku viac ako 1,75 mm a vrchný list je zložený do formy špirály s ostrým uhlom na najdlhšej osi cigary 30o;4. tabakové rolky s vonkajším vrchným listom normálnej cigarovej farby z poskladaného tabaku, ak ich kusová hmotnosť bez filtra a bez špičky nie je menej ako 2,3 g a ak najmenej 60 percent hmotnosti tabakových častí má šírku a dĺžku viac ako 1,75 mm a ich obvod okolo najmenej jednej tretiny dĺžky, nie je menej ako 34 mm.Článok 41. Za cigarety sa považujú:a) tabakové rolky, ktoré sú okamžite vhodné k fajčeniu a nie sú cigarami alebo cigarilos v zmysle článku 3;b) tabakové rolky, ktoré sa dajú jednoduchým, nie priemyselným postupom vtlačiť do papierového cigaretového puzdra;c) tabakové rolky, ktoré sa dajú jednoduchým, nie priemyselným postupom obaliť papierovým cigaretovým lístočkom.Spolková republika Nemecko môže do 31. decembra 1998 tabakové rolky uvedené pod písmenom b) zdaňovať prinajmenšom podľa sadzby, platnej pre jemne rezaný tabak určený na vlastnoručne šúľané cigarety, príp. sumou platnou pre tento tabak.2. Tabaková rolka v zmysle odseku 1, so zreteľom na uplatnenie spotrebných daní, sa počíta ako dve cigarety ak neobsahuje filter a špičku, má dĺžku viac ako 9 cm, ale nie viac ako 18 cm; ako tri cigarety, ak neobsahuje filter a špičku, má dĺžku viac ako 18 cm, ale nie viac ako 27 cm, atď.Článok 5Za tabak na fajčenie sa považuje:1. rezaný alebo inak rozkúskovaný, zvlákňovaný alebo do platní lisovaný tabak, ktorý je vhodný k fajčeniu bez ďalšieho priemyselného spracovania;2. na drobný predaj upravené a na fajčenie vhodné tabakové odpady, ktoré nespadajú pod články 3 a 4.Článok 6Jemne rezaným tabakom na vlastnoručne šúľané cigarety sa rozumie v článku 5 definovaný tabak na fajčenie, ak v ňom má viac ako 25 % hmotnosti tabakovej časti šírku rezu menej ako jeden milimeter. Členské štáty, ktoré k 1. januáru 1993 nepoužívajú túto šírku rezu jeden milimeter, musia toto opatrenie splniť k 31. decembru 1997.Okrem toho, môžu členské štáty zaobchádzať s tabakom na fajčenie, ktorého viac ako 25 % hmotnosti tabakových častí má šírku rezu nad jeden milimeter a tento sa dostal alebo je určený k predaju ako tabak na vlastnoručne šúľané cigarety, ako s jemne rezaným tabakom na vlastnoručne šúľané cigarety.Článok 71. Ako cigary tak, aj cigarilos sú výrobky, ktoré z časti pozostávajú z iných látok ako je tabak, ale zodpovedajú ostatným kritériám článku 3, pokiaľ sú opatrené:- vrchným listom z prírodného tabaku,- vrchným listom a obvinutým listom z tabaku, obidva z poskladaného tabaku,- vrchným listom z poskladaného tabaku.2. Ako cigarety, tak aj tabak na fajčenie sú výrobky, ktoré pozostávajú výlučne alebo z časti z iných látok ako je tabak, ale zodpovedajú ostatným kritériám článku 4 alebo 5.Bez ohľadu na pododsek 1, sa výrobky, ktoré neobsahujú žiadny tabak, nepovažujú za tabakové výrobky pokiaľ slúžia výlučne medicínskym účelom.Článok 81. Cigarety vyrobené v spoločenstve a dovezené z nečlenských krajín, podliehajú v každom z členských štátov proporcionálnej spotrebnej dani, vypočítanej podľa maximálnej maloobchodnej ceny vrátane cla, ako aj špecifickej spotrebnej dani vypočítanej na základe vyrobenej jednotky.2. Sadzba proporcionálnej spotrebnej dane a suma špecifickej spotrebnej dane musí byť rovnaká pre všetky cigarety.3. V poslednej etape harmonizácie štruktúr bude vo všetkých členských štátoch určený rovnaký vzťah medzi špecifickou spotrebnou daňou a celkovou sumou z proporcionálnej a obratovej dane, aby spektrum maloobchodných cien primerane odzrkadľovalo cenové relácie výrobcov.4. Pokiaľ to je potrebné, môže spotrebná daň z cigariet obsahovať minimálne zdanenie, ktorého maximálnu hranicu pre každú etapu určí Rada na základe návrhu Komisie.Článok 91. Za výrobcu sa považuje každá fyzická alebo právnická osoba, ktorá má sídlo v spoločenstve, ktorá spracováva tabak na tabakové výrobky určené na maloobchodný predaj.Výrobcovia, resp. ich zástupcovia alebo splnomocnenci v spoločenstve ako aj dovozcovia z tretích krajín, voľne stanovujú pre každý zo svojich výrobkov a pre každý členský štát, v ktorom majú byť tieto výrobky dané do obehu, minimálnu maloobchodnú cenu.Druhý odsek však nie je postavený proti presadzovaniu právnych predpisov jednotlivých štátov o dozore nad cenami alebo dodržiavaní predpísaných cien, za predpokladu, že sú zlučiteľné so zákonodarstvom spoločenstva.2. Členské štáty môžu stanoviť pre uľahčenie vyrubenia spotrebnej dane, tabuľku maloobchodných cien pre každú skupinu tabakových výrobkov, za podmienky, že každá tabuľka je tak rozsiahla a podrobne rozdelená, že vyhovuje rôznorodosti produktov vyrobených v rámci spoločenstva. Každá tabuľka platí pre všetky výrobky v nej uvedenej skupine tabakových výrobkov, bez ohľadu na kvalitu, úpravu, pôvod výrobkov alebo použitých surovín, na postavenie podniku alebo iné kritériá.Článok 101. Pravidlá vyberania spotrebnej dane budú harmonizované najneskôr v konečnej etape. V predchádzajúcich etapách bude spotrebná daň platená prostredníctvom daňových kolkov. Členské krajiny musia, pokiaľ vyberajú spotrebnú daň prostredníctvom daňových kolkov, tieto kolky poskytnúť k dispozícii výrobcom a obchodníkom ostatných členských krajín. Ak členské krajiny vyberajú daň iným spôsobom, musia brať ohľad na to, či z tohto spôsobu nevznikajú buď prekážky v správe daní alebo technické prekážky v obchode medzi členskými krajinami.2. Pre dovozcov a výrobcov tabakových výrobkov platia podrobné pravidlá pre vyberanie a platenie spotrebnej dane uvedené v odseku 1.Článok 11Oslobodenie od spotrebnej dane alebo náhrada už za zaplatenú spotrebnú daň, môžu byť poskytnuté pre nasledovné výrobky:a) tabakové výrobky pre priemyselné účely alebo denaturované tabakové výrobky využité v záhradníctve;b) tabakové výrobky zničené pod dozorom úradov;c) tabakové výrobky, ktoré sú výlučne určené na vedecké výskumy, ako aj na testy v súvislosti s kvalitou výrobkov;d) tabakové výrobky, ktoré sú výrobcami opätovne spracovávané.Členské štáty stanovujú požiadavky a formálne postupy, ktoré musia byť splnené, resp. dodržané pri poskytnutí týchto oslobodení, resp. zaplatení.ČASŤ IIJednotlivé predpisy pre prvú etapu harmonizácieČlánok 121. S výnimkou článku 1 odsek 3, zahŕňa prvá etapa harmonizácie štruktúry spotrebných daní na tabakové výrobky časový interval 60 mesiacov, so začiatkom 1. júla 1973.2. Počas prvej etapy harmonizácie sú využívané články 13 a 14.Článok 131. Suma špecifickej spotrebnej dane na cigarety bude prvotne stanovená so zreteľom na cigarety cenovej skupiny, ktorá je po 1. januári 1973, podľa predložených údajov najviac požadovaná.2. Suma podľa odseku 1 nesmie byť, bez ohľadu na neskoršie riešenie vzťahu medzi špecifickou a proporcionálnou čiastkovou sumou, nižšia ako 5 %, ani vyššia ako 75 % celkovej sumy z proporcionálnej a špecifickej spotrebnej dane na tieto cigarety.3. Ak bude spotrebná daň po 1. januári 1973 zmenená na cenovú skupinu v zmysle odseku 1, tak suma špecifickej spotrebnej dane bude stanovená so zreteľom na nové daňové zaťaženie cigariet, uvedené v odseku 1.Článok 14Bez ohľadu na článok 8 odsek 1, môže každý členský štát odpočítať clo z vymeriavacieho základu pre proporcionálnu spotrebnú daň na cigarety.ČASŤ IIIJednotlivé predpisy pre druhú etapu harmonizácieČlánok 151. Druhá etapa harmonizácie štruktúr spotrebných daní na tabakové výrobky začína 1. júla 1978.2. Počas druhej etapy harmonizácie sa využíva článok 16.Článok 161. Suma špecifickej spotrebnej dane z cigariet bude stanovená s ohľadom na cigarety cenovej skupiny, ktorá je po 1. januári každého roka — so začiatkom 1. januára 1978 — podľa predložených údajov najviac požadovaná.2. Špecifická suma spotrebnej dane nesmie byť nižšia ako 5 % alebo vyššia ako 55 % celkovej sumy z celkového daňového zaťaženia, ktoré pozostáva z proporcionálnej spotrebnej dane, špecifickej spotrebnej dane a dane z obratu na tieto cigarety.3. Ak bude spotrebná daň alebo daň z obratu po 1. januári 1978 zmenená na cenovú skupinu v zmysle odseku 1, tak suma špecifickej spotrebnej dane bude stanovená so zreteľom na nové celkové daňové zaťaženie cigariet, uvedené v odseku 1.4. Bez ohľadu na článok 8 odsek 1, môže každý členský štát odpočítať clo z vymeriavacieho základu pre proporcionálnu spotrebnú daň na cigarety.5. Členské štáty môžu stanoviť minimálnu spotrebnú daň na cigarety a jemne rezaný tabak na vlastnoručne šúľané cigarety, pokiaľ to nepovedie k tomu, že celkové daňové zaťaženie neprekročí 90 % celkového daňového zaťaženia pre cigarety najviac požadovanej cenovej triedy, resp. pre jemne rezaný tabak na vlastnoručne šúľané cigarety.ČASŤ IVZáverečné ustanoveniaČlánok 17Pokiaľ to bude potrebné, Rada schváli na základe návrhu Komisie vykonávacie predpisy k tejto smernici.Článok 18Členské štáty predkladajú Komisii znenie najdôležitejších vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré sú schvaľované v oblasti, ktorá sa týka tejto smernice.Článok 191. Smernice uvedené v prílohe I, časť A budú zrušené bez toho, aby boli porušené povinnosti členských štátov v súvislosti s termínmi realizácie uvedenými v prílohe I, časť B.2. Odvolania na uvedené smernice platia ako odvolania na túto smernicu a čítajú sa podľa analogickej tabuľky uvedenej v prílohe II.Článok 20Táto smernica nadobúda účinnosť v dvadsiaty deň nasledujúci po uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 21Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 27. novembra 1995Za RadupredsedaP. Solbes Mira[1] Ú. v. ES C 56, 6.3.1995, s. 164.[2] Ú. v. ES C 133, 31.5.1995, s. 1.[3] Ú. v. ES L 303, 31.12.1972, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 92/78/EHS (Ú. v. ES L 316, 31.10.1992, s. 5).[4] Ú. v. ES L 10, 16.1.1979, s. 8. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 92/78/EHS.--------------------------------------------------PRÍLOHA IČASŤ AZRUŠENÉ SMERNICE(V zmysle článku 19)1. smernica 72/464/EHS2. smernica 79/32/EHSa ich nasledovné zmeny a doplnenia:- smernica 74/318/EHS- smernica 75/786/EHS- smernica 76/911/EHS- smernica 77/805/EHS- smernica 80/369/EHS- smernica 80/1275/EHS- smernica 81/463/EHS- smernica 82/2/EHS- smernica 82/877/EHS- smernica 84/217/EHS- smernica 86/246/EHS- smernica 92/78/EHS.ČASŤ BSmernica | Termíny realizácie |- 72/464/EHS | 1.7.1973 [1] |- 79/32/EHS | 1.1.1980 |- 74/318/EHS | |- 75/786/EHS | |- 76/911/EHS | |- 77/805/EHS | |- 80/369/EHS | |- 80/1275/EHS | |- 81/463/EHS | |- 82/2/EHS | |- 82/877/EHS | |- 84/217/EHS | |- 86/246/EHS | 1.1.1986 |- 92/78/EHS | 31.12.1992 |[1] Spojenému kráľovstvu a Írsku bol povolený termín do 31. decembra 1977.--------------------------------------------------PRÍLOHA IIANALOGICKÁ TABUĽKASmernica 95/59/ES | Smernica 72/464/EHS | Smernica 79/32/EHS |Časť I | Časť I | |Článok 1, odseky 1 a 2 | Článok 2, odseky 1 a 2 | |Článok 1, odsek 3 | Článok 1, odsek 4 | |Článok 1, odseky 1 a 2 | Článok 3, odseky 1 a 2 | Článok 1, odseky 1 a 2 |Článok 2, odsek 3 | | Článok 1, odsek 2 |Článok 3 | | Článok 2 |Článok 4 | | Článok 3 |Článok 5 | | Článok 4 |Článok 6 | | Článok 4a |Článok 7 | | Článok 7 |Článok 8 | Článok 4 | |Článok 9 | Článok 5 | |Článok 10 | Článok 6 | |Článok 11 | Článok 6a | |Časť II | Časť II | |Článok 12 | Článok 7 | |Článok 13 | Článok 8 | |Článok 14 | Článok 9 | |Časť III | Časť II a | |Článok 15 | Článok 10a | |Článok 16 | Článok 10b | |Časť IV | Časť III | |Článok 17 | Článok 11 | |Článok 18 | Článok 12, odsek 2 | |Článok 19 | – | – |Článok 20 | – | – |Článok 21 | Článok 13 | Článok 10 |--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie z 25. marca 1982, ktorou sa po štvrtýkrát prispôsobuje technickému pokroku smernica Rady 67/548/EHS o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa klasifikácie, balenia a označovania nebezpečných látok

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31982L0232

Úradný vestník L 106 , 21/04/1982 S. 0018 - 0019 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 12 S. 0003  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 12 S. 0116  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 12 S. 0003  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 12 S. 0116

		Smernica Komisiez 25. marca 1982,ktorou sa po štvrtýkrát prispôsobuje technickému pokroku smernica Rady 67/548/EHS o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa klasifikácie, balenia a označovania nebezpečných látok(82/232/EHS)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 67/548/EHS z 27. júna 1967 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa klasifikácie, balenia a označovania nebezpečných látok [1], naposledy zmenenú a doplnenú smernicou 79/831/EHS [2], najmä na články 19, 20 a 21,keďže Dánsko požiadalo o zmenu označovania pre roztoky hydrazínu a v súlade s článkom 23 smernice 67/548/EHS informovalo o tom Komisiu;keďže s prihliadnutím na existujúce dostupné údaje stanovisko Výboru pre prispôsobenie technickému pokroku je, že niektoré zmeny v klasifikácii a označovaní sú oprávnené;keďže uvedený výbor uznáva, že v súčasnosti prebiehajú ďalšie výskumy karcinogenicity a že preto je možné požadovať ďalšie preskúmanie opatrení so zameraním na dokončenie týchto výskumov;keďže opatrenia tejto smernice sú v súlade so stanoviskom Výboru na prispôsobovanie sa smerníc technickému pokroku pri odstraňovaní technických prekážok obchodu s nebezpečnými látkami a prípravkami,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Príloha I (zoznam nebezpečných látok) k smernici 67/548/EHS sa mení a dopĺňa takto:Č: 007-008-01-0: | Označenie a klasifikácia látky sa nahrádzajú takto: |+++++ TIFF +++++Hydrazinopløsning…%Hydrazinlösung…%Διάλυμα ύδραζίνης…%Hydrazine solution…%Hydrazine en solution…%Idrazina soluzione…%Hydrazine oplossing…%+++++ TIFF +++++Článok 2Do 31. decembra 1982 členské štáty prijmú a uverejnia opatrenia, ktoré je potrebné prispôsobiť tejto smernici a bezodkladne o tom informujú Komisiu. Tieto opatrenia sú povinní uplatňovať s účinkom od 1. júla 1983.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 25. marca 1982Za KomisiuKarl-Heinz Narjesčlen Komisie[1] Ú. v. ES 196, 16.8.1967, s. 1.[2] Ú. v. ES L, 259, 15.10.1979, s. 10.--------------------------------------------------


title: Smernica Rady 2004/114/ES z 13. decembra 2004 o podmienkach prijatia štátnych príslušníkov tretích krajín na účely štúdia, výmen žiakov, neplateného odborného vzdelávania alebo dobrovoľnej služby

text:
               23.12.2004

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 375/12

      SMERNICA RADY 2004/114/ES
   z 13. decembra 2004
   o podmienkach prijatia štátnych príslušníkov tretích krajín na účely štúdia, výmen žiakov, neplateného odborného vzdelávania alebo dobrovoľnej služby
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na body 3 písm. a) a 4 prvého pododseku jej článku 63,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu, (1)

   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, (2)

   so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov, (3)

   keďže:

               (1)

               Za účelom postupného vytvorenia priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti zmluva stanovuje opatrenia, ktoré majú byť prijaté v oblasti azylovej politiky, prisťahovalectva a ochrany práv štátnych príslušníkov tretích krajín.

               (2)

               Zmluva stanovuje, že Rada prijme opatrenia týkajúce sa prisťahovaleckej politiky ohľadom podmienok vstupu a pobytu, a pravidlá o postupe členských štátov pri udeľovaní víz a povolení na dlhodobý pobyt.

               (3)

               Európska rada na svojom mimoriadnom zasadnutí v Tampere v dňoch 15. a 16. októbra 1999 uznala potrebu aproximácie vnútroštátnych právnych predpisov týkajúcich sa podmienok prijatia a pobytu príslušníkov tretích štátov a požiadala Radu urýchlene prijať rozhodnutia na základe návrhov Komisie.

               (4)

               Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady stanovené Chartou základných práv Európskej únie.

               (5)

               Členské štáty by mali uviesť do účinnosti ustanovenia tejto smernice bez diskriminácie založenej na pohlaví, rase, farbe pleti, etnickom alebo sociálnom pôvode, genetických vlastnostiach, jazyku, náboženskom vyznaní alebo viere, politických alebo iných názoroch, príslušnosti k národnostnej menšine, majetku, pôvode, postihnutí, veku alebo sexuálnej orientácii.

               (6)

               Jeden z cieľov akcie Spoločenstva v oblasti vzdelávania je podpora jednotnej Európy ako svetového centra pre štúdium a odborné vzdelávanie. Podpora mobility štátnych príslušníkov tretích štátov do Spoločenstva za účelom štúdia je kľúčovým faktorom tejto stratégie. Aproximácia vnútroštátnych právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa vstupu a pobytu je jej súčasťou.

               (7)

               Migrácia za účelmi stanovenými v tejto smernici, ktorá je podľa definície dočasná a nie je závislá na situácii na trhu práce v hostiteľskom členskom štáte, je formou vzájomného obohacovania pre dotknutých migrantov, ich krajinu pôvodu a hostiteľský členský štát a pomáha pri zbližovaní sa kultúr.

               (8)

               Pojem prijatie znamená vstup a pobyt štátneho príslušníka tretej krajiny na účely stanovené v tejto smernici.

               (9)

               Nové pravidlá Spoločenstva sú založené na vymedzeniach pojmov študenta, stážistu, vzdelávacieho zariadenia a dobrovoľníka, ktoré sa už používajú v práve Spoločenstva, najmä v rozličných programoch Spoločenstva na podporu mobility dotknutých osôb (Socrates, Európska dobrovoľná služba a pod.).

               (10)

               Doba trvania a iné podmienky prípravných kurzov pre študentov, na ktorých sa vzťahuje táto smernica, sú určené členskými štátmi v súlade s ich vnútroštátnymi právnymi predpismi.

               (11)

               Na štátnych príslušníkov tretej krajiny, ktorí spadajú do kategórie neplatených stážistov a dobrovoľníkov, a ktorí sú vzhľadom na charakter svojej činnosti alebo druh prijatej náhrady alebo odmeny považovaní v rámci vnútroštátnych právnych predpisov za pracovníkov, sa táto smernica nevzťahuje. Prijatie štátnych príslušníkov tretej krajiny, ktorí majú v úmysle študovať špecializáciu v medicínskom odbore, by malo byť stanovené členskými štátmi.

               (12)

               Dôkaz prijatia študenta do zariadenia vyššieho vzdelávania by mohol zahŕňať, okrem iného, list alebo osvedčenie potvrdzujúce jeho/jej zápis.

               (13)

               Pri posudzovaní dostupnosti dostatočných zdrojov by sa mohli brať do úvahy štipendiá.

               (14)

               Prijatie na účely stanovené v tejto smernici môže byť zamietnuté z náležite odôvodnených dôvodov. Predovšetkým, prijatie môže byť zamietnuté, pokiaľ sa členský štát domnieva, na základe posudku založenom na skutočnostiach, že daný štátny príslušník tretej krajiny predstavuje možné ohrozenie verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti. Pojem verejný poriadok môže zahŕňať odsúdenie za spáchanie vážneho trestného činu. V tomto kontexte je potrebné uviesť, že pojmy verejný poriadok a verejná bezpečnosť takisto zahŕňajú prípady, v ktorých štátny príslušník tretej krajiny patrí alebo patril k skupine podporujúcej terorizmus, podporuje alebo v minulosti podporoval takúto skupinu, alebo má alebo mal extrémistické sklony.

               (15)

               V prípade pochybností o vierohodnosti žiadosti by mali byť členské štáty schopné požadovať akékoľvek dôkazy, ktoré sú potrebné na vyhodnotenie jej ucelenosti, najmä na základe štúdia, o ktoré sa žiadateľ uchádza, s cieľom bojovať proti zneužívaniu a nesprávnemu využívaniu postupu stanoveného touto smernicou.

               (16)

               Je nevyhnutné uľahčovať mobilitu študentov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretej krajiny študujúcimi v niekoľkých členských štátoch, takisto ako musí prijatie štátnych príslušníkov tretej krajiny zúčastňujúcich sa programov spoločenstva prispievať k podpore mobility v rámci a do Spoločenstva na účely stanovené v tejto smernici.

               (17)

               S cieľom umožniť prvotný vstup na svoje územie, členské štáty môžu dočasne vydať povolenie na pobyt alebo, pokiaľ vydávajú povolenia na pobyt výlučne na ich území, víza.

               (18)

               S cieľom umožniť študentom, ktorí sú štátni príslušníci tretej krajiny, uhradiť časť ich nákladov na štúdium, mal by im byť povolený prístup na trh práce za podmienok stanovených v tejto smernici. Zásada prístupu študentov na trh práce, za podmienok stanovených v tejto smernici, by mala byť hlavným pravidlom; vo výnimočných prípadoch by však mali byť členské štáty schopné zohľadniť situáciu na svojich vnútroštátnych trhoch práce.

               (19)

               Pojem predbežného povolenia takisto zahŕňa udeľovanie pracovných povolení študentom, ktorí majú záujem vykonávať zárobkovú činnosť.

               (20)

               Táto smernica sa nedotýka vnútroštátnych právnych predpisov v oblasti práce na čiastočný úväzok.

               (21)

               Mali by byť zavedené ustanovenia pre zrýchlený postup prijímania na študijné účely alebo pre systémy výmen žiakov vykonávané uznávanými organizáciami v členských štátoch.

               (22)

               Každý členský štát by mal zabezpečiť, aby sa širokej verejnosti sprístupnil čo najobsiahlejší súbor pravidelne aktualizovaných informácií, najmä na Internete, týkajúcich sa opatrení vymedzených v tejto smernici, študijné smery, na ktoré by mohli byť štátny príslušníci tretej krajiny prijatí a podmienky a postupy pre vstup a pobyt na jeho území na tieto účely.

               (23)

               Táto smernica by nemala mať za žiadnych okolností vplyv na uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 1030/2002 z 13. júna 2002, ktorým sa stanovuje jednotný formát povolení na pobyt pre štátnych príslušníkov tretích štátov.

               (24)

               Cieľ tejto smernice, a to určiť podmienky prijatia štátnych príslušníkov tretích krajín na účely štúdia, výmeny žiakov, neplateného odborného vzdelávania alebo dobrovoľnej služby, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu alebo dôsledkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, preto môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku, neprekračuje táto smernica rámec nevyhnutný na dosiahnutie uvedeného cieľa.

               (25)

               V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska, ktorý tvorí prílohu k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o založení Európskeho spoločenstva, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 daného protokolu, tieto členské štáty sa nezúčastňujú na prijatí tejto smernice a nie je pre nich záväzná ani sa na ne neuplatňuje.

               (26)

               V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, ktorý tvorí prílohu k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice a nie je preň záväzná ani sa naň neuplatňuje.

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   KAPITOLA I
   VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
   Článok 1
   Predmet úpravy
   Účelom tejto smernice je stanoviť:

               a)

               podmienky prijatia štátnych príslušníkov tretích krajín na územie členských štátov na obdobie presahujúce tri mesiace na účely štúdia, výmen žiakov, neplateného odborného vzdelávania alebo dobrovoľnej služby,

               b)

               pravidlá o postupoch prijímania štátnych príslušníkov tretích krajín na územie členských štátov na tieto účely.

         Článok 2
   Definície
   Na účely tejto smernice:

               a)

               „štátny príslušník tretej krajiny“ je akákoľvek osoba, ktorá nie je občanom Európskej únie v zmysle článku 17 ods. 1 zmluvy;

               b)

               „študent“ je štátny príslušník tretej krajiny prijatý zariadením vyššieho vzdelávania a prijatý na územie členského štátu, aby vykonával ako svoju hlavnú činnosť denné štúdium vedúce k získaniu kvalifikácie vyššieho vzdelania uznanej členským štátom, vrátane diplomov, osvedčení alebo doktorantských titulov získaných v zariadení vyššieho vzdelávania, a ktoré môže zahŕňať prípravné kurzy pred takýmto štúdiom podľa vnútroštátnych právnych predpisov.

               c)

               „žiak“ je štátny príslušník tretej krajiny prijatý na územie členského štátu, aby tu absolvoval uznaný program stredoškolského vzdelania v rámci výmenného programu, ktorý vedie organizácia uznaná na tento účel členským štátom v súlade s jeho vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo správnou praxou;

               d)

               „neplatený stážista“ je štátny príslušník tretej krajiny, ktorý bol prijatý na územie členského štátu na obdobie trvania neplateného odborného vzdelávania v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi;

               e)

               „zariadenie“ je verejné alebo súkromné zariadenie uznané hostiteľským členským štátom a/alebo ktorého študijné smery sú uznané v súlade s jeho vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo správnou praxou na účely vymedzené v tejto smernici;

               f)

               „program dobrovoľnej služby“ je program praktickej solidárnej činnosti, ktorý vychádza z vnútroštátneho programu alebo programu Spoločenstva a ktorý sleduje ciele všeobecného záujmu;

               g)

               „povolenie na pobyt“ je akékoľvek povolenie vydané orgánmi členského štátu, ktoré umožňuje štátnemu príslušníkovi tretej krajiny legálny pobyt na jeho území v súlade s článkom 1 ods. 2 písm. a) nariadenia Rady (ES) 1030/2002 z 13. júna 2002, ktorým sa stanovuje jednotný formát povolení na pobyt pre štátnych príslušníkov tretích štátov.

         Článok 3
   Rozsah pôsobnosti
   1.   Táto smernica sa uplatňuje na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí žiadajú o prijatie na územie členského štátu na účely štúdia.
   Členské štáty sa môžu ďalej rozhodnúť, že budú túto smernicu uplatňovať aj na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí žiadajú o prijatie na účely výmen žiakov, neplateného odborného vzdelávania alebo dobrovoľnej služby.
   2.   Táto smernica sa nevzťahuje na:

               a)

               štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa zdržiavajú v členskom štáte ako žiadatelia o azyl alebo v rámci režimu subsidiárnej alebo dočasnej ochrany;

               b)

               štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorých vyhostenie bolo odložené zo skutkových alebo právnych dôvodov;

               c)

               štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú rodinnými príslušníkmi občanov únie, ktorí vykonávajú svoje právo na voľný pohyb v rámci Spoločenstva;

               d)

               štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí majú dlhodobý pobyt v niektorom členskom štáte v súlade so smernicou Rady 2003/109/ES z 25. novembra 2003 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktoré sú osobami s dlhodobým pobytom (4), a ktorí vykonávajú svoje právo zdržiavať sa v inom členskom štáte za účelom štúdia alebo odbornej prípravy;

               e)

               štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú v zmysle vnútroštátnych právnych predpisov dotknutého členského štátu považovaní za pracovníkov alebo samostatne zárobkovo činné osoby.

         Článok 4
   Výhodnejšie ustanovenia
   1.   Táto smernica sa nedotýka výhodnejších ustanovení:

               a)

               dvojstranných alebo viacstranných dohôd medzi Spoločenstvom alebo Spoločenstvom a jeho členskými štátmi a jednou alebo viacerými tretími krajinami; alebo

               b)

               dvojstranných alebo viacstranných dohôd medzi jedným alebo viacerými členskými štátmi a jednou alebo viacerými tretími krajinami.

         2.   Táto smernica sa nedotýka práva členských štátov prijať alebo ponechať v platnosti ustanovenia, ktoré sú pre osoby, na ktoré sa táto smernica vzťahuje, výhodnejšie.
   KAPITOLA II
   PODMIENKY PRIJATIA
   Článok 5
   Zásada
   Štátny príslušník tretej krajiny je podľa tejto smernice prijatý iba vtedy, ak sa na základe preskúmania podkladov preukáže, že spĺňa podmienky ustanovené v článku 6 a podľa príslušnej kategórie v článkoch 7 až 11.
   Článok 6
   Všeobecné podmienky
   1.   Štátny príslušník tretej krajiny, ktorý žiada o prijatie na účely ustanovené v článkoch 7 až 11:

               a)

               musí predložiť platný cestovný doklad v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi. Členské štáty môžu požadovať, aby bol cestovný doklad platný aspoň počas trvania predpokladaného pobytu;

               b)

               v prípade, že ide o maloletého v zmysle vnútroštátnych právnych predpisov hostiteľského členského štátu, musí predložiť povolenie rodičov na plánovaný pobyt;

               c)

               musí mať nemocenské poistenie vo vzťahu ku všetkým rizikám, proti ktorým sú zvyčajne poistení štátni príslušníci dotknutého členského štátu;

               d)

               nesmie predstavovať ohrozenie verejného poriadku, verejnej bezpečnosti alebo verejného zdravia;

               e)

               na požiadanie členského štátu musí predložiť dôkaz, že zaplatil poplatok za spracovanie žiadosti na základe článku 20.

         2.   Členské štáty uľahčia postupy prijímania štátnych príslušníkov tretích krajín, na ktorých sa vzťahujú články 7 až 11, a ktorí sa zúčastňujú na programoch Spoločenstva na podporu mobility smerom k Spoločenstvu alebo v rámci neho.
   Článok 7
   Osobitné podmienky pre študentov
   1.   Okrem všeobecných podmienok stanovených v článku 6 musí štátny príslušník tretej krajiny, ktorý žiada o prijatie na účely štúdia:

               a)

               byť prijatý na štúdium zariadením vyššieho vzdelávania;

               b)

               na požiadanie členského štátu predložiť dôkaz, že počas svojho pobytu bude mať dostatočné zdroje na pokrytie svojich výdavkov na živobytie, štúdium a na cestu späť. Členské štáty uverejnia sumu minimálnych mesačných zdrojov, ktoré vyžadujú na účely tohto ustanovenia, pričom nie je dotknutá možnosť preskúmania každého individuálneho prípadu;

               c)

               ak to členský štát vyžaduje, predložiť dôkaz o dostatočnom ovládaní jazyka, v ktorom má absolvovať štúdium;

               d)

               ak to členský štát vyžaduje, predložiť dôkaz o zaplatení poplatkov účtovaných zariadením.

         2.   Pri študentoch, ktorí sú už na základe zápisu v zariadení automaticky kvalifikovaní na nemocenské poistenie vo vzťahu ku všetkým rizikám, proti ktorým sú zvyčajne poistení štátni príslušníci dotknutého členského štátu, má sa za to, že spĺňajú podmienky článku 6 ods. 1 písm. c).
   Článok 8
   Mobilita študentov
   1.   Bez toho, aby boli dotknuté články 12 ods. 2, 16 a 18 ods. 2, štátny príslušník tretej krajiny, ktorý už bol prijatý členským štátom ako študent a ktorý sa uchádza o absolvovanie časti už začatého štúdia alebo jeho doplnenie v príbuznom študijnom smere v inom členskom štáte, je prijatý týmto iným členským štátom v lehote, ktorá nebráni absolvovaniu príslušného štúdia, pričom príslušné orgány majú dostatočný čas na to, aby spracovali žiadosť, ak:

               a)

               spĺňa podmienky stanovené v článkoch 6 a 7 vo vzťahu k tomuto členskému štátu; a

               b)

               zaslal spolu so svojou žiadosťou o prijatie všetky dokumenty podrobne preukazujúce priebeh jeho štúdia na vysokej škole a dôkaz o tom, že štúdium, ktoré chce absolvovať, skutočne dopĺňa štúdium, ktoré dokončil; a

               c)

               sa zúčastňuje na výmennom programe Spoločenstva alebo dvojstrannom výmennom programe alebo bol prijatý ako študent v členskom štáte najmenej na dva roky.

         2.   Požiadavky uvedené v odseku 1 písm. c) sa neuplatňujú v prípade, ak musí študent v rámci svojho študijného programu povinne absolvovať časť svojho štúdia v zariadení iného členského štátu.
   3.   Príslušné orgány prvého členského štátu poskytnú na požiadanie príslušných orgánov druhého členského štátu užitočné informácie vo vzťahu k pobytu študenta na území prvého členského štátu.
   Článok 9
   Osobitné podmienky pre žiakov
   1.   Pokiaľ článok 3 neustanovuje inak, štátny príslušník tretej krajiny, ktorý sa uchádza o účasť na výmennom programe žiakov musí okrem všeobecných podmienok stanovených v článku 6 splniť i tieto podmienky:

               a)

               musí dosiahnuť minimálny vek a nesmie prekročiť maximálny vek, ako je stanovený dotknutým členským štátom;

               b)

               musí predložiť dôkaz o tom, že bol prijatý zariadením stredoškolského vzdelávania;

               c)

               musí predložiť dôkaz o účasti na uznanom výmennom programe žiakov, ktorý vedie organizácia uznaná na tento účel dotknutým členským štátom v súlade s jeho vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo správnou praxou;

               d)

               musí predložiť dôkaz, že organizácia, ktorá uskutočňuje výmenu žiakov, zaňho preberá zodpovednosť počas jeho prítomnosti na území dotknutého členského štátu, najmä pokiaľ ide o výdavky na živobytie, štúdium, zdravotnú starostlivosť a náklady na cestu späť;

               e)

               počas svojho pobytu musí byť ubytovaný v rodine, ktorá spĺňa podmienky stanovené dotknutým členským štátom, a ktorá bola vybratá v súlade s pravidlami výmenného programu žiakov, na ktorom sa zúčastňuje.

         2.   Členské štáty môžu obmedziť prijímanie žiakov zúčastňujúcich sa na výmennom programe na štátnych príslušníkov tých tretích krajín, ktoré ponúkajú rovnakú možnosť pre ich vlastných štátnych príslušníkov.
   Článok 10
   Osobitné podmienky pre neplatených stážistov
   Pokiaľ článok 3 neustanovuje inak, štátny príslušník tretej krajiny, ktorý sa uchádza o prijatie ako neplatený stážista, musí okrem všeobecných podmienok stanovených v článku 6 splniť i tieto podmienky:

               a)

               musel podpísať dohodu o odbornom vzdelávaní, schválenú v prípade potreby príslušným orgánom dotknutého členského štátu v súlade s jeho vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo správnou praxou, na neplatenú stáž vo verejnom alebo súkromnom podniku alebo verejnom alebo súkromnom zariadení odbornej prípravy uznanom členským štátom v súlade s v súlade s jeho vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo správnou praxou;

               b)

               na požiadanie členského štátu musí predložiť dôkaz, že počas svojho pobytu bude mať dostatočné zdroje na pokrytie svojich výdavkov na živobytie, odbornú prípravu a na cestu späť. Členské štáty uverejnia sumu minimálnych mesačných zdrojov, ktoré vyžadujú na účely tohto ustanovenia, pričom nie je dotknutá možnosť preskúmania každého individuálneho prípadu;

               c)

               ak to členský štát vyžaduje, musí sa zúčastniť na základnej jazykovej príprave, aby získal vedomosti potrebné na účely stáže.

         Článok 11
   Osobitné podmienky pre dobrovoľníkov
   Pokiaľ článok 3 neustanovuje inak, štátny príslušník tretej krajiny, ktorý sa uchádza o účasť na programe dobrovoľnej služby musí okrem všeobecných podmienok stanovených v článku 6 splniť i tieto podmienky:

               a)

               musí dosiahnuť minimálny vek a nesmie prekročiť maximálny vek, ako je stanovený dotknutým členským štátom;

               b)

               musí predložiť dohodu s organizáciou, ktorá je v dotknutom členskom štáte zodpovedná za program dobrovoľnej služby, na ktorom sa zúčastňuje, ktorá musí obsahovať opis jeho úloh, údaje o podmienkach dohľadu nad ním pri výkone týchto úloh, pracovný čas, dostupné zdroje na pokrytie jeho výdavkov na cestu, živobytie, ubytovanie a vreckové počas jeho pobytu a v prípade potreby aj školenie, ktoré dostane a ktoré mu má pomôcť pri plnení jeho úloh;

               c)

               musí predložiť dôkaz, že organizácia zodpovedná za program dobrovoľnej služby, na ktorom sa zúčastňuje, uzavrela poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone svojej činnosti a prevzala zaňho úplnú zodpovednosť počas jeho pobytu, najmä pokiaľ ide o výdavky na živobytie, zdravotnú starostlivosť a náklady na cestu späť;

               d)

               ak to hostiteľský členský štát osobitne vyžaduje, musí absolvovať základný úvod do jazyka, histórie a politických a sociálnych štruktúr tohto členského štátu.

         KAPITOLA III
   POVOLENIA NA POBYT
   Článok 12
   Povolenie na pobyt pre študentov
   1.   Povolenie na pobyt je študentovi udelené na obdobie najmenej jedného roka a môže byť predĺžené v prípade, že jeho držiteľ naďalej spĺňa podmienky ustanovené v článkoch 6 a 7. Pokiaľ trvá študijný program kratšie ako jeden rok, platí povolenie na pobyt počas trvania tohto programu.
   2.   Bez toho, aby bol dotknutý článok 16, možno predĺženie povolenia na pobyt zamietnuť alebo povolenie odobrať, ak jeho držiteľ:

               a)

               nerešpektuje obmedzenia prístupu k zárobkovej činnosti podľa článku 17;

               b)

               nedosahuje dostatočný pokrok vo svojom štúdiu v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo správnou praxou.

         Článok 13
   Povolenie na pobyt pre žiakov
   Povolenie na pobyt je žiakom udelené na obdobie najviac jedného roka.
   Článok 14
   Povolenie na pobyt pre neplatených stážistov
   Doba platnosti povolenia na pobyt vydaného neplateným stážistom zodpovedá dobe trvania stáže, pričom nesmie prekročiť jeden rok. Vo výnimočných prípadoch ho možno jedenkrát predĺžiť, výlučne na čas potrebný na získanie odbornej kvalifikácie uznanej členským štátom v súlade s jeho vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo správnou praxou, pokiaľ jeho držiteľ naďalej spĺňa podmienky stanovené v článkoch 6 a 10.
   Článok 15
   Povolenie na pobyt pre dobrovoľníkov
   Povolenie na pobyt je dobrovoľníkom udelené iba na obdobie najviac jedného roka.Vo výnimočných prípadoch, ak príslušný program trvá dlhšie ako jeden rok, môže sa platnosť povolenia na pobyt predĺžiť na zodpovedajúce časové obdobie.
   Článok 16
   Odobratie alebo nepredĺženie povolení na pobyt
   1.   Členské štáty môžu odobrať alebo odmietnuť predĺžiť povolenie na pobyt vydané na základe tejto smernice, ak bolo získané podvodom alebo ak sa preukáže, že držiteľ nespĺňal alebo už nespĺňa podmienky vstupu a pobytu stanovené v článku 6 a podľa príslušnej kategórie podmienky v článkoch 7 až 11.
   2.   Členské štáty môžu odobrať alebo odmietnuť predĺžiť povolenie na pobyt z dôvodov verejného poriadku, verejnej bezpečnosti alebo verejného zdravia.
   KAPITOLA IV
   ZAOBCHÁDZANIE S DOTKNUTÝMI ŠTÁTNYMI PRÍSLUŠNÍKMI TRETÍCH KRAJÍN
   Článok 17
   Zárobková činnosť študentov
   1.   Mimo svojho študijného času a ak pravidlá a podmienky uplatniteľné na príslušnú činnosť v príslušnom hostiteľskom členskom štáte neustanovujú inak, sú študenti oprávnení zamestnať sa a môžu vykonávať samostatnú zárobkovú činnosť. Pritom možno vziať do úvahy situáciu na trhu práce v hostiteľskom členskom štáte.
   V prípade potreby udelia členské štáty študentom a/alebo zamestnávateľom predbežné povolenie v súlade so svojimi vnútroštátnymi právnymi predpismi.
   2.   Každý členský štát určí maximálny počet hodín za týždeň alebo dní alebo mesiacov za rok, počas ktorých možno vykonávať túto činnosť, pričom to nesmie byť menej ako 10 hodín za týždeň alebo tomu zodpovedajúci počet dní alebo mesiacov za rok.
   3.   Hostiteľský členský štát môže obmedziť prístup k zárobkovej činnosti počas prvého roku pobytu.
   4.   Členské štáty môžu vyžadovať, aby študenti nahlásili orgánu, ktorý určí dotknutý členský štát, vopred alebo iným spôsobom, že vykonávajú zárobkovú činnosť. Zamestnávatelia môžu tiež podliehať ohlasovacej povinnosti, vopred alebo iným spôsobom.
   KAPITOLA V
   POSTUP A TRANSPARENTNOSŤ
   Článok 18
   Procesné záruky a transparentnosť
   1.   Rozhodnutie o žiadosti o udelenie alebo predĺženie povolenia na pobyt sa prijme a oznámi žiadateľovi v lehote, ktorá nebráni absolvovaniu príslušného štúdia, pričom príslušné orgány majú dostatočný čas na to, aby spracovali žiadosť.
   2   Ak sú podklady poskytnuté na podporu žiadosti nedostatočné, môže sa spracovanie žiadosti pozastaviť a príslušné orgány oznámia žiadateľovi, ktoré ďalšie informácie potrebujú.
   3.   Každé rozhodnutie, ktorým sa zamieta žiadosť o povolenie na pobyt sa oznámi dotknutému štátnemu príslušníkovi tretej krajiny v súlade s postupmi oznamovania stanovenými v príslušných vnútroštátnych právnych predpisoch. V oznámení sa uvedú dostupné možnosti preskúmania rozhodnutia a lehota, v akej môže konať.
   4.   Ak je žiadosť zamietnutá alebo ak je povolenie na pobyt vydané v súlade s touto smernicou odobraté, má dotknutá osoba právo podať opravný prostriedok na orgáne dotknutého členského štátu.
   Článok 19
   Zrýchlený postup pre vydávanie povolení na pobyt alebo víz pre študentov a žiakov
   Orgán členského štátu zodpovedný za vstup a pobyt študentov alebo žiakov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín, a zariadenie vyššieho vzdelávania alebo organizácia, ktorá vedie výmenný program žiakov a ktorá bola na tento účel uznaná dotknutým členským štátom v súlade s jeho vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo správnou praxou, môžu uzavrieť dohodu o zrýchlenom postupe pre vydávanie povolení na pobyt alebo víz pre dotknutého štátneho príslušníka tretej krajiny.
   Článok 20
   Poplatky
   Členské štáty môžu vyžadovať od žiadateľov zaplatenie poplatkov za spracovanie žiadostí podľa tejto smernice.
   KAPITOLA VI
   ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
   Článok 21
   Podávanie správ
   Pravidelne a po prvýkrát najneskôr do 12. januára 2010 predloží Komisia Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní tejto smernice v členských štátoch a v prípade potreby navrhne zmeny a doplnenia.
   Článok 22
   Transpozícia
   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 12. januára 2007. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   Článok 23
   Prechodné ustanovenia
   Odchylne od ustanovení stanovených v kapitole III a na dobu dvoch rokov odo dňa uvedeného v článku 22, členské štáty nie sú povinné vydávať povolenia v súlade s touto smernicou vo forme povolení na pobyt.
   Článok 24
   Lehoty
   Bez toho, aby bol dotknutý druhý pododsek článku 4 ods. 2 smernice Rady 2003/109/ES z 25. novembra 2003, členské štáty nie sú povinné brať do úvahy obdobie, počas ktorého mal študent, žiak zúčastňujúci sa na výmennom programe, neplatený stážista alebo dobrovoľník pobyt na ich území, na účely priznania ďalších práv dotknutým štátnym príslušníkom tretích krajín podľa vnútroštátneho práva.
   Článok 25
   Nadobudnutie účinnosti
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiaty deň nasledujúci po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 26
   Adresáti
   Táto smernica je určená členským štátom v súlade so Zmluvou o založení Európskeho spoločenstva.

      V Bruseli 13. decembra 2004

            Za Radu

            predseda

         B. R. BOT

      (1)  Ú. v. EÚ C 68 E, 18.3.2004, s. 107.

      (2)  Ú. v. EÚ C 133, 6.6.2003, s. 29.

      (3)  Ú. v. EÚ C 244, 10.10.2003, s. 5.

      (4)  Ú. v. EÚ L 16, 23.1.2004, s. 44.


title: Smernica Rady z 10. februára 1975 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa uplatňovania zásady rovnakej odmeny pre mužov a ženy

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31975L0117

Úradný vestník L 045 , 19/02/1975 S. 0019 - 0020 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 4 S. 0078  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 05 Zväzok 2 S. 0042  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 4 S. 0078  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 05 Zväzok 2 S. 0052  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 05 Zväzok 2 S. 0052

		Smernica Radyz 10. februára 1975o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa uplatňovania zásady rovnakej odmeny pre mužov a ženy(75/117/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 100,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],keďže uplatňovanie zásady uvedenej v článku 119 zmluvy, podľa ktorej by muži a ženy mali dostávať rovnakú odmenu, je neoddeliteľnou súčasťou vytvorenia a fungovania spoločného trhu;keďže hlavnú zodpovednosť za uplatňovanie tejto zásady majú členské štáty prostredníctvom primeraných zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení;keďže v rezolúcii Rady z 21. januára 1974 [3] o sociálnom akčnom programe, ktorého cieľom je umožniť zosúlaďovanie životných a pracovných podmienok pri zachovaní už dosiahnutých zlepšení a dosiahnuť vyvážený sociálny a hospodársky rozvoj spoločenstva, sa uznáva, že prioritou by mali byť opatrenia v prospech žien, týkajúce sa prístupu k zamestnaniu, odborného vzdelávania a postupu v zamestnaní, ako aj pracovných podmienok vrátane odmeny;keďže je žiaduce posilniť základné zákony prijatím noriem zameraných na uľahčenie praktického uplatňovania zásady rovnosti tak, aby boli v uvedených oblastiach chránení všetci zamestnanci v spoločenstve;keďže aj napriek snahám o uplatňovanie rezolúcie z konferencie členských štátov z 30. decembra 1961 o rovnakej odmene pre mužov a ženy naďalej pretrvávajú rozdiely medzi členskými štátmi a keďže by sa z tohto dôvodu mali aproximovať ich právne predpisy týkajúce sa uplatňovania zásady rovnakej odmeny,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Zásada rovnakej odmeny pre mužov a ženy ustanovená v článku 119 zmluvy, ďalej len "zásada rovnakej odmeny", znamená odstránenie akejkoľvek diskriminácie z dôvodu pohlavia v súvislosti so všetkými aspektmi a podmienkami odmeňovania za rovnakú prácu alebo za prácu, ktorej sa prisudzuje rovnaká hodnota.Najmä v prípade, keď sa na stanovenie odmeny používa systém klasifikácie zamestnaní, musí byť tento systém založený na rovnakých kritériách pre mužov aj pre ženy a musí byť vytvorený tak, aby vylučoval akúkoľvek diskrimináciu z dôvodu pohlavia.Článok 2Členské štáty zavedú do svojich vnútroštátnych právnych systémov potrebné opatrenia umožňujúce každému zamestnancovi, ktorý sa pokladá za poškodeného v dôsledku neuplatnenia zásady rovnakej odmeny, domáhať sa svojich práv súdnou cestou po prípadnom posúdení veci inými príslušnými orgánmi.Článok 3Členské štáty zrušia akúkoľvek diskrimináciu medzi mužmi a ženami, vyplývajúcu zo zákonov, iných právnych predpisov alebo administratívnych opatrení, ktorá je v rozpore so zásadou rovnakej odmeny.Článok 4Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými zabezpečia, že ustanovenia kolektívnych zmlúv, mzdových tabuliek, dohôd o mzde alebo individuálnych pracovných zmlúv, ktoré sú v rozpore so zásadou rovnakej odmeny, sa vyhlásia alebo budú môcť vyhlásiť za neplatné, alebo sa budú môcť zmeniť.Článok 5Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na ochranu zamestnancov pred prepustením na podnet zamestnávateľa, ktoré by boli reakciou na ich sťažnosť podanú v rámci podniku alebo na akékoľvek právne konanie zamerané na presadenie dodržiavania zásady rovnakej odmeny.Článok 6Členské štáty prijmú v súlade so svojou vnútornou situáciou a právnym systémom nevyhnutné opatrenia, ktorými zabezpečia uplatňovanie zásady rovnakej odmeny. Dohliadnu na to, aby boli k dispozícii účinné prostriedky na dodržiavanie tejto zásady.Článok 7Členské štáty sa postarajú o to, aby sa použili všetky primerané spôsoby, napríklad na pracovisku, na oboznámenie zamestnancov s predpismi prijatými na základe tejto smernice, ako aj s platnými relevantnými predpismi.Článok 81. Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a administratívne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do jedného roka od jej oznámenia, o čom ihneď informujú Komisiu.2. Členské štáty Komisii oznámia znenie zákonov, iných právnych predpisov a administratívnych opatrení prijatých v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica.Článok 9Do dvoch rokov od uplynutia jednoročnej lehoty, uvedenej v článku 8, členské štáty poskytnú Komisii všetky informácie potrebné na to, aby mohla vypracovať správu o uplatňovaní tejto smernice a predložiť ju Rade.Článok 10Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 10. februára 1975Za RadupredsedaG. Fitzgerald[1] Ú. v. ES C 55, 13.5.1974, s. 43.[2] Ú. v. ES C 88, 26.7.1974, s. 7.[3] Ú. v. ES C 13, 12.2.1974, s. 1.--------------------------------------------------


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/4/ES z 28. januára 2003 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí, ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/313/EHS

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32003L0004

Úradný vestník L 041 , 14/02/2003 S. 0026 - 0032

		Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/4/ESz 28. januára 2003o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí, ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/313/EHSEURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 175 ods. 1,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru [2],so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov [3],konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy [4] na základe spoločného textu schváleného Zmierovacím výborom 8. novembra 2002,keďže:(1) Zvýšený prístup verejnosti k informáciám o životnom prostredí a šírenie takých informácií prispieva k zlepšovaniu povedomia o záležitostiach životného prostredia, voľnej výmene názorov, účinnejšej účasti verejnosti na rozhodovaní o otázkach životného prostredia a prípadne aj k lepšiemu životnému prostrediu.(2) Smernica Rady 90/313/EHS zo 7. júna 1990 o slobode prístupu k informáciám o životnom prostredí [5], ustanoviac opatrenia na výkon práva prístupu verejnosti k informáciám o životnom prostredí, vyvolala proces zmeny prístupu orgánov k otázke otvorenosti a tansparentnosti, ktorý by sa mal rozvíjať a pokračovať. Táto smernica rozširuje jestvujúci prístup umožňovaný podľa smernice 90/313/EHS.(3) Článok 8 uvedenej smernice vyžaduje od členských štátov, aby informovali Komisiu o získaných skúsenostiach, na základe ktorých je Komisia povinná podať správu Európskemu parlamentu a Rade spolu s akýmkoľvek vhodným návrhom na revíziu smernice.(4) Správa vypracovaná podľa článku 8 uvedenej smernice identifikuje konkrétne problémy pri praktickom uplatňovaní smernice.(5) Dňa 25. júna 1998 Európske spoločenstvo podpísalo Dohovor EHK OSN o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovaní a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia (Aarhuský dohovor). Ustanovenia práva spoločenstva musia byť v súlade s uvedeným dohovorom vzhľadom na jeho uzavretie Európskym spoločenstvom.(6) V záujme zvyšovania transparentnosti je namiesto zmeny a doplnenia vhodnejšie smernicu 90/313/EHS nahradiť, aby poskytovala zainteresovaným stranám jednoduchý, jasný a koherentný právny text.(7) Rozdiely medzi platnými právnymi predpismi členských štátov týkajúcimi sa prístupu k informáciám o životnom prostredí, ktoré majú verejné orgány, môžu spôsobiť v spoločenstve nerovnosť v prístupe k takým informáciám alebo v podmienkach hospodárskej súťaže.(8) Je potrebné zabezpečiť, aby každá fyzická osoba a právnická osoba mala právo prístupu k informáciám o životnom prostredí, ktoré majú verejné orgány, bez povinnosti preukazovať oprávnený záujem.(9) Je tiež potrebné, aby verejné orgány sprístupňovali a šírili informácie o životnom prostredí širokej verejnosti v čo najširšej miere najmä s využitím informačných a komunikačných technológií. Pri podávaní správ podľa tejto smernice a kontrole jej plnenia by sa malo prihliadať aj na budúci rozvoj týchto technológií.(10) Je potrebné vyjasniť definíciu informácie o životnom prostredí tak, aby sa vzťahovala na informácie o stave životného prostredia, faktoroch, opatreniach alebo činnostiach ovplyvňujúcich alebo schopných ovplyvniť životné prostredie, alebo navrhovaných na jeho ochranu, na hospodárske analýzy nákladov využívané v rámci takých opatrení alebo činností a tiež informácie o stave zdravia a bezpečnosti osôb, vrátane kontaminácie potravinového reťazca, podmienok ľudského života, kultúrnych miest a stavieb v rozsahu, v akom sú alebo by mohli byť nimi ovplyvnené, poskytovanú v ľubovoľnej forme.(11) Na naplnenie zásady článku 6 zmluvy, aby požiadavky ochrany životného prostredia boli začlenené do definície a vykonávania politík a činností spoločenstva, by sa mala definícia verejných orgánov rozšíriť tak, aby zahrňovala vládu alebo inú verejnú správu na národnej, regionálnej alebo miestnej úrovni bez ohľadu na osobitné právomoci v oblasti životného prostredia. Definícia by sa mala podobne rozšíriť, aby zahrňovala aj iné osoby alebo orgány vykonávajúce funkcie verejnej správy vo vzťahu k životnému prostrediu podľa národného práva, ako aj iné, im podriadené osoby alebo orgány, ktoré majú verejné právomoci alebo funkcie vo vzťahu k životnému prostrediu.(12) Informácie o životnom prostredí, ktoré fyzicky majú iné orgány v mene verejných orgánov, by mali takisto patriť do pôsobnosti tejto smernice.(13) Informácie o životnom prostredí by sa mali sprístupniť žiadateľom čo najskôr a v primeranom čase a s prihliadnutím na lehoty, ktoré uviedol žiadateľ.(14) Verejné orgány by mali sprístupniť informácie o životnom prostredí vo forme alebo formáte, ako požaduje žiadateľ, pokiaľ už nie sú verejne dostupné v inej forme alebo formáte, alebo nie je vhodné ich sprístupniť inou formou alebo v inom formáte. Navyše, verejné orgány by mali byť povinné vynaložiť všetko primerané úsilie na udržiavanie informácií o životnom prostredí, ktoré spravujú alebo ktoré sú uchovávané pre ne vo forme alebo formátoch, ktoré sú ľahko reprodukovateľné a dostupné elektronickými prostriedkami.(15) Členské štáty by mali určiť praktické postupy, na základe ktorých sa také informácie efektívne sprístupnia. Tieto postupy zaručia, aby boli informácie efektívne a ľahko prístupné a aby sa postupne stávali verejnosti dostupné prostredníctvom verejných telekomunikačných sietí vrátane verejne dostupných zoznamov a registrov verejných orgánov alebo zoznamov informácií o životnom prostredí spravovaných verejnými orgánmi alebo určených pre ne.(16) Právo na informácie znamená, že zverejňovanie informácií by malo byť všeobecným pravidlom a verejné orgány by mali byť oprávnené odmietnuť požiadavku na informácie o životnom prostredí v osobitných a jednoznačne definovaných prípadoch. Dôvody odmietnutia by sa mali vykladať obmedzujúcim spôsobom, pričom verejný záujem, ktorému slúži zverejnenie, by sa mal zvažovať oproti záujmu, ktorému slúži zamietnutie. Príčiny odmietnutia by sa mali poskytnúť žiadateľovi v lehote ustanovenej touto smernicou.(17) Verejné orgány by mali sprístupňovať informácie o životnom prostredí čiastočne, keď je možné oddeliť informáciu patriacu do rozsahu výnimiek od zvyšku požadovaných informácií.(18) Verejným orgánom by sa malo umožniť vyberať za poskytovanie informácií o životnom prostredí poplatok, ale taký poplatok by mal byť primeraný. Z toho vyplýva všeobecné pravidlo, že poplatky nesmú prevyšovať skutočné náklady vypracovania príslušného materiálu. Mali by sa obmedziť prípady, keď sa vyžaduje preddavok. V jednotlivých prípadoch, keď verejné orgány sprístupňujú informácie o životnom prostredí na komerčnom základe a keď je to potrebné, aby sa zaručila kontinuita zberu a uverejňovania takých informácií, považuje sa za rozumné vyberanie poplatku na trhovom základe; preddavok možno vyžadovať. Zoznam poplatkov by mal byť uverejnený a dostupný žiadateľom spolu s informáciami o okolnostiach, za akých možno poplatok vyberať alebo odpustiť.(19) Žiadatelia by mali mať možnosť v správnom alebo súdnom konaní napadnúť konanie alebo opomenutie verejného orgánu týkajúce sa ich žiadosti.(20) Verejné orgány by sa mali snažiť zaručiť, aby informácie o životnom prostredí, ktoré vypracovali alebo ktoré boli vypracované v ich mene, boli zrozumiteľné, presné a porovnateľné. Na požiadanie by sa mala oznamovať aj metóda použitá na vypracovanie informácií, pretože to je dôležitý faktor pri posudzovaní kvality poskytnutých informácií.(21) V záujme zvýšenia povedomia verejnosti v záležitostiach životného prostredia a na zlepšenie ochrany životného prostredia by mali verejné orgány vhodným spôsobom sprístupňovať a šíriť informácie o životnom prostredí, ktoré sú významné pre ich funkciu, najmä dostupnými prostriedkami počítačovej telekomunikačnej alebo elektronickej techniky.(22) Táto smernica by sa po nadobudnutí účinnosti mala vyhodnocovať každé štyri roky z hľadiska skúseností a po predložení príslušných správ členských štátov by sa na tomto základe mala podrobiť revízii. Komisia by mala predložiť hodnotiacu správu Európskemu parlamentu a Rade.(23) Pretože členské štáty nemôžu dostatočne dosiahnuť ciele navrhovanej smernice a lepšie ich možno dosiahnuť na úrovni spoločenstva, spoločenstvo môže prijať opatrenia v súlade s princípom subsidiarity, ako je ustanovené v článku 5 zmluvy. V súlade s princípom proporcionality, ako je ustanovené v uvedenom článku, táto smernica neprekračuje rámec potrebný na dosiahnutie uvedených cieľov.(24) Ustanovenia tejto smernice neovplyvnia právo členského štátu na zachovanie alebo zavedenie opatrení zabezpečujúcich širší prístup k informáciám, ako vyžaduje táto smernica,PRIJALI TÚTO SMERNICUČlánok 1CieleCiele tejto smernice sú:a) zaručiť právo prístupu k informáciám o životnom prostredí, ktoré majú verejné orgány alebo ktoré sú pre ne uchovávané a ustanoviť základné podmienky a praktické postupy na jeho výkon, ab) zabezpečiť, aby sa, ako samozrejmosť, informácie o životnom prostredí postupne sprístupňovali verejnosti a šírili a aby sa dosiahla čo najširšia systematická dostupnosť a šírenie informácií o životnom prostredí. Na tento účel sa podporuje najmä používanie dostupnej počítačovej telekomunikačnej alebo elektronickej techniky.Článok 2DefinícieNa účely tejto smernice:1. "Informácie o životnom prostredí" sú akékoľvek informácie v písomnej, vizuálnej, zvukovej, elektronickej alebo ľubovoľnej inej forme o:a) stave prvkov životného prostredia, ako sú vzduch a atmosféra, voda, pôda, zem, krajina a prírodné prostredie vrátane mokradí, pobreží a morských oblastí, biologická diverzita a jej zložky vrátane geneticky modifikovaných organizmov, a o interakcii medzi týmito prvkami;b) faktoroch, ako sú látky, energia, hluk, žiarenie alebo odpad vrátane rádioaktívneho odpadu, emisie, vypúšťanie alebo iné uvoľňovanie do životného prostredia, ktoré ovplyvňuje alebo môže ovplyvniť prvky životného prostredia uvedené v písmene a);c) opatreniach (vrátane administratívnych), ako sú politiky, legislatíva, plány, programy, environmentálne dohody a činnosti, ktoré ovplyvňujú alebo môžu ovplyvniť prvky a faktory uvedené v písmenách a) a b), ako aj opatrenia alebo činnosti určené na ochranu týchto prvkov;d) správach o implementácii environmentálnej legislatívy;e) nákladových a iných hospodárskych analýzach a predpokladoch využívaných v rámci opatrení a činností uvedených v písmene c) af) stave zdravia a bezpečnosti ľudí, vrátane prípadnej kontaminácie potravinového reťazca, o podmienkach ľudského života, kultúrnych lokalít a stavbách, pokiaľ majú alebo môžu byť dotknuté prvkami životného prostredia uvedenými v písmene a) alebo prostredníctvom týchto prvkov niektoré z faktorov alebo opatrení uvedených písmenách b) a c).2. "Verejný orgán" je:a) vláda alebo iná verejná administratíva vrátane verejných poradných orgánov na národnej, regionálnej alebo miestnej úrovni;b) každá fyzická osoba alebo právnická osoba vykonávajúca funkcie verejnej správy podľa národného práva vrátane osobitných povinností, činností alebo služieb vo vzťahu k životnému prostrediu ac) každá fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá, pod kontrolou orgánu alebo osoby uvedenej pod písmenom a) alebo b), má verejné zodpovednosti alebo funkcie alebo vykonáva verejnú službu vo vzťahu k životnému prostrediu.Členské štáty môžu ustanoviť, že táto definícia sa nevzťahuje na orgány alebo inšitúcie, keď konajú s právomocou súdu alebo zákonodarcu. Ak ich ustanovenia v čase prijatia tejto smernice neobsahujú proces preskúmavania v zmysle článku 6, členské štáty môžu tieto orgány alebo inštitúcie z definície vyňať.3. "Informácie, ktoré má verejný orgán" sú informácie o životnom prostredí v jeho vlastníctve, ktoré tento orgán vypracoval alebo obdržal.4. "Informácie uchovávané pre verejný orgán" sú informácie o životnom prostredí, ktoré fyzicky má fyzická osoba alebo právnická osoba v mene verejného orgánu.5. "Žiadateľ" je každá fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá žiada informácie o životnom prostredí.6. "Verejnosť" je jedna alebo viacero fyzických osôb alebo právnických osôb a v súlade s vnútroštátnym právnym poriadkom alebo praxou ich združenia, organizácie alebo skupiny.Článok 3Prístup k informáciám o životnom prostredí na základe žiadosti1. Členské štáty zabezpečia, aby verejné orgány boli povinné, v súlade s ustanoveniami tejto smernice, sprístupniť informácie o životnom prostredí, ktoré majú alebo ktoré sú pre ne uchovávané, na požiadanie každému žiadateľovi bez toho, aby musel preukázať svoj oprávnený záujem.2. Žiadateľovi sa sprístupnia informácie o životnom prostredí podľa článku 4 a so zreteľom na žiadateľom uvedenú lehotu:a) čo najskôr, alebo najneskôr do jedného mesiaca od doručenia žiadateľovej žiadosti verejnému orgánu uvedenému v odseku 1, alebob) do dvoch mesiacov od doručenia žiadosti verejnému orgánu, ak objem a komplexnosť informácií sú také, že jednomesačnú lehotu podľa písmena a) nemožno dodržať. V takých prípadoch sa žiadateľovi čo najrýchlejšie, v každom prípade pred uplynutím uvedenej jednomesačnej lehoty, oznámi každé také predĺženie a jeho dôvody.3. Ak je žiadosť formulovaná príliš všeobecným spôsobom, verejný orgán čo najskôr, a najneskôr v lehote ustanovenej v odseku 2 písm. a), vyzve žiadateľa, aby žiadosť spresnil, a pomôže mu pritom napr. poskytnutím informácií o využívaní verejných registrov uvedených v odseku 5 písm. c). Verejné orgány môžu, keď to považujú za primerané, zamietnuť žiadosť podľa článku 4 ods. 1 písm. c).4. Keď žiadateľ požiada verejný orgán o sprístupnenie informácií o životnom prostredí v osobitnej forme alebo formáte (vrátane vo forme kópií), verejný orgán ich takto sprístupní, pokiaľ:a) už sú verejne dostupné inou formou alebo v inom formáte, ktorý je ľahko dostupný žiadateľom, najmä podľa článku 7, alebob) je pre verejný orgán primerané ich sprístupnenie inou formou alebo v inom formáte a v takom prípade uvedie dôvody, prečo ich sprístupnil takou formou alebo v takom formáte.Na účely tohto odseku verejné orgány vynaložia všetko primerané úsilie na udržiavanie informácií o životnom prostredí, ktoré majú alebo ktoré sú pre ne uchovávané vo forme alebo formátoch, ktoré sú ľahko reprodukovateľné a dostupné počítačovými telekomunikačnými alebo inými elektronickými prostriedkami.Dôvody odmietnutia sprístupniť informácie o životnom prostredí, úplne alebo čiastočne, v požadovanej forme alebo formáte sa žiadateľovi oznamujú v lehote uvedenej v odseku 2 písm. a).5. Na účely tohto článku členské štáty zabezpečia, aby:a) úradníci boli povinní podporovať verejnosť pri hľadaní prístupu k informáciám;b) zoznamy verejných orgánov boli verejne dostupné ac) aby boli definované praktické postupy na zabezpečenie účinného výkonu práva prístupu k informáciám o životnom prostredí, napríklad:- vymenovaním informačných úradníkov,- vytvorením a udržovaním zariadení na preštudovanie požadovaných informácií,- registrami alebo zoznamami informácií o životnom prostredí, ktoré majú verejné orgány alebo informačné strediská, s jasnými údajmi, kde takéto informácie možno nájsť.Členské štáty zabezpečia, aby verejné orgány vhodne informovali verejnosť o jej právach vyplývajúcich z tejto smernice a v primeranom rozsahu v tomto smere poskytovali informácie, usmernenia a rady.Článok 4Výnimky1. Členské štáty môžu ustanoviť, aby žiadosť o informácie o životnom prostredí bola zamietnutá, ak:a) verejný orgán, ktorému je žiadosť adresovaná, požadované informácie nemá alebo nie sú preň uchovávané. V takom prípade, keď tento verejný orgán vie, že tieto informácie má alebo sú uchovávané pre iný verejný orgán, čo najrýchlejšie postúpi žiadosť tomuto inému orgánu a informuje o tom žiadateľa alebo informuje žiadateľa o verejnom orgáne, ktorému, podľa jeho názoru, možno podať žiadosť o požadované informácie;b) žiadosť je zjavne nerozumná;c) žiadosť je formulovaná príliš všeobecne, s prihliadnutím na článok 3 ods. 3;d) žiadosť sa týka práve dokončovaných materiálov alebo nedokončených dokumentov alebo údajov;e) žiadosť sa týka internej korešpondencie, s prihliadnutím na verejný záujem, ktorému uverejnenie slúži.Ak sa žiadosť zamietne, pretože sa týka práve dokončovaného materiálu, verejný orgán uvedie orgán, ktorý materiál pripravuje, a uvedie predpokladaný čas potrebný na jeho dokončenie.2. Členské štáty môžu ustanoviť, že žiadosť o prístup k informáciám o životnom prostredí sa zamietne, ak by ich zverejnenie mohlo nepriaznivo ovplyvniť:a) dôvernosť konania verejných orgánov, keď túto dôvernosť ustanovuje zákon;b) medzinárodné vzťahy, verejnú bezpečnosť alebo národnú obranu;c) prebiehajúce súdne procesy, možnosť každej osoby na spravodlivý súd alebo možnosť verejného orgánu viesť vyšetrovanie trestno-právnej alebo disciplinárnej povahy;d) dôvernosť obchodných alebo priemyselných informácií, keď takúto dôvernosť ustanovuje národné právo alebo právo spoločenstva na ochranu oprávneného hospodárskeho záujmu vrátane verejného záujmu na zachovaní utajenia štatistických údajov a daňového tajomstva;e) práva duševného vlastníctva;f) dôvernosť osobných údajov alebo spisov vzťahujúcich sa na fyzickú osobu, keď táto osoba nesúhlasila so sprístupnením týchto informácií pre verejnosť a keď je takáto dôvernosť ustanovená národným právom alebo právom spoločenstva;g) záujmy alebo ochranu ktorejkoľvek osoby, ktorá požadované informácie poskytla dobrovoľne bez toho, aby bola na to zo zákona povinná alebo jej bolo možné na základe zákona túto povinnosť uložiť, ak táto osoba s uverejnením príslušných informácií nesúhlasila;h) ochranu životného prostredia, ktorej sa informácie o životnom prostredí týkajú, napríklad miesta výskytu vzácnych druhov.Dôvody zamietnutia uvedené v odsekoch 1 a 2 sa vykladajú reštriktívnym spôsobom, pričom v každom jednotlivom prípade sa musí zohľadňovať verejný záujem na sprístupnení. V každom jednotlivom prípade sa zvažuje verejný záujem, ktorému slúži zverejnenie, oproti záujmu, ktorému slúži zamietnutie. Členské štáty, v zmysle odseku 2 písm. a), d), f), g) a h), nesmú umožniť zamietnutie žiadosti, keď sa žiadosť týka informácií o emisiách do životného prostredia.V rámci a na účely uplatňovania pododseku f) členské štáty zabezpečia, aby sa dodržali požiadavky smernice 95/46/ES Európskeho parlamentu a Rady z 24. októbra 1995 o ochrane osobnosti so zreteľom na spracovanie osobných údajov a o voľnom pohybe takých údajov [6].3. Keď členský štát ustanoví výnimky, môže vypracovať verejne prístupný zoznam kritérií, na základe ktorých príslušný orgán môže rozhodovať o nakladaní so žiadosťami.4. Keď žiadateľ požiadal o sprístupnenie informácií o životnom prostredí, ktoré majú verejné orgány alebo ktoré sú pre ne uchovávané, sprístupnia sa informácie čiastočne, ak je možné akékoľvek informácie patriace do rozsahu odseku 1 písm. d) a e) alebo odseku 2 oddeliť od zvyšku požadovaných informácií.5. Odmietnutie sprístupniť požadovanú informáciu alebo jej časť sa oznámi žiadateľovi písomne alebo elektronicky, ak bola žiadosť podaná písomne alebo ak to žiadateľ požaduje, a to v lehotách uvedených v článku 3 ods. 2 písm. a) alebo prípadne b). V oznámení sa uvedú dôvody odmietnutia a informácie o opravnom prostriedku ustanovenom podľa článku 6.Článok 5Poplatky1. Za prístup do akýchkoľvek verejných registrov alebo zoznamov ustanovených alebo udržiavaných, ako je uvedené v článku 3 ods. 5, ani za nazeranie do požadovaných informácií na mieste sa poplatok nevyberá.2. Verejné orgány môžu vybrať poplatok za poskytnutie akýchkoľvek informácií o životnom prostredí, ale taký poplatok nesmie prevýšiť primeranú sumu.3. Ak sa poplatky vyberajú, verejné orgány uverejnia a sprístupnia žiadateľom cenník poplatkov, ako aj informácie o okolnostiach, za ktorých možno poplatok vyberať alebo odpustiť.Článok 6Prístup k spravodlivosti1. Členské štáty zabezpečia, aby každý žiadateľ, ktorý sa domnieva, že jeho žiadosť o informácie bola ignorovaná (úplne alebo čiastočne), bezdôvodne zamietnutá, neprimerane zodpovedaná alebo že sa s ňou nenakladalo v súlade s ustanoveniami článkov 3, 4 alebo 5, mal prístup k postupu, v ktorom môže konanie alebo opomenutie dotknutého verejného orgánu znovu zvážiť ten istý alebo iný verejný orgán, alebo ich môže administratívne preskúmať nezávislý a nestranný orgán ustanovený zákonom. Každý taký postup musí byť promptný a buď bezplatný, alebo nenákladný.2. Okrem opravného postupu podľa odseku 1 členské štáty zabezpečia, aby žiadateľ mal prístup k opravnému postupu pred súdom alebo iným nezávislým a nestranným orgánom ustanoveným zákonom, ktorý môže preskúmať konanie alebo opomenutie príslušného verejného orgánu a ktorého rozhodnutia môžu byť konečné. Členské štáty môžu okrem toho ustanoviť, aby opravný prostriedok smeli využiť aj tretie strany poškodené zverejnenými informáciami.3. Pre verejný orgán, ktorý informácie má, sú konečné rozhodnutia podľa odseku 2 záväzné. Dôvody sa uvedú písomne aspoň v prípadoch, keď sa prístup k informáciám zamieta podľa tohto článku.Článok 7Šírenie informácií o životnom prostredí1. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia zabezpečujúce, aby verejné orgány organizovali informácie o životnom prostredí, ktoré sú významné pre ich funkciu a ktoré majú alebo sú pre ne uchovávané, s úmyslom ich aktívne a systematicky na verejnosti šíriť, najmä dostupnými prostriedkami počítačovej telekomunikačnej alebo elektronickej techniky.Informácie sprístupnené prostriedkami počítačovej telekomunikačnej alebo elektronickej techniky nemusia obsahovať informácie zbierané pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice, pokiaľ už sú dostupné v elektronickej forme.Členské štáty zabezpečia, aby sa informácie o životnom prostredí postupne stávali dostupné v elektronických databázach, ktoré sú ľahko prístupné verejnosti prostredníctvom verejných telekomunikačných sietí.2. Informácie, ktoré sa majú sprístupniť a šíriť, sa podľa potreby aktualizujú a obsahujú aspoň:a) texty medzinárodných zmlúv, dohovorov alebo dohôd, právnych predpisov spoločenstva, národnej, regionálnej a miestnej legislatívy týkajúcej sa životného prostredia alebo súvisiacej s ním;b) politiky, plány a programy súvisiace so životným prostredím;c) správy o pokroku vykonaní položiek podľa písmena a) a b), keď ich verejné orgány pripravili alebo majú v elektronickej forme;d) správy o stave životného prostredia podľa odseku 3;e) údaje alebo prehľady údajov získané pri monitorovaní činností, ktoré ovplyvňujú alebo by mohli ovplyvniť životné prostredie;f) povolenia s významným vplyvom na životné prostredie a environmentálne dohody alebo odkaz na miesto, kde si takéto informácie možno vyžiadať alebo nájsť v rámci článku 3;g) štúdie vplyvov na životné prostredie a posudky rizík týkajúce sa prvkov životného prostredia podľa článku 2 ods. 1 písm. a) alebo odkaz na miesto, kde si tieto informácie možno vyžiadať alebo nájsť v rámci článku 3.3. Bez dosahu na niektorú osobitnú ohlasovaciu povinnosť ustanovenú právnymi predpismi spoločenstva prijmú členské štáty potrebné opatrenia, aby zabezpečili uverejňovanie národných a podľa potreby aj regionálnych alebo miestnych správ o stave životného prostredia v pravidelných, najviac štvorročných intervaloch; takéto správy obsahujú informácie o kvalite životného prostredia a o jeho zaťažení.4. Bez dosahu na niektorú osobitnú povinnosť uloženú právnymi predpismi spoločenstva vykonajú členské štáty potrebné opatrenia, aby v prípade ohrozenia ľudského zdravia alebo životného prostredia, bez ohľadu na to, či je dôsledkom ľudského konania alebo má prirodzenú príčinu, zabezpečili okamžité a bezodkladné šírenie všetkých informácií, ktoré verejné orgány majú alebo sú pre ne uchovávané a ktoré by umožnili pravdepodobne postihnutej verejnosti vykonať opatrenia na zabránenie alebo zmiernenie nebezpečenstva, ktoré z ohrozenia vyplýva.5. Výnimky podľa článku 4 ods. 1 a 2) sa môžu uplatniť v súvislosti s povinnosťami uloženými v tomto článku.6. Členské štáty môžu splniť požiadavky tohto článku vytvorením odkazov na internetové stránky, na ktorých možno informácie nájsť.Článok 8Kvalita informácií o životnom prostredí1. Členské štáty vo svojej pôsobnosti zabezpečia, aby každá nimi alebo v ich mene vypracovaná informácia bola aktuálna, presná a porovnateľná.2. Na požiadanie verejné orgány odpovedia na žiadosť o informácie podľa článku 2 ods. 1 písm. b) a informujú žiadateľa o mieste, kde môže nájsť dostupné informácie o meracích postupoch, vrátane metód analýzy, zberu a prípravy vzoriek, použitých pri zostavovaní informácií, alebo poukážu na použitý štandardizovaný postup.Článok 9Overovacie konanie1. Najneskôr 14. februára 2009 podajú členské štáty správu o skúsenostiach získaných pri uplatňovaní tejto smernice.Správu predložia Komisii najneskôr 14. augusta 2009.Najneskôr 14. februára 2004 pošle Komisia členským štátom usmerňujúci dokument, v ktorom členským štátom jasne stanoví spôsob podania správy.2. Vzhľadom na skúsenosti a s prihliadnutím na rozvoj počítačovej telekomunikačnej alebo elektronickej techniky Komisia vypracuje správu pre Európsky parlament a Radu spolu s návrhom na úpravy, ktoré môže považovať za vhodné.Článok 10VykonanieČlenské štáty uvedú do platnosti zákony, nariadenia a administratívne ustanovenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou s účinnosťou od 14. februára 2005. Okamžite o tom informujú Komisiu.Keď členské štáty prijmú tieto opatrenia, je ich súčasťou odkaz na túto smernicu alebo ich taký odkaz sprevádza pri ich úradnom uverejnení. Členské štáty ustanovia spôsoby vytvorenia takého odkazu.Článok 11ZrušenieSmernica 90/313/EHS sa týmto ruší s účinnosťou od 14. februára 2005.Odkazy na zrušenú smernica sa vykladajú ako odkazy na túto smernicu podľa korelačnej tabuľky v prílohe.Článok 12ÚčinnosťTáto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.Článok 13AdresátiTáto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 28. januára 2003Za Európsky parlamentpredsedaP. CoxZa RadupredsedaG. Papandreou[1] Ú. v. ES C 337 E, 28.11.2000, s. 156 a Ú. v. ES C 240 E, 28.8.2001, s. 289.[2] Ú. v. ES C 116, 20.4.2001, s. 43.[3] Ú. v. ES C 148, 18.5.2001, s. 9.[4] Stanovisko Európskeho parlamentu zo 14. marca 2001 (Ú. v. ES C 343, 5.12.2001, s. 165), spoločná pozícia Rady z 28. januára 2002 (Ú. v. ES C 113 E, 14.5.2002, s. 1) a rozhodnutie Európskeho parlamentu z 30. mája 2002 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku). Rozhodnutie Rady zo 16. decembra 2002 a rozhodnutie Európskeho parlamentu z 18. decembra 2002.[5] Ú. v. ES L 158, 23.6.1990, s. 56.[6] Ú. v. ES L 281, 23.11.1995, s. 31.--------------------------------------------------PRÍLOHAKORELAČNÁ TABUĽKASmernica 90/313/EHS | Táto smernica |Článok 1 | Článok 1 písm. a) |Článok 1 písm. b) |Článok 2 písm. a) | Článok 2 ods. 1 |Článok 2 písm. b) | Článok 2 ods. 2 |– | Článok 2 ods. 3 |– | Článok 2 ods. 4 |– | Článok 2 ods. 5 |– | Článok 2 ods. 6 |Článok 3 ods. 1 | Článok 3 ods. 1 a článok 3 ods. 5 |Článok 3 ods. 2 | Článok 4 ods. 2 a článok 4 ods. 4 |Článok 3 ods. 3 | Článok 4 ods. 1 písm. b), c), d) a e) |Článok 3 ods. 4 | Článok 3 ods. 2 a článok 4 ods. 5 |– | Článok 4 ods. 1 písm. a) |– | Článok 3 ods. 3 |– | Článok 3 ods. 4 |Článok 4 | Článok 6 ods. 1 a článok 6 ods. 2 |– | Článok 6 ods. 3 |Článok 5 | Článok 5 ods. 1 |– | Článok 5 ods. 2 |– | Článok 5 ods. 3 |Článok 6 | Článok 2 ods. 2 písm. c), článok 3 ods. 1 |Článok 7 | Článok 7 ods. 1, 2 a 3 |– | Článok 7 ods. 4 |– | Článok 7 ods. 5 |– | Článok 7 ods. 6 |– | Článok 8 |Článok 8 | Článok 9 |Článok 9 | Článok 10 |Článok 10 | Článok 13 |– | Článok 11 |– | Článok 12 |--------------------------------------------------