title: Smernica 2003/103/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 17. novembra 2003, ktorou sa mení a dopĺňa smernicu 2001/25/ES o minimálnej úrovni prípravy námorníkovText s významom pre EHP.

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32003L0103

Úradný vestník L 326 , 13/12/2003 S. 0028 - 0031

		Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/103/ESzo 17. novembra 2003,ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2001/25/ES o minimálnej úrovni prípravy námorníkov(Text s významom pre EHP)EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 80 ods. 2,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru [1],po porade s Výborom regiónov,konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 251 Zmluvy [2],keďže:(1) smernica 2001/25/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. apríla 2001 o minimálnej úrovni prípravy námorníkov [3] definuje minimálne normy pre výcvik, kvalifikáciu a strážnu službu námorníkov slúžiacich na palubách lodí spoločenstva. Tieto normy sú založené na normách dohodnutých v rámci Dohovoru Medzinárodnej námornej organizácie (IMO) o normách výcviku, osvedčení a strážnej služby námorníkov z roku 1978 (dohovor STCW), v jeho zmenenom a doplnenom znení;(2) aby sa udržala a prehĺbila úroveň vedomostí a skúseností v námornom sektore EÚ, je dôležité venovať primeranú pozornosť námornému výcviku a stavu námorníkov v EÚ;(3) je potrebné zabezpečiť, aby námorníci, ktorí sú držiteľmi osvedčení vydaných tretími štátmi a ktorí slúžia na palubách lodí spoločenstva, mali úroveň spôsobilosti zodpovedajúcu požiadavkám dohovoru STCW. Smernica 2001/25/ES stanovuje postupy a spoločné kritériá uznávania osvedčení vydaných tretím štátmi zo strany členských štátov;(4) smernica 2001/25/ES predpokladá opätovné posúdenie postupov a kritérií uznávania osvedčení vydaných tretím štátmi a schvaľovania námorných výcvikových inštitútov a námorného vzdelávania, výcvikových programov a kurzov, na základe skúseností získaných pri uplatňovaní smernice;(5) praktické vykonávanie smernice 2001/25/ES ukázalo, že niektoré úpravy týchto postupov a kritérií by mohli prispieť k väčšej spoľahlivosti systému uznávania, pričom by sa zjednodušili povinnosti monitorovania a hlásenia, uložené členskými štátmi;(6) dodržiavanie ustanovení dohovoru STCW tretími štátmi sa môže hodnotiť účinnejším a harmonizovaným spôsobom. Komisia by preto mala byť poverená touto úlohou v mene celého spoločenstva;(7) aby bolo zabezpečené, že štát, ktorý je uznaný, naďalej plne spĺňa požiadavky dohovoru STCW, malo by sa uznanie pravidelne preverovať a v prípade potreby predlžovať. Uznanie tretieho štátu, ktorý nespĺňa požiadavky dohovoru STCW, by sa malo odobrať, až kým nebudú nedostatky odstránené;(8) rozhodnutie o predĺžení alebo odobratí uznania sa môžu účinnejšie prijímať harmonizovaným a centralizovaným spôsobom na úrovni spoločenstva. Komisia by preto mala byť poverená týmito úlohami v mene celého spoločenstva;(9) nepretržité monitorovanie toho, ako tretie štáty dodržujú požiadavky, sa môže účinnejšie vykonávať harmonizovaným a centralizovaným spôsobom;(10) jednou z úloh pridelených Európskej námornej bezpečnostnej agentúre (agentúra) je pomáhať Komisii pri plnení všetkých jej úloh, ktoré jej vyplývajú z právnych predpisov spoločenstva týkajúcich sa výcviku, osvedčenia a strážnej služby posádok lodí;(11) agentúra by preto mala pomáhať Komisii pri plnení jej úloh pri udeľovaní, predlžovaní a odobratí uznaní tretím štátom. Mala by tiež Komisii pomáhať pri monitorovaní tretích štátov z hľadiska plnenia požiadaviek dohovoru STCW;(12) dohovor STCW špecifikuje jazykové požiadavky na osvedčenia a potvrdení overenia vydania osvedčenia. Doterajšie ustanovenia smernice 2001/25/ES by sa mali zosúladiť s príslušnými požiadavkami dohovoru;(13) Medzinárodný dohovor o bezpečnosti ľudského života na mori z roku 1974 v jeho zmenenom a doplnenom znení (dohovor SOLAS) stanovuje jazykové požiadavky na bezpečnú komunikáciu medzi loďou a pobrežím. Smernica 2001/25/ES by sa mala aktualizovať v súlade s poslednými zmenami a doplnkami dohovoru SOLAS, ktoré nadobudli účinnosť 1. júla 2002;(14) je potrebné vytvoriť postupy prispôsobovania smernice 2001/25/ES budúcim zmenám práva spoločenstva;(15) smernica 2001/25/ES sa mala príslušne zmeniť a doplniť,PRIJALI TÚTO SMERNICU:Článok 1Smernica 2001/25/ES sa mení a dopĺňa takto:1. Článok 5 sa mení a dopĺňa takto:a) Odsek 3 sa nahrádza takto:"3. Osvedčenia sa vystavujú v súlade s nariadením I/2 odsek 1 dohovoru STCW."b) V odseku 5 sa dopĺňa táto veta:"Potvrdenia sa vystavujú v súlade s článkom VI odsek 2 dohovoru STCW."2. V článku 17 sa písmeno e) nahrádza takto:"e) pre komunikáciu medzi loďou a pobrežnými orgánmi budú vytvorené vhodné prostriedky. Tieto komunikácie sa vykonávajú v súlade s kapitolou V nariadením 14 odsek 4 dohovoru SOLAS."3. Článok 18 ods. 3 sa nahrádza takto:"3. Námorníci, ktorí nevlastnia osvedčenia uvedené v článku 4, môžu pracovať na lodiach plaviacich sa pod vlajkou členského štátu za predpokladu, že rozhodnutie o uznaní ich príslušných osvedčení bolo prijaté týmto postupom:a) členský štát, ktorý chce potvrdením uznať príslušné osvedčenia vystavené tretím štátom kapitánovi, dôstojníkovi alebo rádiotelagrafistovi na službu na palube lodí plaviacich sa pod jeho vlajkou, predloží žiadosť o uznanie takého tretieho štátu Komisii, s uvedením dôvodov.Komisia s pomocou Európskej námornej bezpečnostnej agentúry (agentúra) a s prípadným zapojením ktoréhokoľvek príslušného členského štátu zozbiera informácie uvedené v prílohe II a posúdi systémy výcviku a osvedčenia tretieho štátu, ktorého uznanie sa požaduje, aby overila, či príslušný štát spĺňa všetky požiadavky dohovoru STCW a či boli prijaté vhodné opatrenia na zabránenie podvodov s príslušnými osvedčeniami.b) Rozhodnutie o uznaní tretieho štátu prijme Komisia v súlade s postupom uvedeným v článku 23 ods. 2 do troch mesiacov odo dňa predloženia žiadosti o uznanie. Ak je udelené, platí, pokiaľ článok 18a neustanovuje inak.c) Ak sa v priebehu časového obdobia stanoveného v písmene b) neprijme žiadne rozhodnutie o uznaní príslušného tretieho štátu, členský štát predkladajúci žiadosť sa môže jednostranne rozhodnúť o uznaní tretieho štátu, pokiaľ sa rozhodnutie prijme v súlade s postupom uvedeným v článku 23 ods. 2d) Členský štát môže vzhľadom na lode plaviace sa pod jeho vlajkou rozhodnúť o potvrdení osvedčení vydaných tretím štátom uznaným Komisiou, pričom sa zohľadnia ustanovenia obsiahnuté v prílohe II bode 4 a 5.e) Uznania osvedčení vystavených uznanými tretími štátmi a uverejnených v Úradnom vestníku Európskej únie v sérii C pred (…) [4] zostávajú platné. Tieto uznania môžu použiť všetky členské štáty, až kým ich Komisia následne neodoberie podľa článku 18a.f) Komisia vypracuje a bude aktualizovať zoznam tretích štátov, ktoré boli uznané. Zoznam sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie v sérii C."4. Vkladajú sa tieto články:"Článok 18a1. Keď členské štáty bez ohľadu na kritériá špecifikované v prílohe II usúdia, že uznaný tretí štát už neplní požiadavky dohovoru STCW, oznámia to bezodkladne Komisii a uvedú hlavné dôvody. Komisia bezodkladne postúpi záležitosť výboru uvedenému v článku 23.2. Keď Komisia bez ohľadu na kritériá špecifikované v prílohe II usúdi, že uznaný tretí štát už neplní požiadavky dohovoru STCW, oznámi to bezodkladne členským štátom a uvedie hlavné dôvody. Komisia bezodkladne postúpi záležitosť výboru uvedenému v článku 23.3. Keď členský štát zamýšľa odobrať potvrdenia všetkých osvedčení vydaných tretím štátom, bezodkladne informuje Komisiu a ostatné členské štáty o svojom úmysle a uvedie hlavné dôvody.4. Komisia s pomocou agentúry prehodnotí uznanie príslušného členského štátu, aby overila, že tento štát neplní požiadavky dohovoru STCW.5. Keď sú indície, že určité námorné výcvikové zariadenie už neplnia požiadavky dohovoru STCW, Komisia oznámi príslušnému štátu, že uznanie jeho osvedčení bude odobraté do dvoch mesiacov, pokiaľ sa neprijmú opatrenia na zabezpečenie zhody so všetkými požiadavkami dohovoru STCW.6. O odobratí uznania sa rozhodne v súlade s postupom uvedeným v článku 23 ods. 2 do dvoch mesiacov po oznámení členského štátu. Príslušné členské štáty prijmú vhodné opatrenia na vykonanie rozhodnutia.7. Potvrdenia preukazujúce uznanie osvedčení, vydané v súlade s článkom 5 ods. 6 pred dátumom, kedy bolo rozhodnutie o odobratí uznania tretieho štátu prijaté, zostávajú platné. Námorníci, ktorí sú držiteľmi takých potvrdení, si však nesmú nárokovať potvrdenie uznávajúce vyššiu kvalifikáciu, pokiaľ taký vyšší stupeň kvalifikácie nie je založený výhradne na dodatočných skúsenostiach v námornej službe.Článok 18b1. Tretie štáty, ktoré boli uznané podľa postupu uvedeného v článku 18 ods. 3 písm. b), vrátane štátov uvedených v článku 18 ods. 3 písm. f), prehodnotí Komisia s pomocou agentúry pravidelne a aspoň každých päť rokov, aby overila, či plnia príslušné kritériá stanovené v prílohe II a či boli prijaté vhodné opatrenia na zabránenie podvodov s osvedčeniami.2. Komisia stanoví kritériá priority hodnotenia tretích štátov na základe údajov o výkone poskytnutých prístavnou štátnou kontrolou podľa článku 20, ako aj informácií vyplývajúcich zo správ o výsledkoch nezávislého hodnotenia, oznámených tretími štátmi podľa oddielu A-I/7 kódexu STCW.3. Komisia poskytne členským štátom správu o výsledkoch hodnotenia."5. V článku 22 ods. 1 sa vkladá táto veta:"Táto smernica sa môže tiež zmeniť a doplniť v súlade s tým istým postupom, aby sa na účely tejto smernice uplatnili akékoľvek príslušné zmeny a doplnky právnych predpisov spoločenstva."6. Príloha II sa mení a dopĺňa v súlade s prílohou k tejto smernici.Článok 2Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 14. mája 2005. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.Najneskôr do 14. decembra 2008 Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade hodnotiacu správu, založenú na podrobných analýzach a hodnotení ustanovení Dohovoru IMO, ich uplatňovania a nových poznatkoch získaných o súvislostiach medzi bezpečnosťou a úrovňou výcviku posádok lodí.Článok 3Táto smernica nadobúda účinnosť na druhý deň po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.Článok 4Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 17. novembra 2003Za Európsky parlamentpredsedaP. CoxZa RadupredsedaG. Alemanno[1] Ú. v. EÚ C 133, 6.6.2003, s. 23.[2] Stanovisko Európskeho parlamentu z 3. septembra 2003 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady zo 6. novembra 2003.[3] Ú. v. ES L 136, 18.5.2001, s. 17. Smernica zmenená a doplnená smernicou 2002/84/ES (Ú. v. ES L 324, 29.11.2002, s. 53).[4] 18 mesiacov po nadobudnutí účinnosti tejto smernice.--------------------------------------------------PRÍLOHAPríloha II k smernici 2001/25/ES sa nahrádza takto:"PRÍLOHA IIKRITÉRIÁ PRE UZNANIE TRETÍCH ŠTÁTOV, KTORÉ V ZMYSLE ČLÁNKU 18 ODS. 3 PÍSM. a) VYSTAVILI OSVEDČENIE, ALEBO TAKÉ OSVEDČENIE BOLO VYSTAVENÉ V RÁMCI ICH PRÁVOMOCI1. Tretí štát musí byť zmluvnou stranou dohovoru STCW.2. Tretí štát musí byť identifikovaný Námorným bezpečnostným výborom ako štát, ktorý preukázal, že plne a bez obmedzenia uplatňuje ustanovenia dohovoru STCW.3. Komisia musí s pomocou agentúry a s možnou účasťou príslušného členského štátu, s použitím všetkých nevyhnutných opatrení, ktoré môžu zahŕňať inšpekciu zariadení a postupov potvrdiť, že boli bez obmedzenia splnené požiadavky týkajúce sa noriem spôsobilosti, vystavenia a potvrdenia osvedčení a vedenia záznamov a že systém zabezpečenia kvality bol zavedený v súlade s predpisom I/8 dohovoru STCW.4. Členský štát v súčasnosti rokuje s príslušným tretím štátom o dohode, ktorou sa tento tretí štát zaväzuje okamžite oznámiť každú významnú zmenu systémov výcviku a kvalifikácie, vykonanú v súlade s dohovorom STCW.5. Členský štát zaviedol opatrenia, ktoré zabezpečujú, že námorníci, ktorí predložili na uznanie osvedčenia pre vedúce funkcie, majú primerané vedomosti o námorných právnych predpisoch príslušného členského štátu zodpovedajúcej funkciám, ktoré môžu zastávať.6. Ak členský štát chce doplniť posúdenie zhody tretieho štátu o hodnotenie určitých námorných výcvikových inštitúcií, musí postupovať podľa ustanovení oddielu A-I/6 kódexu STCW."--------------------------------------------------


Dôležité právne oznámenie

|

31986L0096

Smernica Rady z 18. marca 1986, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 80/232/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzťahujúcich sa na rozpätia menovitých množstiev a menovitých kapacít povolených pre niektoré balené výrobky

Úradný vestník L 080 , 25/03/1986 S. 0055 - 0056 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 7 S. 0118  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 7 S. 0118  CS.ES Kapitola 13 Zväzok 008 S. 129  ET.ES Kapitola 13 Zväzok 008 S. 129  HU.ES Kapitola 13 Zväzok 008 S. 129  LT.ES Kapitola 13 Zväzok 008 S. 129  LV.ES Kapitola 13 Zväzok 008 S. 129  MT.ES Kapitola 13 Zväzok 008 S. 129  PL.ES Kapitola 13 Zväzok 008 S. 129  SK.ES Kapitola 13 Zväzok 008 S. 129  SL.ES Kapitola 13 Zväzok 008 S. 129

		Smernica Radyz 18. marca 1986,ktorou sa mení a dopĺňa smernica 80/232/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov vzťahujúcich sa na rozpätia menovitých množstiev a menovitých kapacít povolených pre niektoré balené výrobky(86/96/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä na jej článok 100;so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže od prijatia smernice 80/232/EHS [4] 15. januára 1980 sa objavili problémy najmä v súvislosti s označovaním určitých výrobkov, uvedených v prílohe I a s výkladom úvodného odseku k prílohe III;keďže z tohto dôvodu by sa mali spomenuté prílohy zmeniť a doplniť,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Prílohy I a III k smernici 80/232/EHS sa týmto menia a dopĺňajú v súlade s prílohou k tejto smernici.Článok 2Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 18 mesiacov od jej oznámenia [5]. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 18. marca 1986Za RadupredsedaW. F. Eekelen[1] Ú. v. ES C 18, 25.1.1984, s. 7.[2] Ú. v. ES C 46, 18.2.1985, s. 92.[3] Ú. v. ES C 206, 6.8.1984, s. 17.[4] Ú. v. ES L 51, 25.2.1980, s. 1.[5] Táto smernica bola členským štátom oznámená 18. marca 1986.--------------------------------------------------PRÍLOHA1. "1.5.4. Hotové jedlá pripravené z napučaného alebo praženého obilia alebo obilninových výrobkov (burizóny, obilninové vločky a podobné výrobky) (Spoločný colný sadzobník, položka č. 19.05)250 – 375 – 500 – 750 – 1000 – 1500 – 2000.4. HOTOVÉ NÁTERY A LAKY (s rozpúšťadlami alebo bez nich; Spoločný colný sadzobník, podpoložka 32.09 A II okrem disperzných farbív a roztokov) (množstvá v ml.)25 – 50 – 125 – 250 – 375 – 500 – 750 – 1000 – 2000 – 2500 – 4000 – 5000 – 10000.."2. V prílohe III sa úvodný odsek nahradí takto: "Odchylne od článku 8 ods. 1 písm. e) smernice Rady 75/324/EHS z 20. mája 1975 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa aerosólových dávkovačov1 nemusí byť na výrobkoch predávaných v aerosólovej forme a vyhovujúcich požiadavkám tejto smernice vyznačená menovitá hmotnosť obsahu.."--------------------------------------------------


title: Smernica Rady z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania 89/552/EHS

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31989L0552

Úradný vestník L 298 , 17/10/1989 S. 0023 - 0030 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 3 S. 0003  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 3 S. 0003

		Smernica Radyz 3. októbra 1989o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania(89/552/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä jej články 57 ods. 2 a 66,so zreteľom na návrh Komisie [1],v spolupráci s Európskym parlamentom [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže ciele spoločenstva, ako sú ustanovené v zmluve, zahŕňajú vytváranie stále užšieho zjednotenia medzi národmi Európy, podporovanie užších vzťahov medzi štátmi patriacimi do spoločenstva, zabezpečovanie ekonomického a sociálneho pokroku svojich krajín spoločnou činnosťou, aby sa odstránili prekážky, ktoré rozdeľujú Európu, podporovanie stáleho zlepšovania životných podmienok svojich národov ako aj zabezpečenie zachovania a upevnenia mieru a slobody;keďže zmluva ustanovuje vytvorenie spoločného trhu medzi členskými štátmi vrátane zrušenia prekážok pre slobodný pohyb služieb a zavedenie systému, ktorý zabezpečí, že sa neskreslí hospodárska súťaž v spoločnom trhu;keďže televízne vysielania vysielané cez hranice prostredníctvom rôznych technológií sú jedným zo spôsobov na vykonanie cieľov spoločenstva; keďže by sa mali prijať opatrenia na povolenie a zabezpečenie prenosu z národných trhov do spoločného trhu produkcie programov a distribúcie a na vytvorenie podmienok spravodlivej hospodárskej súťaže bez toho, aby bola dotknutá úloha verejného záujmu, ktorú majú spĺňať služby televízneho vysielania;keďže Rada Európy prijala Európsky dohovor o cezhraničnej televízii;keďže zmluva ustanovuje vydanie smerníc pre koordináciu ustanovení, aby sa uľahčilo vymedzenie činností samostatne zárobkovo činných osôb;keďže televízne vysielanie za normálnych okolností predstavuje službu v rámci zmyslu zmluvy;keďže zmluva ustanovuje voľný pohyb všetkých normálne poskytovaných služieb za odplatu, bez vylúčenia na základe ich kultúrneho alebo iného obsahu a bez obmedzení štátnych príslušníkov členských štátov usadených v inej krajine spoločenstva, ako je krajina osoby, pre ktorú sú služby určené;keďže toto právo tak, ako sa vzťahuje na vysielanie a rozširovanie televíznych služieb, je v rámci práva spoločenstva taktiež osobitnou manifestáciou všeobecnejšej zásady, menovite slobody prejavu, ako je ustanovená v článku 10 ods. 1 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, ktorú ratifikovali všetky členské štáty; keďže z toho dôvodu musí vydávanie smerníc o vysielaní a rozširovaní televíznych programov zabezpečovať ich voľný pohyb vzhľadom na vyššie uvedený článok a iba s výhradou obmedzení, ktoré sú stanovené v odseku 2 tohto článku a podľa článku 56 ods. 1 zmluvy;keďže zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia v členských štátoch, ktoré sa týkajú vykonávania činností televízneho vysielania a káblových operátorov, obsahujú rozdielnosti, z ktorých niektoré by mohli brániť voľnému pohybu vysielaní v rámci spoločenstva a mohli by skresliť hospodársku súťaž v rámci spoločného trhu;keďže všetky takéto obmedzenia slobody pri poskytovaní vysielacích služieb v rámci spoločenstva sa podľa zmluvy musia odstrániť;keďže takéto odstránenie musí ísť súčasne s koordináciou uplatniteľných zákonov; keďže takáto koordinácia musí byť zameraná na uľahčenie vykonávania príslušných odborných činností a všeobecne na voľný pohyb informácií a myšlienok v rámci spoločenstva;keďže je v dôsledku toho potrebné a dostačujúce, aby všetky vysielania boli v súlade s právom členského štátu, z ktorého vychádzajú;keďže táto smernica ustanovuje minimálne pravidlá potrebné na zaručenie slobody prenosu vo vysielaní; keďže to nemá vplyv na zodpovednosť členských štátov a ich orgánov, pokiaľ ide o organizáciu — vrátane systému udeľovania licencií, administratívneho oprávnenia alebo zdanenia — financovanie a obsah programov; keďže preto zostanú nedotknuté nezávisloť kultúrneho rozvoja v členských štátoch a zachovanie kultúrnej rozdielnosti v spoločenstve;keďže v spoločnom trhu je potrebné, aby všetky vysielania vychádzajúce zo spoločenstva a určené pre príjem v rámci spoločenstva a najmä také, ktoré sú určené na príjem v inom členskom štáte, by mali rešpektovať právo členského štátu, z ktorého pochádzajú, ktoré sú uplatniteľné na vysielania určené na príjem verejnosťou v tom členskom štáte a taktiež ustanovenia tejto smernice;keďže požiadavka, aby členský štát, z ktorého vysielania pochádzajú, preveroval, či vysielania sú v súlade s vnútroštátnym právom, ako to koordinuje táto smernica, postačuje podľa práva spoločenstva na zabezpečenie voľného pohybu vysielaní bez sekundárnej kontroly na takom istom základe v prijímajúcich členských štátoch; keďže však členský štát môže výnimočne a podľa osobitných podmienok dočasne zastaviť retransmisiu (opakovaný prenos) televíznych vysielaní;keďže pre členské štáty je dôležité, aby sa zabezpečilo zabránenie akýchkoľvek činov, ktoré by sa mohli ukázať ako škodlivé pre voľný pohyb a obchod s televíznymi programami alebo ktoré by mohli podporovať tvorbu dominantných pozícií, ktoré by viedli k obmedzovaniu pluralizmu a slobody televíznych informácií a informačného sektora ako celku;keďže táto smernica, ktorá sa obmedzuje špecificky na pravidlá televízneho vysielania, sa nedotýka existujúceho alebo budúceho zosúlaďovania v spoločenstve, najmä aby sa uspokojili povinné požiadavky, ktoré sa týkajú ochrany spotrebiteľov a spravodlivosti obchodných transakcií a hospodárskej súťaže;keďže napriek tomu je potrebná koordinácia, aby sa uľahčilo osobám a odvetviam, ktoré vyrábajú programy, aby mali kultúrny cieľ na venovanie sa svojim činnostiam a na ich výkon;keďže minimálne požiadavky, pokiaľ ide o všetky verejné alebo súkromné televízne programy spoločenstva pre európsku audiovizuálnu produkciu, sú prostriedkom na podporu produkcie, nezávislej produkcie a rozširovania vyššie uvedených odvetví a dopĺňajú iné nástroje, ktoré sa už navrhli, alebo sa navrhnú v prospech toho istého cieľa;keďže je preto potrebné, aby sa podporovali trhy dostatočnej veľkosti pre televíznu produkciu v členských štátoch, aby sa obnovovali investície nielen zavádzaním spoločných pravidiel otvárajúcich národné trhy, ale taktiež uvažovaním pri európskych produkciách, kde je to dosiahnuteľné a vhodnými prostriedkami, o väčšinovom podiele v televíznych programoch všetkých členských štátov; keďže preto, aby sa umožnilo sledovanie uplatňovania týchto pravidiel a výkonu cieľov, poskytnú členské štáty Komisii správu o uplatňovaní percentuálnych podielov rezervovaných pre európske diela a nezávislé produkcie v tejto smernici; keďže pre vypočítanie takýchto percentuálnych podielov je potrebné brať do úvahy špecifickú situáciu Gréckej republiky a Portugalskej republiky; keďže Komisia musí informovať ostatné členské štáty o takýchto správach, ku ktorým sa doloží, kde je to vhodné, stanovisko, ktoré zohľadňuje najmä pokrok, ktorý sa dosiahol vo vzťahu k predchádzajúcim rokom, percentuálny podiel prvých vysielaní pri programovaní, príslušné okolnosti nových prevádzkovateľov televízneho vysielania a špecifická situácia krajín s nízkou výrobnou kapacitou audiovizuálnych programov alebo s obmedzeným jazykovým priestorom;keďže pre takéto účely by sa "európske diela" mali definovať bez toho, aby boli dotknuté možnosti členských štátov, ktoré uvádzajú podrobnejšiu definíciu, pokiaľ ide o prevádzkovateľov televízneho vysielania podľa ich právomoci v súlade s článkom 3 ods. 1, v súlade s právom spoločenstva a pri zohľadnení cieľov tejto smernice;keďže je dôležité hľadať vhodné nástroje a postupy v súlade s právom spoločenstva, aby sa podporilo uskutočňovanie takýchto cieľov s úmyslom prijímať vhodné opatrenia na povzbudenie činnosti a rozvoja európskej audiovizuálnej produkcie a distribúcie, najmä v krajinách s nízkou výrobnou kapacitou programov alebo obmedzeným jazykovým priestorom;keďže národné podporné projekty pre rozvoj európskej produkcie je možné uplatniť, ak sú v súlade s právom spoločenstva;keďže zaviazanie sa, kde je to dosiahnuteľné, k určitému podielu vysielaní pre nezávislé produkcie vytvorené producentmi, ktorí sú nezávislí od prevádzkovateľov vysielania, bude stimulovať nové zdroje televíznej produkcie, obzvlášť tvorbu malých a stredných podnikateľských subjektov; keďže to ponúkne nové príležitosti a odbytiská pre uvedenie na trh nových talentov, kultúrnych povolaní a zamestnancov v kultúrnej oblasti; keďže definícia konceptu nezávislého producenta členskými štátmi by mala zohľadňovať takýto cieľ tým, že náležitú pozornosť bude venovať malým a stredným producentom a umožní schváliť finančnú spoluúčasť koprodukčnými pridruženými spoločnosťami televíznych organizácií;keďže sú potrebné opatrenia pre členské štáty na zaistenie toho, aby uplynula určitá doba medzi prvým uvedením diela v kine a jeho prvým televíznym odvysielaním;keďže preto, aby sa umožnila aktívna politika v prospech špecifického jazyka, zostane na členských štátoch, aby voľne stanovili podrobnejšie alebo prísnejšie pravidlá najmä na základe jazykových kritérií, pokiaľ takéto pravidlá sú v súlade s právom spoločenstva a najmä nie sú uplatniteľné pre retransmisiu televíznych vysielaní, ktoré pochádzajú z iných členských štátov;keďže preto, aby sa zabezpečilo, že záujmy spotrebiteľov ako televíznych divákov sú plne a riadne chránené, je dôležité pre televíznu reklamu, aby podliehala určitému počtu minimálnych pravidiel a noriem a aby si členské štáty zachovali právo na stanovenie podrobnejších a prísnejších pravidiel a za určitých okolností na ustanovenie podmienok pre prevádzkovateľov televízneho vysielania, na ktorých sa vzťahuje ich právomoc;keďže členské štáty s náležitým ohľadom na právo spoločenstva a vo vzťahu k vysielaniam určeným výhradne pre vnútroštátne územie, ktoré nie je možné prijímať priamo alebo nepriamo v jednom alebo vo viacerých členských štátoch, musia byť schopné ustanoviť odlišné podmienky pre vkladanie reklamy a odlišné obmedzenia pre rozsah reklamy, aby sa zjednodušili tieto osobitné vysielania;keďže je potrebné, aby sa zakázala každá reklama podporujúca cigarety a iné tabakové výrobky vrátane nepriamych foriem reklamy, ktorá zatiaľ čo sa priamo nezmieňuje o tabakových výrobkoch, snaží sa obísť zákaz reklamy používaním značkových názvov, symbolov alebo iných charakteristických znakov tabakových výrobkov alebo podnikov, ktorých známe alebo hlavné činnosti zahŕňajú výrobu alebo predaj takýchto výrobkov;keďže je rovnako potrebné, aby sa zakázala každá televízna reklama na lekárske výrobky a lekárske ošetrenie dostupné iba na lekársky predpis v členskom štáte, ktorého právomoc sa vzťahuje na prevádzkovateľa vysielania a aby sa zaviedli prísne kritériá týkajúce sa televíznej reklamy alkoholických výrobkov;keďže so zreteľom na rastúcu dôležitosť sponzorstva pri financovaní programov by sa mali ustanoviť vhodné pravidlá;keďže je ďalej potrebné, aby sa zaviedli pravidlá na ochranu telesného, duševného a morálneho rozvoja maloletých osôb v programoch a v televíznej reklame;keďže televízne vysielania sú hoci normálne viazané na zabezpečenie toho, aby programy podávali skutočnosti a udalosti spravodlivo, je napriek tomu dôležité, aby podliehali osobitným povinnostiam vzhľadom na právo odpovede alebo rovnocennej nápravy tak aby každá osoba, ktorej právne záujmy boli poškodené výrokom v priebehu vysielaného televízneho programu, mohla účinne vykonať také právo alebo nápravu,PRIJALA TÚTO SMERNICU:KAPITOLA IDefinícieČlánok 1Na účely tejto smernice:a) "televízne vysielanie" znamená prvotný prenos televíznych programov, ktoré sú určené na príjem verejnosťou, prostredníctvom káblových rozvodov alebo vysielačov vrátane prostredníctvom družíc, nekódovanou alebo zakódovanou formou. Zahŕňa to prenos programov medzi prevádzkovateľmi s cieľom vysielať ich pre verejnosť. Nezahŕňa to komunikačné služby, ktoré poskytujú informácie alebo iné správy na základe individuálnej požiadavky, ako sú telefaxové služby, elektronické databázy a iné podobné služby;b) "televízna reklama" znamená akúkoľvek formu vysielania oznamov za odplatu, alebo za inú podobnú protihodnotu verejným alebo súkromným prevádzkovateľom v súvislosti s obchodovaním, podnikaním, remeslom alebo povolaním, s cieľom podporiť ponuku tovarov alebo služieb, vrátane nehnuteľného majetku, práv a záväzkov za odplatu.Okrem pre účely článku 18, toto nezahŕňa priame ponuky pre verejnosť na predaj, nákup alebo prenájom výrobkov alebo na poskytovanie služieb za odplatu;c) "skrytá reklama" znamená slovnú alebo obrazovú informáciu o tovaroch, službách, názve, ochrannej známke alebo činnostiach výrobcu tovarov alebo poskytovateľa služieb v programoch, ak prevádzkovateľ vysielania má zámer takúto informáciu použiť na reklamu a ak vzhľadom na svoju povahu by to mohlo uviesť verejnosť do omylu. Takéto zobrazenie sa považuje za zámerné, najmä ak sa tak vykoná za odplatu alebo za podobnú odmenu;d) "sponzorstvo" znamená akýkoľvek príspevok vykonaný podnikateľským subjektom verejného alebo súkromného práva, ktorý nie je zapojený do činností televízneho vysielania alebo do výroby audiovizuálnych diel, na financovanie televíznych programov na účely podpory jej názvu, ochrannej známky, dobrého mena, činností alebo výrobkov.KAPITOLA IIVšeobecné ustanoveniaČlánok 21. Každý členský štát zabezpečí, že každé televízne vysielanie prenášané- prevádzkovateľmi vysielania, na ktorých sa vzťahuje jeho právomoc alebo- prevádzkovateľmi vysielania, ktorí využívajú kmitočet alebo družicovú kapacitu poskytovanú takýmto členským štátom alebo vzostupné zariadenie na družicu umiestnené v takomto členskom štáte, keďže sa na nich nevzťahuje právomoc žiadneho členského štátu,sú v súlade s právnymi predpismi uplatniteľnými na televízne vysielania určené pre verejnosť v takomto členskom štáte.2. Členské štáty zabezpečia slobodu príjmu a neobmedzia retransmisiu televíznych vysielaní z iných členských štátov na svoje územie z dôvodov, ktoré patria do oblastí koordinovaných touto smernicou. Členské štáty môžu dočasne zastaviť retransmisiu televíznych vysielaní, ak sú splnené nasledovné podmienky:a) televízne vysielanie prichádzajúce z iného členského štátu evidentne, vážne a hrubo porušuje článok 22;b) počas predchádzajúcich 12 mesiacov porušil prevádzkovateľ vysielania to isté ustanovenie najmenej pri dvoch predchádzajúcich príležitostiach;c) príslušný členský štát písomne oznámil prevádzkovateľovi vysielania a Komisii údajné porušovanie a svoj zámer obmedziť opakovaný prenos, ak sa takéto porušovanie opäť vyskytne;d) porady s vysielajúcim štátom a Komisiou nepriniesli mimosúdne urovnanie sporu do 15 dní od oznámenia ustanoveného v písm. c) a údajné porušovanie pretrváva.Komisia pritom zabezpečí, aby bolo takéto zastavenie v súlade s právom spoločenstva. Môže dotknutý členský štát vyzvať, aby bezodkladne ukončil zastavenie, ktoré je v rozpore s právom spoločenstva. Týmto ustanovením nie je dotknuté uplatňovanie príslušných konaní, opravných prostriedkov alebo sankcií týkajúcich sa dotknutých porušení v členskom štáte, do ktorého právomoci patrí prevádzkovateľ televízneho vysielania.3. Táto smernica sa nevzťahuje na televízne vysielanie, ktoré je určené výlučne na príjem v tretích krajinách a ktoré nie je priamo alebo nepriamo prijímané v jednom alebo viacerých členských štátoch.Článok 31. Členské štáty majú naďalej možnosť požadovať od prevádzkovateľov televízneho vysielania, na ktorých sa vzťahuje ich právomoc, aby ustanovili podrobnejšie a prísnejšie pravidlá v oblastiach, ktoré spadajú pod túto smernicu.2. Členské štáty zabezpečia vhodnými prostriedkami v rámci svojich právnych predpisov, aby prevádzkovatelia televízneho vysielania, na ktorých sa vzťahuje ich právomoc, dosiahli súlad s ustanoveniami tejto smernice.KAPITOLA IIIPodpora rozširovania a tvorby televíznych programovČlánok 41. Ak je to vhodné, členské štáty zabezpečia vhodnými prostriedkami, aby prevádzkovatelia vysielania rezervovali pre európske diela v zmysle článku 6 väčšinový podiel svojho vysielacieho času, okrem času určeného pre spravodajstvo, športové podujatia, reklamu a teletextové služby. Takýto percentuálny podiel, pokiaľ ide o medzinárodné, výchovné, kultúrne estrádne záväzky prevádzkovateľa vysielania voči svojej diváckej verejnosti sa má dosiahnuť postupne na základe vhodných kritérií.2. V prípade, že sa percentuálny podiel ustanovený v odseku 1 nemôže dosiahnuť, nesmie byť nižší než priemer za rok 1988 v príslušnom členskom štáte.Avšak pokiaľ ide o Grécku republiku a Portugalskú republiku, nahradí sa rok 1988 rokom 1990.3. Od októbra 1991 predložia členské štáty Komisii každé dva roky správu o uplatňovaní tohto článku a článku 5.Taká správa bude obsahovať najmä štatistické vyjadrenie o dosiahnutí percentuálneho podielu, ktorý je uvedený v tomto článku a v článku 5 za každý z televíznych programov, na ktoré sa vzťahuje právomoc príslušného členského štátu, v každom prípade dôvody, pre ktoré tento podiel nebol dosiahnutý a prijaté alebo zamýšľané opatrenia na jeho dosiahnutie.Komisia podá ostatným členským štátom a Európskemu parlamentu informáciu o správach, ku ktorým priloží, ak je to vhodné, stanovisko. Komisia zabezpečí uplatňovanie tohto článku a článku 5 v súlade s ustanoveniami zmluvy. Komisia môže vo svojom stanovisku zohľadniť najmä pokrok, ktorý sa dosiahol vo vzťahu k predchádzajúcim rokom, podiel prvovysielaných diel v televíznom programe, najmä okolnosti nových prevádzkovateľov televízneho vysielania a špecifickú situáciu krajín s nízkou kapacitou audiovizuálnej produkcie alebo s obmedzeným jazykovým priestorom.4. Rada preskúma vykonávanie tohto článku na základe správy od Komisie sprevádzanej akýmkoľvek návrhom na preskúmanie, ktorý môže pokladať za vhodný, najneskôr do konca piateho roka od prijatia smernice.Za takým účelom zohľadní správa Komisie na základe informácií, ktoré poskytnú členské štáty podľa odseku 3, najmä vývoj na trhu spoločenstva a v medzinárodnom kontexte.Článok 5Ak je to vhodné, členské štáty vhodnými prostriedkami zabezpečia, aby prevádzkovatelia vysielania rezervovali apoň 10 % svojho vysielacieho času, okrem času určeného pre spravodajstvo, športové podujatia, hry, reklamu a teletextové služby alebo ako druhá možnosť podľa uváženia členského štátu aspoň 10 % svojho programového rozpočtu pre európske diela vytvorené producentmi, ktorí sú nezávislí od prevádzkovateľov vysielania. Tento percentuálny podiel by sa mal vzhľadom na informačné, výchovné, kultúrne a estrádne záväzky prevádzkovateľa vysielania voči svojim divákom, dosiahnuť vzostup na základe vhodných kritérií; musí sa dosiahnuť vzostup vybratím primeraného podielu novších diel, to znamená diel vysielaných za posledných päť rokov z ich produkcie.Článok 61. V zmysle tejto kapitoly "európske diela" znamenajú nasledovné:a) diela pochádzajúce z členských štátov spoločenstva, pokiaľ ide o prevádzkovateľov televízneho vysielania, na ktorých sa vzťahuje právomoc Spolkovej republiky Nemecko, diela z nemeckých území, kde sa neuplatňuje Základný zákon, ktoré spĺňajú podmienky odseku 2;b) diela pochádzajúce z tretích európskych krajín, ktoré sú zmluvnou stranou Európskeho dohovoru o cezhraničnej televízii Rady Európy, ktoré spĺňajú podmienky odseku 2;c) diela pochádzajúce z iných tretích európskych krajín, ktoré spĺňajú podmienky odseku 3.2. Diela uvedené v odseku 1 písm. a) a b) sú diela, ktoré vyrobili hlavne autori a pracovníci, ktorí majú bydlisko v jednom alebo vo viacerých štátoch uvedených v ods. 1 písm. a) a b) za predpokladu, že spĺňajú jednu z nasledujúcich troch podmienok:a) boli vyrobené jedným alebo viacerými producentmi usadenými v jednom alebo viacerých z takýchto štátov; alebob) dohľad a skutočnú kontrolu výroby diel vykonávajú producenti usadení v jednom alebo vo viacerých takýchto štátoch; aleboc) príspevok koproducentov takýchto štátov do celkových spoločných produkčných nákladov prevláda a koprodukcia nie je kontrolovaná jedným alebo viacerými producentmi usadenými mimo takýchto štátov.3. Diela uvedené v ods. 1 písm. c) sú diela vyrobené výlučne alebo v spolupráci s producentmi usadenými v jednom alebo vo viacerých členských štátoch, producentmi usadenými v jednom alebo vo viacerých európskych tretích krajinách, s ktorými spoločenstvo uzatvorí dohody v súlade s postupmi zmluvy, ak takéto diela vyrobili hlavne autori a pracovníci, ktorí majú bydlisko v jednom alebo vo viacerých európskych štátoch.4. Diela, ktoré nie sú európskymi dielami v zmysle odseku 1, ale ich vyrobili hlavne autori a pracovníci, ktorí majú bydlisko v jednom alebo vo viacerých členských štátoch, sa budú považovať za európske diela do tej miery, ktorá zodpovedá percentuálnemu podielu príspevku koproducentov spoločenstva do celkových výrobných nákladov.Článok 7Členské štáty zabezpečia, aby prevádzkovatelia televízneho vysielania, na ktorých sa vzťahuje ich súdna právomoc, nevysielali žiadne kinematografické dielo, pokiaľ sa nedohodne inak medzi držiteľmi práv k nemu a prevádzkovateľom vysielania, pokiaľ neuplynuli dva roky od prvého uvedenia diela v kinách v jednom z členských štátov spoločenstva; v prípade kinematografických diel, na ktorých výrobe spolupracoval prevádzkovateľ vysielania, bude takáto doba jeden rok.Článok 8V prípade, že to považujú za potrebné pre účely jazykovej politiky, môžu členské štáty, pokiaľ ide o niekoľko alebo o všetky programy prevádzkovateľov televízneho vysielania, na ktorých sa vzťahuje ich právomoc, kým dodržia právne predpisy spoločenstva, ustanoviť podrobnejšie alebo prísnejšie pravidlá na základe jazykových kritérií.Článok 9Táto kapitola sa nevzťahuje na miestne televízne vysielania, ktoré netvoria súčasť celoštátnej siete.KAPITOLA IVTelevízna reklama a sponzorstvoČlánok 101. Televízna reklama bude zreteľne rozoznateľná ako taká a celkom sa oddelí od iných častí programovej služby obrazovými a/alebo zvukovými prostriedkami.2. Samostatné reklamné spoty zostanú výnimkou.3. Reklama nesmie použiť podprahové vnímanie.4. Skrytá reklama je zakázaná.Článok 111. Reklamy sa zaraďujú medzi programy. Za predpokladu, že sa splnia podmienky ustanovené v odsekoch 2 až 5, môžu sa reklamy zaraďovať počas programov takým spôsobom, aby nebola dotknutá celistvosť a hodnota programu s ohľadom na prirodzené prerušovania a trvanie a povahu programu, ako aj práva oprávnených majiteľov.2. V programoch, ktoré pozostávajú zo samostatných častí, alebo v športových programoch a podobne štrukturovaných podujatiach a vystúpeniach, ktoré majú prestávky, sa reklamy budú zaraďovať iba medzi jednotlivými časťami alebo cez prestávky.3. Prenos takých audiovizuálnych diel, ako sú kinematografické filmy a televízne filmy (okrem programov na pokračovanie, seriálov, zábavných a dokumentárnych programov) za predpokladu, že ich naplánovaná dĺžka trvania je viac než 45 minút, je možné prerušiť jedenkrát počas každého 45-minútového časového úseku. Ďalšie prerušenie je prípustné vtedy, ak je ich naplánované trvanie aspoň o 20 minút dlhšie než dva alebo viac úplných 45-minútových časových úsekov.4. V prípade, že sú reklamami prerušované iné programy, ako sú tie, na ktoré sa vzťahuje odsek 2, musí uplynúť aspoň 20-minútový časový úsek medzi každým nasledujúcim reklamným blokom v rámci programu.5. Reklamy sa nezaradia do žiadneho vysielania náboženských služieb. Správy a programy o aktuálnych udalostiach, dokumentárne programy, náboženské programy a detské programy sa nebudú prerušovať reklamami, ak ich naplánovaná doba trvania je kratšia než 30 minút. Ak je ich naplánovaná doba trvania 30 minút a dlhšie, uplatnia sa ustanovenia predchádzajúcich odsekov.Článok 12Televízna reklama nesmie:a) porušovať ľudskú dôstojnosť;b) obsahovať akúkoľvek diskrimináciu z dôvodov rasy, pohlavia alebo národnosti;c) útočiť na náboženské alebo politické presvedčenia;d) podporovať správanie na ujmu zdravia alebo bezpečnosti;e) podporovať správanie na ujmu ochrany životného prostredia.Článok 13Všetky formy televíznej reklamy cigariet a iných tabakových výrobkov sú zakázané.Článok 14Televízna reklama liekov a lekárskeho ošetrenia, ktoré sú dostupné iba na lekársky predpis v členských štátoch, ktorých právomoc sa vzťahuje na prevádzkovateľa vysielania, je zakázaná.Článok 15Televízna reklama alkoholických nápojov musí vyhovovať nasledujúcim kritériám:a) nesmie byť adresovaná osobitne na maloleté osoby alebo najmä nesmie zobrazovať maloleté osoby konzumujúce takéto nápoje;b) nesmie dávať do súvislosti konzumovanie alkoholických nápojov so zvýšeným fyzickým výkonom alebo riadením vozidla;c) nesmie vytvárať dojem, že konzumovanie alkoholu prispieva k sociálnemu alebo sexuálnemu úspechu;d) nesmie tvrdiť, že alkohol má liečebné vlastnosti, alebo že je povzbudzujúcim prostriedkom, utišujúcim prostriedkom alebo prostriedkom na riešenie osobných konfliktov;e) nesmie podporovať nestriedmu konzumáciu alkoholu, alebo nesmie zobrazovať abstinenciu alebo striedmosť ako nedostatok;f) nesmie klásť dôraz na vysoký obsah alkoholu ako kladnú vlastnosť nápojov.Článok 16Televízna reklama nesmie ohroziť duševné alebo telesné zdravie maloletých, preto musí spĺňať tieto kritériá na ich ochranu:a) nesmie priamo nabádať maloleté osoby, aby si kúpili výrobok alebo službu prostredníctvom využitia ich neskúsenosti alebo dôverčivosti;b) nesmie priamo nabádať maloleté osoby, aby presvedčovali svojich rodičov alebo iných, aby nakupovali tovary alebo služby uvádzané v reklamách;c) nesmie využívať osobitnú dôveru, ktorú maloleté osoby vkladajú do rodičov, učiteľov alebo iných osôb;d) nesmie bezdôvodne zobraziť maloleté osoby v nebezpečných situáciách.Článok 171. Sponzorované televízne programy musia splniť nasledovné požiadavky:a) obsah a rozvrhnutie sponzorovaných programov nesmú v žiadnom prípade byť ovplyvnené sponzorom takým spôsobom, aby mali vplyv na zodpovednosť a vydavateľskú nezávislosť prevádzkovateľa vysielania vzhľadom na programy;b) musia byť jasne označené ako také názvom a/alebo logom sponzora na začiatku a/alebo na konci programov;c) nesmú podporovať nákup alebo prenájom výrobkov alebo služieb sponzora alebo tretej osoby najmä osobitnými propagačnými zmienkami o takýchto výrobkoch alebo službách.2. Televízne programy nesmú byť sponzorované fyzickými alebo právnickými osobami, ktorých hlavnou činnosťou je výroba alebo predaj výrobkov alebo poskytovanie služieb, ktorých reklama je zakázaná podľa článku 13 alebo 14.3. Správy a programy o súčasných udalostiach nesmú byť sponzorované.Článok 181. Rozsah reklamy neprekročí 15 % denného vysielacieho času. Avšak takýto percentuálny podiel môže byť zvýšený do 20 %, aby zahrnul také formy reklamy, ako sú priame ponuky pre verejnosť na predaj, nákup alebo prenájom výrobkov alebo na poskytovanie služieb za predpokladu, že rozsah reklamných spotov neprekročí 15 %.2. Rozsah reklamných spotov v rámci príslušnej jednej hodiny neprekročí 20 %.3. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 1, nesmú prekročiť reklamy, ako sú priame ponuky pre verejnosť na predaj, nákup alebo prenájom výrobkov alebo na poskytovanie služieb, jednu hodinu za deň.Článok 19Členské štáty môžu ustanoviť prísnejšie pravidlá ako tie v článku 18 pre čas televízneho programu a pre postupy televízneho vysielania pre prevádzkovateľov televízneho vysielania podľa ich právomoci, aby sa zosúladil dopyt o televíznu reklamu s verejným záujmom pri zohľadnení, najmä:a) úlohy televízie pri poskytovaní informácií, vzdelávania, kultúry a zábavy;b) ochrany pluralizmu informácií a médií.Článok 20Bez toho, aby bol dotknutý článok 3, môžu členské štáty s náležitým ohľadom na právo spoločenstva ustanoviť iné podmienky ako tie, ktoré sú ustanovené v článku 11 ods. 2 až 5 a v článku 18, pokiaľ ide o vysielania určené výhradne pre vnútroštátne územie, ktoré nie je možné dosiahnuť priamo alebo nepriamo, v jednom alebo vo viacerých členských štátoch.Článok 21Členské štáty zabezpečia v rámci svojich právnych predpisov, aby sa v prípadoch televíznych vysielaní, ktoré nie sú v súlade s ustanoveniami tejto kapitoly, uplatňovali vhodné opatrenia, aby sa zabezpečilo zosúladenie s týmito ustanoveniami.KAPITOLA VOchrana maloletých osôbČlánok 22Členské štáty uskutočnia vhodné opatrenia, aby zabezpečili, že televízne vysielania, na ktoré sa vzťahuje ich právomoc, nezahŕňajú žiadne programy, ktoré by vážne ohrozovali telesný, duševný alebo mravný vývoj maloletých osôb, a to najmä programy, ktoré obsahujú pornografiu alebo svojvoľné násilie. Toto ustanovenie sa rozšíri na iné programy, ktoré pravdepodobne ohrozujú telesný, duševný alebo mravný vývoj maloletých osôb okrem prípadov, keď je zabezpečené prostredníctvom výberu času vysielania alebo akýmkoľvek technickým opatrením, že maloleté osoby v oblasti prenosu za normálnych okolností nebudú takéto vysielania sledovať.Členské štáty taktiež zabezpečia, že vysielania nebudú obsahovať žiadne podnecovanie k nenávisti na základe rasy, pohlavia, náboženstva alebo národnosti.KAPITOLA VIPrávo na vyjadrenieČlánok 231. Bez toho, aby boli dotknuté iné ustanovenia, ktoré členské štáty prijali v zmysle občianskeho, správneho alebo trestného práva, musí ktorákoľvek fyzická alebo právnická osoba bez ohľadu na národnosť, ktorej oprávnené záujmy, najmä česť a dobré meno, boli poškodené výrokmi o nepravdivých skutočnostiach v televíznom programe, mať právo na vyjadrenie alebo na rovnocennú nápravu.2. Právo na odpoveď alebo na rovnocennú nápravu bude existovať vo vzťahu ku všetkým prevádzkovateľom vysielania v rámci právomoci členského štátu.3. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zavedenie práva na vyjadrenie alebo rovnocennú nápravu a určia postup na ich uplatnenie. Zabezpečia najmä, aby na ich uplatnenie bola stanovená dostatočná lehota a taký postup, aby právo na vyjadrenie alebo rovnocennú nápravu mohli primerane uplatniť aj fyzické alebo právnické osoby, ktoré majú bydlisko alebo sídlo v iných členských štátoch.4. Žiadosť na vykonanie práva na odpoveď alebo na rovnocennú nápravu sa môže zamietnuť, ak by takáto odpoveď nebola oprávnená podľa podmienok ustanovených v odseku 1, ak by obsahovala trestný čin, ak by prevádzkovateľa vysielania vystavila možnosti občianskeho súdneho konania alebo ak by prekračovala pravidlá verejnej slušnosti.5. Stanoví sa možno súdneho preskúmania sporov týkajúcich sa uplatnenia práva na vyjadrenie alebo na rovnocennú nápravu.KAPITOLA VIIZáverečné ustanoveniaČlánok 24V oblastiach, ktoré táto smernica nekoordinuje, ňou nie sú dotknuté práva a povinnosti členských štátov vyplývajúce z existujúcich dohovorov o telekomunikáciách alebo vysielaní.Článok 251. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou tak, aby nadobudli účinnosť najneskôr do 3. októbra 1991. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 26Najneskôr do konca piateho roka od dátumu prijatia tejto smernice a potom každé dva roky bude Komisia predkladať Európskemu parlamentu, Rade a Hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o uplatňovaní tejto smernice a ak to bude nevyhnutné, bude podávať ďalšie návrhy na jej prispôsobenie najnovšiemu vývoju v oblasti televízneho vysielania.Článok 27Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 3. októbra 1989Za RadupredsedaR. Dumas[1] Ú. v. ES C 179, 17.7.1986, s. 4.[2] Ú. v. ES C 49, 22.2.1988, s. 53 a Ú. v. ES C 158, 26.6.1989.[3] Ú. v. ES C 232, 31.8.1987, s. 29.--------------------------------------------------


Dôležité právne oznámenie

|

31982L0243

Smernica Rady z 31. marca 1982, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 73/405/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o metódach kontroly biologickej odbúrateľnosti aniónových povrchovo aktívnych látok

Úradný vestník L 109 , 22/04/1982 S. 0018 - 0030 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 3 S. 0234  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 12 S. 0135  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 3 S. 0234  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 12 S. 0135  CS.ES Kapitola 15 Zväzok 01 S. 190  - 202 ET.ES Kapitola 15 Zväzok 01 S. 190  - 202 HU.ES Kapitola 15 Zväzok 01 S. 190  - 202 LT.ES Kapitola 15 Zväzok 01 S. 190  - 202 LV.ES Kapitola 15 Zväzok 01 S. 190  - 202 MT.ES Kapitola 15 Zväzok 01 S. 190  - 202 PL.ES Kapitola 15 Zväzok 01 S. 190  - 202 SK.ES Kapitola 15 Zväzok 01 S. 190  - 202 SL.ES Kapitola 15 Zväzok 01 S. 190  - 202

		Smernica Radyz 31. marca 1982,ktorou sa mení a dopĺňa smernica 73/405/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o metódach kontroly biologickej odbúrateľnosti aniónových povrchovo aktívnych látok(82/243/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 100,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže smernica Rady 73/405/EHS [4] sa musí prispôsobiť najnovšiemu stavu vedy a techniky, je potrebné:- priviesť odkazy na metódy uvedené v článku 2 na najnovší stav techniky,- doplniť článok 2 ďalšou meracou metódou, a to tou, ktorá platí v Spojenom kráľovstve,- zlepšiť "referenčnú metódu" ustanovené pre sporné prípady;keďže podľa článku 4 smernice Rady 73/404/EHS z 22. novembra 1973 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o detergentoch [5] by sa mali stanoviť vhodné tolerancie na meranie biologickej odbúrateľnosti, a to na zabezpečenie voči neistote kontrolných metód, ktoré by mohli mať za následok prijatie zamietavých rozhodnutí s významnými hospodárskymi dôsledkami; keďže zamietavé rozhodnutie sa musí prijať, len ak pri jednej z metód uvedených v článku 2 smernice Rady 73/405/EHS vyplynie, že biologická odbúrateľnosť je nižšia než 80 %;keďže sa vyskytli určité nejasnosti, čo do rozsahu pôsobnosti smernice 73/405/EHS, a je potrebné objasniť, že smernica platí len pre povrchovo aktívne látky použité v detergentoch a že v článku 2 ide o stupeň biologickej odbúrateľnosti aniónových povrchovo aktívnych látok v detergentoch, a nie o stupeň biologickej odbúrateľnosti detergentov samotných;keďže zmena a doplnenie prílohy k smernici 73/405/EHS sa uskutočnia podľa postupu stanoveného v jej článku 3a,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Týmto sa smernica 73/405/EHS mení a dopĺňa takto:1. V článku 1 sa dopĺňajú nasledujúce slová: "prítomných v detergentoch uvedených v článku 1 smernice 73/404/EHS".2. Články 2 a 3 sa nahrádzajú takto:"Článok 2Podľa článku 4 smernice 73/404/EHS členské štáty zakážu na svojom území uvedenie na trh a použitie takých detergentov, ak miera biologickej odbúrateľnosti aniónových povrchovo aktívnych látok v nich obsiahnutých je nižšia než 80 % podľa jednej z nasledujúcich metód:- metódy OECD, zverejnenej v technickej správe OECD z 11. júna 1976 pod názvom "Navrhovaná metóda stanovenia biologickej odbúrateľnosti povrchovo aktívnych látok v syntetických detergentoch",- metódy používanej v Nemecku ustanovenej v "Verordnung über die Abbaubarkeit anionischer und nichtionischer grenzflächenaktiver Stoffe in Wasch- und Reinigungsmitteln" z 30. januára 1977, uverejnenej v Bundesgesetzblatt, 1977, časť I, strana 244, v znení nariadenia z 18. júna 1980, uverejneného v Bundesgesetzblatt, 1980, časť I, strana 706, meniaceho a doplňujúceho uvedené nariadenie,- metódy používanej vo Francúzsku, schválenej nariadením z 28. decembra 1977, uverejneným v Journal officiel de la République française z 18. januára 1978, strany 514 a 515, a experimentálnej normy T 73-260 z júna 1981, ktorú vydala "Association fran çaise de normalisation" (AFNOR),- metódy používanej v Spojenom kráľovstve pod označením "Porous Pot Test", ktorá je uvedená v technickej správe č. 70 (1978) výskumného strediska Water Research Centre.Článok 3Podľa postupu článku 5 ods. 2 smernice 73/404/EHS sa vystaví posudok laboratória pre aniónové povrchovo aktívne látky na základe referenčnej metódy (postupu potvrdzujúceho testu) uvedenej v prílohe k tejto smernici."3. Vkladá sa nasledujúci článok 3a:"Článok 3aZmeny, ktoré sú potrebné na prispôsobenie prílohy technickému pokroku, sa prijmú podľa postupu článku 7b smernice 73/404/EHS."4. Príloha sa nahrádza prílohou k tejto smernici.Článok 2Členské štáty uvedú do účinnosti právne predpisy potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do osemnástich mesiacov od jej oznámenia a bezodkladne o tom informujú Komisiu.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 31. marca 1982Za RadupredsedaP. de Keersmaeker[1] Ú. v. ES C 112, 14.5.1981, s. 4.[2] Ú. v. ES C 172, 13.7.1981, s. 111.[3] Ú. v. ES 310, 30.11.1981, s. 7.[4] Ú. v. ES L 347, 17.12.1973, s. 53.[5] Ú. v. ES L 347, 17.12.1973, s. 51.--------------------------------------------------PRÍLOHASTANOVENIE BIOLOGICKEJ ODBÚRATEľNOSTI ANIÓNOVÝCH POVRCHOVO AKTÍVNYCH LÁTOKReferenčná metóda (potvrdzujúci test)KAPITOLA 11.1. DefinícieAniónové povrchovo aktívne látky v zmysle tejto smernice sú povrchovo aktívne látky, ktoré sa po prechode cez katiónový a aniónový vymieňač iónov oddelia frakčnou elúciou a stanovia sa podľa analytického predpisu uvedeného v kapitole 3 ako látka aktívna na metylénovú modrú (MBAS).1.2. Potrebné vybavenieMeranie sa uskutočňuje za použitia zariadenia s aktivovaným kalom, ktoré je na obrázku 1 zobrazené schematicky a na obrázku 2 podrobnejšie.Zariadenie pozostáva zo zásobnej nádoby A pre syntetickú odpadovú vodu, dávkovacieho čerpadla B, prevzdušňovacej nádoby C, usadzovacej nádrže D, vzduchového čerpadla na tlakový vzduch E na recirkuláciu aktivovaného kalu a zbernej nádrž F pre odtekajúcu spracovanú odpadovú vodu.Nádoby A a F musia pozostávať zo skla alebo vhodnej umelej hmoty a musí sa do nich zmestiť najmenej 24 litrov. Čerpadlo B musí zaručovať rovnomerný prítok syntetickej odpadovej vody k prevzdušňovacej nádobe; v normálnej prevádzke sa musia do tejto nádoby zmestiť 3 litre odpadovej vody. V nádobe C je v špici dna nádoby v tvare kužeľa umiestnená na prevzdušnenie sklenená frita G. Vzduch vháňaný cez fritu sa musí merať prietokomerom H.1.3. Syntetická odpadová vodaNa vykonanie testu sa použije syntetická odpadová voda.Na tento účel sa na liter pitnej vody rozpustí:160 mg peptónu,110 mg mäsového extraktu,30 mg močoviny CO(NH2)2,7 mg chloridu sodného (NaCl),4 mg chloridu vápenatého (CaCl2.2 H2O),2 mg síranu horečnatého (MgSO4.7 H2O),28 mg hydrofosforečnanu dvojdraselného (K2HPO4)a 20 ± 2 mg MBAS.MBAS sa extrahuje zo skúšaného materiálu metódou uvedenou v kapitole 2. Syntetická odpadová voda sa denne pripravuje čerstvá.1.4. Príprava vzoriek1.4.1. Čisté povrchovo aktívne látky sa môžu testovať bez predbežnej úpravy. Na prípravu syntetickej odpadovej vody (1.3) sa musí stanoviť obsah MBAS.1.4.2. U formulovaných výrobkov sa zistí obsah MBAS a mydla. Vykoná sa extrakcia alkoholom a potom oddelene MBAS (pozri kapitolu 2). Obsah MBAS v extrakte musí byť pre výrobu syntetickej odpadovej vody známy.1.5. Prevádzka skúšobného zariadeniaNa začiatku testu sa prevzdušňovacia nádoba C, ako aj usadzovacia nádrž D naplnia syntetickou odpadovou vodou. Usadzovacia nádrž D sa zafixuje vo výške tak, aby sa do prevzdušňovacej nádoby C zmestili 3 litre.Očkovanie sa uskutoční tromi mililitrami tekutého odpadu z čistiarne odpadovej vody dobrej kvality, ktorý sa čerstvo odoberie z odtoku biologickej čistiarne odpadových vôd určenej pre prevažne odpadovú vodu z domácností. Vzorka z odtoku sa musí udržiavať v aeróbnych podmienkach od odobratia až po použitie. Potom sa zapne prívod vzduchu G, vzduchové čerpadlo pre tlakový vzduch E a dávkovacie čerpadlo B. Prítok syntetickej odpadovej vody do prevzdušňovacej nádoby C musí byť 1 liter za hodinu, čo zodpovedá priemernej dobe zotrvania 3 hodiny.Prívod vzduchu sa musí nastaviť tak, aby obsah prevzdušňovacej nádoby C zotrval stále v suspenzii a aby sa dodržal minimálny obsah rozpusteného kyslíka 2 mg/l. Tvorbe peny sa musí zabrániť vhodnými prostriedkami. Nesmú sa však použiť odpeňovacie prostriedky, ktoré majú inhibujúci vplyv na aktivovaný kal, ani také, ktoré obsahujú MBAS. Čerpadlo E musí byť nastavené tak, aby sa neustále uskutočňoval rovnomerný spätný tok aktivovaného kalu z usadzovacej nádrže k prevzdušňovacej nádobe C. Kal, nazhromaždený okolo hornej časti prevzdušňovacej nádoby C, na dne usadzovacej nádrže D alebo v spätnom vedení, sa musí najmenej raz denne priviesť späť do obehu kefovaním alebo inými vhodnými prostriedkami. Ak sa kal neusadzuje, je možné zlepšiť jeho usadzovacie a zahusťovacie vlastnosti prípadným opakovaným pridaním po 2 ml 5 %-ného roztoku chloridu železitého.Voda odtekajúca z usadzovacej nádrže D sa zachytáva v zbernej nádrži F počas 24 hodín; po uplynutí tejto doby sa po dôkladnom premiešaní odoberie vzorka. Následne sa zberná nádrž F starostlivo vyčistí.1.6. Kontrola meracieho zariadeniaObsah MBAS v syntetickej odpadovej vode (v mg/l) sa stanoví bezprostredne pred použitím.Obsah MBAS (v mg/l) v odtoku zachytenom v zbernej nádrži F počas 24 hodín sa analyticky stanoví podľa tej istej metódy bezprostredne po odobratí vzorky; ak to nie je možné, musí sa vzorka zakonzervovať (prednostne zmrazením). Koncentrácia sa stanoví s presnosťou na 0,1 mg/l MBAS.Na kontrolu bezchybnej prevádzky meracieho zariadenia sa najmenej dvakrát do týždňa zmeria chemická spotreba kyslíka (CHSK) alebo rozpustený organický uhlík (ROU) odpadovej vody prefiltrovanej cez sklené vlákna v zbernej nádrži F a prefiltrovanej syntetickej odpadovej vody v zásobnej nádobe A.Po dosiahnutí biologickej odbúrateľnosti MBAS, ktorá je na deň skoro rovnaká, to znamená po ukončení doby zábehu podľa obrázku 3, by malo naďalej neustále prebiehať znižovanie hodnoty CHSK alebo ROU.Sušina aktivovaného kalu v g/l v prevzdušňovacej nádobe sa musí zisťovať dvakrát do týždňa. Ak je jej obsah väčší než 2,5 g/l, musí sa nadbytok aktivovaného kalu odstrániť.Skúška odbúrateľnosti sa musí vykonať pri približne konštantnej teplote miestnosti v rozsahu medzi 292 K a 297 K (19 až 24oC).1.7. Výpočet biologickej odbúrateľnostiBiologická odbúrateľnosť MBAS v percentách sa vypočítava denne z obsahu MBAS v mg/l syntetickej odpadovej vody a odtoku nazbieraného v zbernej nádrži F. Vypočítané hodnoty odbúrateľnosti sa graficky znázornia podľa obrázku 3.Pre výpočet hodnôt biologickej odbúrateľnosti MBAS sa musí vytvoriť aritmetický stred z hodnôt odbúrateľnosti, ktoré sa zistili po ukončení doby zábehu, t. j. počas 21 po sebe nasledujúcich dňoch pri konštantnom odbúravaní v bezporuchovej prevádzke. Doba zábehu nesmie v žiadnom prípade trvať viac než 6 týždňov.Denné hodnoty biologického odbúravania sa vypočítajú s presnosťou na 0,1 %; konečný výsledok sa však musí zaokrúhliť na celé čísla.V mnohých prípadoch je možné obmedziť častosť stanovení, avšak na zistenie strednej hodnoty sa musia použiť výsledky z najmenej 14 denných odberov vzoriek, ktoré sa rozdelia na časové obdobie 21 dní nasledujúcich po dobe zábehu.KAPITOLA 2PREDBEŽNÉ SPRACOVANIE ANALYZOVANÉHO MATERIÁLU2.1. Predbežné poznámky2.1.1. Spracovanie vzoriekS odvolaním sa na spracovanie aniónových povrchovo aktívnych látok a detergentov na stanovenie biologickej odbúrateľnosti potvrdzujúcim testom sa postupuje takto:Výrobky | Spracovanie |Aniónové povrchovo aktívne látky | Žiadne |Kombinované detergenty | Alkoholové extrakcie s následnou izoláciou aniónových povrchovo aktívnych látok výmenou iónov |Účelom extrakcie je odstránenie nerozpustných a anorganických zložiek komerčného výrobku, ktoré by za určitých okolností mohli rušiť skúšku biologickej odbúrateľnosti.2.1.2. Metóda výmeny iónovNa správne uskutočnenie testu biologickej odbúrateľnosti je potrebné izolovanie a oddelenie aniónových povrchovo aktívnych látok od mydla, neiónových a katiónových povrchovo aktívnych látok.Tento výsledok sa docieli metódou výmeny iónov prostredníctvom makroporéznej ionomeničovej živice a vhodných eluačných prostriedkov pre frakčnú elúciu. Týmto spôsobom sa v jednom pracovnom úkone izoluje mydlo, aniónové a neiónové povrchovo aktívne látky.2.1.3. Analytická kontrolaObsah aniónových povrchovo aktívnych látok v detergentoch sa stanoví po homogenizácii analytickou metódou MBAS. Obsah mydla sa stanoví prostredníctvom vhodnej analytickej metódy. Táto analýza výrobku je potrebná na výpočet množstiev, ktoré sú potrebné na prípravu frakcií pre test biologickej odbúrateľnosti.Kvantitatívna extrakcia nie je potrebná; predsa by sa však malo extrahovať najmenej 80 % neiónových povrchovo aktívnych látok. Spravidla sa získa 90 % a viac.2.2. PrincípZ homogénnej vzorky (prášok, pasty a vysušené kvapaliny) sa získa etanolový extrakt, ktorý obsahuje povrchovo aktívne látky, mydlo a ostatné zložky vzorky syntetického detergentu, rozpustné v alkohole.Etanolový extrakt sa do sucha odparí, rozpustí sa v zmesi izopropanolu s vodou a tento roztok sa nechá prejsť cez kombináciu meničov iónov zo silne kyslého katexu a makroporézneho anexu vyhriatu na 323 K (50 oC). Táto teplota je potrebná, aby sa zabránilo vyzrážaniu mastných kyselín v kyslom prostredí.Neiónové povrchovo aktívne látky zostanú vo filtráte.Mydlové mastné kyseliny sa oddelia elúciou etanolom obsahujúcim CO2. Aniónové povrchovo aktívne látky sa potom získajú elúciou vodným roztokom hydrouhličitanu amónneho a izopropanolu ako amónne soli. Tieto amónne soli sa použijú pre test odbúrateľnosti.Katiónové povrchovo aktívne látky, ktoré by mohli rušiť test odbúrateľnosti a analytickú metódu, sa eliminujú katexom nasadeným nad anexom.2.3. Chemikálie a prístroje2.3.1. Deionizovaná voda2.3.2. Etanol, 95 obj. % C2H5OH(prípustný denaturačný prostriedok: metyletylketón alebo metanol)2.3.3. Zmes izopropanolu s vodou (50/50 v/v):50 objemových dielov izopropanolu (CH3CHOH. CH3) a50 objemových dielov vody (2.3.1)2.3.4. Roztok CO2 v etanole (približne 0,1 % CO2); použije sa privádzacia rúrka so zabudovanou fritou a 10 minút sa nechá prúdiť oxid uhličitý (CO2) cez etanol (2.3.2). Používať len čerstvo pripravené roztoky.2.3.5. Roztok hydrouhličitanu amónneho (60/40 v/v): 0,3 mol NH4HCO3 v 1000 ml zmesi izopropanolu s vodou pozostávajúcej zo 60 objemových dielov izopropanolu a 40 objemových dielov vody (2.3.1)2.3.6. Menič katiónov (katex) (KAT), silno kyslý, odolný voči alkoholu, (50 — 100mesh)2.3.7. Menič aniónov (anex) (AAT), makroporézny, Merck Lewatit MP 7080 (70 –2.3.8. Kyselina soľná, 10 hmotn. % HCl (hmotn.)2.3.9. Banka s okrúhlym dnom s kónickým zábrusom a spätným chladičom, obsah2000 ml2.3.10. Nuč (vyhrievateľný) pre filtračný papier, priemer 90 mm2.3.11. Odsávacia fľaša, 2000 ml2.3.12. Ionomeničový stĺpec s ohrievacím plášťom a kohútom: priemer vnútornej rúry 60 mm, výška 450 mm (obrázok 4)2.3.13. Vodný kúpeľ2.3.14. Vákuová sušiareň2.3.15. Termostat2.3.16. Vákuový odparovač2.4. Príprava extraktu a oddelenie aniónových aktívnych činidiel2.4.1. Príprava extraktuPre test odbúrateľnosti je potrebných asi 50 g MBAS ako povrchovo aktívnej látky.Bežne sa na extrakciu nepoužíva viac než 1000 g výrobku, predsa však môže byť potrebná extrakcia väčších množstiev vzorky. Z praktických dôvodov je najvyššia hranica pri príprave extraktov pre test odbúrateľnosti vo väčšine prípadov 5000 g.Podľa skúsenosti je šaržovité získavanie extraktov pracovno — technicky výhodnejšie než práca vo väčšom meradle. Predpísané množstvá meničov zodpovedajú pracovnej kapacite 600 až 700 mmol povrchovo aktívnych látok a mydla.2.4.2. Oddelenie zložiek rozpustných v alkoholePo vnesení 250 g skúmaného detergentu do 1250 ml etanolu sa zmes zahreje do varu a za varu sa za miešania a spätného toku zahrieva počas 1 hodiny. Horúci alkoholový roztok sa nechá prejsť cez nuč vyhriaty na 323 K (50oC) s filtrom s hrubými pórmi a rýchlo sa odsaje. Následne sa banka a nuč vypláchne 200 ml horúceho etanolu. Filtrát a preplachovací alkohol sa zachytia v prázdnej odsávačke.V prípade pastovitých a kvapalných výrobkov sa naváži toľko, aby bolo prítomných nie viac než 55 g aniónovej povrchovo aktívnej látky a 35 g mydla. Toto navážené množstvo sa vysuší. Zbytok sa rozpustí v 2000 ml etanolu; potom sa postupuje tak, ako je to uvedené vyššie.Ak má práškovitý detergent výrazne nižšiu sypnú váhu (< 300 g/l), odporúča sa zvýšiť množstvo etanolu až po zmiešavací pomer 20: 1.Etanolový filtrát sa odparí — s výhodou prostredníctvom rotačného odparovača — do sucha. Ak je potrebné väčšie množstvo extraktu, postup sa opakuje. Zvyšok sa rozpustí v 5000 ml zmesi izopropanolu s vodou.2.4.3. Príprava ionomeničových stĺpcovKatexový stĺpec600 ml katexovej živice KAT (2.3.6) sa dá do 3000 ml kadičky a v nej sa zaleje 2000 ml kyseliny soľnej (2.3.8). Za občasného miešania sa to nechá najmenej dve hodiny stáť. Potom sa kyselina dekantuje a KAT sa spláchne deionizovanou vodou do stĺpca (2.3.12), do ktorého bol predtým vložený chumáč sklenej vlny. Stĺpec sa premyje deionizovanou vodou pri rýchlosti prietoku 10 až 30 ml/min. až do neprítomnosti chloridov. Následne sa voda vytlačí zmesou 2000 ml izopropanolu s vodou (2.3.3.) pri rýchlosti prietoku tiež 10 až 30 ml/min. Tým je ionomeničový stĺpec KAT pripravený na prevádzku.Anexový stĺpec600 ml anexovej živice AAT (2.3.7) sa dá do 3000 ml kadičky a v nej sa dokonale zaleje 2000 ml deionizovanej vody. Potom sa menič iónov nechá najmenej 2 hodiny napučiavať. Následne sa AAT spláchne deionizovanou vodou do stĺpca, do ktorého sa predtým tiež vložil chumáč sklenenej vlny.Stĺpec sa vymýva 0,3 M roztokom hydrouhličitanu amónneho (2.3.5) až po neprítomnosť chloridov; na to je potrebných asi 5000 ml roztoku. Následne sa dodatočne premyje 2000 ml deionizovanej vody, potom sa voda vytlačí 2000 ml zmesi izopropanolu s vodou (2.3.3) pri rýchlosti prietoku 10 až 30 ml/min. Tým je ionomeničový stĺpec AAT vo forme OH pripravený na prevádzku.2.4.4. Postup menenia iónovObidva ionomeničové stĺpce sa spoja takým spôsobom, aby sa stĺpec KAT nachádzal pred stĺpcom AAT. Ionomeničové stĺpce sa zahrejú za použitia termostatu na 323 K (50oC). Potom sa 5000 ml roztoku získaného podľa 2.4.2 vyhreje na 333 K (60 oC) a horúci roztok sa nechá prejsť pri rýchlosti prietoku 20 ml/min. cez kombináciu stĺpcov. Nakoniec sa stĺpce vymyjú 1000 ml horúcej zmesi izopropanolu s vodou (2.3.3).Na získanie aniónových povrchovo aktívnych látok (MBAS) sa oddelí katiónový stĺpec. Eluovať zo stĺpca KAT mydlové mastné kyseliny pomocou 5000 ml roztoku CO2 v etanole (323 K, 50oC) (2.3.4). Eluát zahodiť.Následne sa vyeluuje MBAS zo stĺpca AAT pomocou 5000 ml roztoku hydrouhličitanu amónneho (2.3.5) a eluát sa suší v parnom kúpeli alebo v rotačnom odparovači. Zbytok obsahuje MBAS (ako amónnu soľ) a prípadne netenzidové aniónové látky, ktoré neovplyvňujú nepriaznivo test biologickej odbúrateľnosti. Pridať k zbytku deionizovanú vodu až po určitý objem a stanoviť obsah MBAS analogicky podľa kapitoly 3. Roztok sa použije ako základný roztok aniónových syntetických detergentov pre test biologickej odbúrateľnosti. Uskladňuje sa pri teplote pod 278 K (5oC).2.4.5. Regenerácia použitých meničovMenič katiónov sa po použití zahodí.Menič aniónov sa regeneruje preliatím ďalším množstvom roztoku hydrouhličitanu amónneho (2.3.5) cez stĺpec pri rýchlosti prietoku asi 10 ml/min, až kým je eluát bez obsahu aniónových povrchovo aktívnych látok (test na metylénovú modrú). Nakoniec sa cez menič aniónov preleje ešte 2000 ml zmesi izopropanolu s vodou (2.3.3). Po tomto je menič aniónov opäť pripravený na prevádzku.KAPITOLA 3STANOVENIE ANIÓNOVÝCH POVRCHOVO AKTÍVNYCH LÁTOK PRI TESTE BIOLOGICKEJ ODBÚRATEĽNOSTI3.1. PrincípMetóda je založená na skutočnosti, že katiónové farbivo metylénová modrá tvorí s aniónovými tenzidmi modré soli, ktoré môžu byť extrahované chloroformom. Na zabránenie rušení sa vykoná extrakcia najskôr z alkalického roztoku; potom sa extrakt pretrepe kyslým roztokom metylénovej modrej. Extinkcia oddelenej organickej fázy sa zmeria fotometricky v absorpčnom maxime pri vlnovej dĺžke 650 nm.3.2. Chemikálie a prístroje3.2.1. Tlmivý roztok pH 10:Rozpustiť 24 g hydrouhličitanu sodného (NaHCO3) (p. a.) a 27 g bezvodého uhličitanu sodného (Na2CO3) (p. a.) v deionizovanej vode a zriediť na 1000 ml.3.2.2. Neutrálny roztok metylénovej modrej:Rozpustiť 0,35 g metylénovej modrej (p. a.) v deionizovanej vode a zriediť na 1000 ml. Roztok pripraviť najmenej 24 hodín pred použitím. Extinkcia chlorofomovej fázy slepej vzorky nesmie oproti čistému chloroformu pri 650 nm prekročiť 0,015 na 1 cm hrúbky vrstvy.3.2.3. Kyslý roztok metylénovej modrej:Rozpustiť v 500 ml deionizované vody 0,35 g metylénovej modrej (p. a.) a zmiešať s 6,5 ml H2SO4 (d = 1,84 g/ml). Deionizovanou vodou zriediť na 1000 ml. Roztok je treba pripraviť najmenej 24 hodín pred použitím. Extinkcia chlorofomovej fázy slepej vzorky nesmie oproti čistému chloroformu pri 650 nm prekročiť 0,015 na 1 cm hrúbky vrstvy.3.2.4. Chloroform (trichlórmetan) CHCl3 (p. a.) čerstvo destilovaný3.2.5. Metylester kyseliny dodecylbenzénsulfónovej3.2.6. Roztok hydroxidu draselného v etanole, KOH 0,1 M3.2.7. Etanol čistý, C2H5OH (p. a.)3.2.8. 0,5 M kyselina sírová, H2SO43.2.9. Roztok fenolftaleínu:Rozpustiť za miešania 1 g fenolftaleínu v 50 ml etanolu a 50 ml deionizovanej vody. Zrazeninu odfiltrovať.3.2.10. Kyselina soľná v metanole [250 ml koncentrovanej kyseliny soľnej (p. a.) a 750 ml metanolu]3.2.11. Oddeľovací lievik, 250 ml3.2.12. Odmerná banka, 50 ml3.2.13. Odmerná banka, 500 ml3.2.14. Odmerná banka, 1000 ml3.2.15. Banka s guľatým dnom so zábrusom a spätným chladičom, 250 ml; varné guličky3.2.16. pH — meter3.2.17. Fotometer na merania pri 650 nm s 1 až 5 cm kyvetami3.2.18. Hruboporézny filtračný papier3.3. PostupAnalytické vzorky sa nesmú odoberať cez penovú vrstvu.Po dôkladnom vyčistení vodou sa analytické prístroje pred použitím dobre prepláchnu kyselinou soľnou v metanole (3.2.10) a následne deionizovanou vodou.Pri odoberaní vzorky okamžite filtrovať vzorky skúšaného prítoku a odtoku čistiarne s aktivovaným kalom. Prvých 100 ml filtrátu sa zahodí.Do 250 ml oddeľovacieho lievika (3.2.11) sa dá, po prípadnej neutralizácii, odmerané množstvo vzorky. Množstvo vzorky by malo obsahovať 20 až 150 μg MBAS. Pri nižšom obsahu MBAS sa môže použiť až 100 ml vzorky. Ak sa použije menej než 100 ml, deionizovanou vodou sa zriedi na 100 ml. Ku vzorke pridať 10 ml tlmivého roztoku (3.2.1), 5 ml neutrálneho roztoku metylénovej modrej (3.2.2) a 15 ml chloroformu (3.2.4). Zmes pretrepávať jednu minútu opatrne a nie príliš silno. Po oddelení fáz dať chloroformovú vrstvu do druhého oddeľovacieho lievika so 110 ml deionizovanej vody a 5 ml kyslého roztoku metylénovej modrej (3.2.3). Zmes pretrepávať jednu minútu. Chloroformovú vrstvu dať cez vopred alkoholom vymytý a v chloroforme namočený vatový filter do odmernej banky (3.2.12).Alkalické a kyslé roztoky trikrát extrahovať, pričom pri druhej a tretej extrakcii sa použije po 10 ml chloroformu. Spojené chloroformové extrakty prefiltrovať cez ten istý vatový filter a zriediť až po značku 50 ml banky (3.2.12) chloroformom použitým na premytie vaty. Zmerať extinkciu chloroformového roztoku oproti chloroformu pri 650 nm v 1 až 5 cm kyvetách. Celý postup vykonať so slepým pokusom.3.4. Kalibračná krivkaZo štandardného roztoku metylesteru kyseliny dodecylbenzénsulfónovej (tetrapropylénový typ, mólová hmotnosť 340) po zmydelnení v hydroxide draselnom pripraviť kalibračný roztok. MBAS sa počíta ako dodecylbenzénsulfonát sodný (mólová hmotnosť 348).V banke s guľatým dnom navážiť 400 až 450 mg metylesteru kyseliny dodecylbenzénsulfónovej (3.2.5) s presnosťou na 0,1 mg a pridať 50 ml etanolového roztoku hydroxidu draselného (3.2.6) a niekoľko varných guličiek. Pripevniť spätný chladič a jednu hodinu variť. Po ochladení premyť chladič a zábrus 30 ml etanolu a na to použitú kvapalinu pridať k obsahu banky. Roztok titrovať kyselinou sírovou na fenolftaleín až do bezfarebna. Tento roztok preliať do 1000 ml odmernej banky (3.2.14), doplniť po značku deionizovanou vodou a premiešať.Časť tohto základného roztoku tenzidu sa potom ďalej zriedi. Odoberie sa 25 ml, 500 ml sa dá do odmernej banky (3.2.13), doplní sa deionizovanou vodou až po značku a premieša sa.Tento štandardný roztok obsahujemg MBAS na ml, pričom E = hmotnosť vzorky v mg.Na zostrojenie kalibračnej krivky sa odoberie 1, 2, 4, 6, 8 ml štandardného roztoku a zakaždým sa zriedi deionizovanou vodou na 100 ml. Potom sa postupuje tak, ako je to popísané v 3.3 (vrátane slepého testu).3.5. Výpočet výsledkovObsah aniónových tenzidov vo forme MBAS vo vzorke sa odčíta z kalibračnej krivky (3.4). Obsah MBAS vzorky sa zistí z:= MBAS mg/l,pričom = ml objem použitej vzorky.Výsledky sa vyjadria ako dodecylbenzénsulfonát sodný (mólová hmotnosť 348).3.6. Vyjadrenie výsledkovVýsledky sa udajú v mg/l MBAS s presnosťou na 0,1.+++++ TIFF +++++A. Zásobná nádobaB. Dávkovacie čerpadloC. Prevzdušňovacia nádoba (kapacita 3 l)D. Usadzovacia nádržE. Vzduchové čerpadlo na tlakový vzduchF. Zberná nádržG. PrevzdušňovačH. Vzduchový prietokomer+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++Výpočet biologickej odbúratel'nostiPotvrdzujúci test+++++ TIFF +++++Vyhrievaná výmenná kolóna(Rozmery v milimetroch)--------------------------------------------------


title: Smernica 2003/108/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. decembra 2003, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2002/96/ES o odpade z elektrických a elektronických zariadení (OEEZ)

text:
Dôležité právne oznámenie

|

32003L0108

Úradný vestník L 345 , 31/12/2003 S. 0106 - 0107

		Smernica 2003/108/ES Európskeho parlamentu a Radyz 8. decembra 2003,ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2002/96/ES o odpade z elektrických a elektronických zariadení (OEEZ)EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na jej článok 175 odsek 1,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru [1],po porade s Výborom regiónov,konajúc v súlade s postupom stanovenom v článku 251 zmluvy [2],keďže:(1) počas procesu prijímania smernice 2002/96/ES Európskeho parlamentu a Rady z 27. januára 2003 o odpade z elektrických a elektronických zariadení (OEEZ) [3] vznikli obavy z možných finančných dôsledkoch znenia článku 9 tejto smernice pre výrobcov príslušných zariadení;(2) na schôdzi Zmierovacieho výboru 10. októbra 2002 o tejto smernici Európsky parlament, Rada a Komisia vyjadrili v spoločnom vyhlásení svoj zámer preskúmať pri najbližšej príležitosti otázky týkajúce sa článku 9 smernice 2002/96/ES ohľadom OEEZ od užívateľov iných ako sú súkromné domácnosti;(3) Komisia v súlade so spoločným vyhlásením preskúmala finančné dôsledky pre výrobcov podľa skutočného znenia článku 9 smernice 2002/96/ES a zistila, že záväzok spätného preberania OEEZ umiestneného na trh v minulosti vytvára retroaktívnu zodpovednosť, pre ktorú neboli vytvorené žiadne ustanovenia a ktoré by pravdepodobne vystavili určitých výrobcov vážnym ekonomickým rizikám;(4) aby sa predišlo takýmto rizikám, finančnú zodpovednosť za zber, nakladanie, opätovné použitie, zhodnotenie a recykláciu OEEZ, od užívateľov iných, ako sú súkromné domácnosti, ktoré boli umiestnené na trh do 13. augusta 2005, by mali niesť výrobcovia, ak dodávajú nové výrobky nahrádzajúce výrobky rovnocenného typu alebo plniace tie isté funkcie; ak sa takýto odpad nenahrádza novými výrobkami, zodpovednosť by mali niesť ich užívatelia; členské štáty, výrobcovia a užívatelia by mali mať možnosť vytvoria alternatívnych opatrení;(5) podľa článku 17 smernice 2002/96/ES členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s tou smernicou do 13. augusta 2004; aby sa predišlo potrebe zmeniť právne predpisy členských štátov prijaté do tohto dátumu, táto smernica by mala byť prijatá čo najskôr a vykonaná v právnych predpisov členských štátov v rovnakom čase ako smernica 2002/96/ES.(6) smernica 2002/96/ES by sa mala podľa toho zmeniť a doplniť,PRIJALI TÚTO SMERNICU:Článok 1Článok 9 smernice 2002/96/ES sa nahrádza takto:"Článok 9Financovanie vzťahujúce sa na OEEZ od iných užívateľov ako súkromné domácnosti1. Členské štáty zabezpečia, aby od 13. augusta 2005 zber, spracovanie, zhodnotenie a environmentálne vhodné zneškodňovanie OEEZ, od iných užívateľov ako súkromných domácností, z výrobkov uvedených na trh po 13. auguste 2005, zabezpečovali výrobcovia.Členské štáty zabezpečia, aby do 13. augusta 2005 pre OEEZ z výrobkov uvedených na trh pred 13. augustom 2005 (historický odpad) bolo financovanie nákladov na hospodárenie také, ako ustanovuje tretí a štvrtý pododsek.Pre historický odpad, ktorý sa nahrádza novými rovnocennými výrobkami alebo novými výrobkami plniacimi tie isté funkcie, zabezpečujú financovanie nákladov výrobcovia týchto výrobkov, keď ich dodávajú. Členské štáty môžu alternatívne ustanoviť, aby iní užívatelia ako súkromné domácnosti boli čiastočne alebo celkom zodpovední za financovanie.Financovanie nákladov na iný historický odpad zabezpečia užívatelia iní ako súkromné domácnosti.2. Výrobcovia a iní užívatelia ako súkromné domácnosti môžu bez toho, aby bola dotknutá táto smernica, uzavrieť dohody ustanovujúce iné metódy financovania."Článok 2Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 13. augusta 2004. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.Článok 3Táto smernica nadobúda účinnosť dňom uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.Článok 4Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 8. decembra 2003.Za Európsky parlamentpredsedaP. CoxZa RaduPredsedaF. Frattini[1] Ú. v. ES C 234, 30.9.2003, s. 91.[2] Stanovisko Európskeho parlamentu 21. októbra 2003 (ešte neuverejnené v Úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z 19. novembra 2003.[3] Ú. v. ES L 37, 13.2.2003, s. 24.--------------------------------------------------


title: Smernica Rady z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31976L0207

Úradný vestník L 039 , 14/02/1976 S. 0040 - 0042 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 5 Zväzok 1 S. 0191  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 05 Zväzok 2 S. 0070  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 5 Zväzok 1 S. 0191  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 05 Zväzok 2 S. 0070  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 05 Zväzok 2 S. 0070

		Smernica Radyz 9. februára 1976o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky(76/207/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 235,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],keďže Rada vo svojom uznesení o sociálnom akčnom programe [3] z 21. januára 1974 kladie medzi priority opatrenia na dosiahnutie rovnosti medzi mužmi a ženami pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a s ohľadom na pracovné podmienky vrátane odmeňovania;keďže v súvislosti s odmeňovaním Rada prijala 10. februára 1975 smernicu 75/117/EHS o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa uplatňovania zásady rovnakej odmeny pre mužov a ženy [4];keďže sa tiež javí potreba prijať opatrenia na úrovni spoločenstva, s cieľom zabezpečiť zásadu rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a ostatných pracovných podmienok; keďže rovnaké zaobchádzanie s pracovníkmi a pracovníčkami je jedným z cieľov spoločenstva, ak sa má okrem iného dosiahnuť pokrok pri zosúlaďovaní životných a pracovných podmienok pri súčasnom zachovaní už dosiahnutých zlepšení; keďže zmluva na tento účel neposkytuje potrebné osobitné právomoci;keďže prostredníctvom ďalších právnych úprav by sa malo zabezpečiť vymedzenie a postupné vykonávanie zásady rovnakého zaobchádzania vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Účelom tejto smernice je uviesť v členských štátoch do platnosti zásadu rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky, ako aj o sociálne zabezpečenie za podmienok uvedených v odseku 2. Táto zásada sa ďalej uvádza len ako "zásada rovnakého zaobchádzania."2. S cieľom zabezpečiť postupné vykonávanie zásady rovnakého zaobchádzania vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením, Rada prijme na základe návrhu Komisie ustanovenia, ktoré vymedzujú podstatu, rozsah a spôsoby uplatňovania tejto zásady.Článok 21. Na účely ďalej uvádzaných ustanovení sa zásadou rovnakého zaobchádzania rozumie, že neexistuje žiadna priama ani nepriama diskriminácia z dôvodu pohlavia, najmä s odvolaním sa na manželský alebo rodinný stav.2. Táto smernica sa nedotýka práva členských štátov vylúčiť z oblasti jej uplatňovania tie profesijné činnosti, a kde je to vhodné, aj prípravu na tieto činnosti, pri ktorých je vzhľadom na ich charakter alebo okolnosti, za akých sa vykonávajú, pohlavie pracovníka určujúcim faktorom.3. Táto smernica sa nedotýka ustanovení na ochranu žien, najmä pokiaľ ide o tehotenstvo a materstvo.4. Táto smernica sa nedotýka opatrení na podporu rovnakej príležitosti pre mužov a ženy, najmä prostredníctvom odstraňovania existujúcich nerovností ovplyvňujúcich príležitosti žien v oblastiach uvedených v článku 1 ods. (1).Článok 31. Uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania znamená, že nesmie existovať žiadna diskriminácia z dôvodu pohlavia, pokiaľ ide o podmienky prístupu — vrátane kritérií výberu — k akýmkoľvek pracovným miestam alebo pozíciám, bez ohľadu na sektor alebo odvetvie činnosti, a k akýmkoľvek úrovniam zamestnaneckej hierarchie.2. Na tento účel členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými zabezpečia, že:a) všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia, ktoré sú v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania, sa zrušia;b) všetky ustanovenia, ktoré sú v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania a ktoré sú zahrnuté v kolektívnych zmluvách, jednotlivých pracovných zmluvách, vnútropodnikových predpisoch alebo v predpisoch upravujúcich nezávislé povolania a profesie, sa vyhlásia alebo môžu vyhlásiť za neplatné alebo sa zmenia;c) zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia, ktoré sú v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania, ak záujem o ochranu, ktorý ich pôvodne podnietil, už nie je riadne odôvodnený, sa zmenia; ak sú podobné ustanovenia súčasťou kolektívnych zmlúv, zástupcovia pracovníkov a zamestnávateľov sa požiadajú o ich vhodnú zmenu.Článok 4Uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania, pokiaľ ide o prístup k poradenstvu pre voľbu povolania, odbornej príprave, vyššej odbornej príprave a preškoľovaniu všetkých typov a na všetkých stupňoch, znamená, že členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými zabezpečia, že:a) všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia, ktoré sú v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania, sa zrušia;b) všetky ustanovenia, ktoré sú v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania a ktoré sú zahrnuté v kolektívnych zmluvách, jednotlivých pracovných zmluvách, vnútropodnikových predpisoch alebo v predpisoch upravujúcich nezávislé povolania a profesie, budú alebo budú môcť byť vyhlásené za neplatné alebo zmenené;c) poradenstvo pre voľbu povolania, odborná príprava, vyššia odborná príprava a preškoľovanie sú prístupné na základe rovnakých kritérií a na rovnakej úrovni bez akejkoľvek diskriminácie z dôvodu pohlavia bez toho, aby sa narušila sloboda poskytnutá v niektorých členských štátoch niektorým súkromným vzdelávacím inštitúciám.Článok 51. Uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania, pokiaľ ide o pracovné podmienky, vrátane podmienok upravujúcich prepustenie, znamená, že mužom aj ženám sa zaručia rovnaké podmienky bez diskriminácie z dôvodu pohlavia.2. Na tento účel členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými zabezpečia, že:a) všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia, ktoré sú v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania, sa zrušia;b) všetky ustanovenia, ktoré sú v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania a ktoré sú zahrnuté v kolektívnych zmluvách, jednotlivých pracovných zmluvách, vnútropodnikových predpisoch alebo v predpisoch upravujúcich nezávislé povolania a profesie, sa vyhlásia alebo môžu vyhlásiť za neplatné alebo sa zmenia;c) zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia, ktoré sú v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania, ak záujem o ochranu, ktorý ich pôvodne podnietil, už nie je odôvodnený, sa zmenia; ak sú podobné ustanovenia súčasťou kolektívnych zmlúv, zástupcovia pracovníkov a zamestnávateľov sa požiadajú o ich vhodnú zmenu.Článok 6Členské štáty zavedú do svojich vnútroštátnych právnych poriadkov potrebné opatrenia umožňujúce každému zamestnancovi, ktorý sa pokladá za poškodeného v dôsledku neuplatnenia zásady rovnakého zaobchádzania v zmysle článkov 3, 4 a 5, domáhať sa svojich práv súdnou cestou po prípadnom posúdení veci inými príslušnými orgánmi.Článok 7Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na ochranu zamestnancov pred prepustením na podnet zamestnávateľa, ktoré by bolo reakciou na ich sťažnosť podanú v rámci podniku, alebo na akékoľvek právne konanie zamerané na presadzovanie zásady rovnakého zaobchádzania.Článok 8Členské štáty sa postarajú o to, aby sa použili všetky primerané spôsoby, napríklad na pracovisku, na oboznámenie zamestnancov s predpismi prijatými na základe tejto smernice, ako aj s už platnými relevantnými predpismi.Článok 91. Členské štáty uvedú do platnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 30 mesiacov od jej vyhlásenia, o čom bezprostredne informujú Komisiu.Pokiaľ ide o prvú časť článku 3 ods. 2 písm. c) a prvú časť článku 5 ods. 2 písm. c), členské štáty po prvýkrát preskúmajú a prípadne po prvýkrát pozmenia zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia uvedené v tejto smernici do štyroch rokov od jej vyhlásenia.2. Členské štáty pravidelne hodnotia profesijné činnosti uvedené v článku 2 ods. (2) s cieľom rozhodnúť, či vzhľadom na dosiahnutú úroveň sociálneho rozvoja je zachovanie existujúcich výnimiek naďalej zdôvodnené. O výsledku hodnotenia informujú Komisiu.3. Členské štáty oznámia Komisii aj znenie zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení prijatých v oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica.Článok 10Do dvoch rokov od uplynutia 30-mesačnej lehoty ustanovenej v prvom pododseku článku 9 ods. (1) členské štáty poskytnú Komisii všetky informácie potrebné na to, aby mohla vypracovať správu o uplatňovaní tejto smernice a predložiť ju Rade.Článok 11Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 9. februára 1976Za RadupredsedaG. Thorn[1] Ú. v. ES C 111, 20.5.1975, s. 14.[2] Ú. v. ES C 286, 15.12.1975, s. 8.[3] Ú. v. ES C 13, 12.2.1974, s. 1.[4] Ú. v. ES L 45, 19.2.1975, s. 19.--------------------------------------------------