title: Smernica Rady 2009/162/EÚ z  22. decembra 2009 , ktorou sa menia a dopĺňajú niektoré ustanovenia smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty

text:
               15.1.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 10/14

         SMERNICA RADY 2009/162/EÚ
   z 22. decembra 2009,
   ktorou sa menia a dopĺňajú niektoré ustanovenia smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty
   RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 113,
   so zreteľom na návrh Komisie,
   so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
   so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
   konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,
   keďže:

               (1)

               Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (3) by sa mala zmeniť a doplniť, aby sa do nej mohli zapracovať rôzne zmeny a doplnenia, a to hlavne technickej povahy.

               (2)

               Pokiaľ ide o ustanovenia o dovoze a mieste zdanenia dodávok plynu a elektriny, z doslovného znenia textu smernice 2006/112/ES vyplýva, že osobitná úprava zavedená na základe smernice Rady 2003/92/ES zo 7. októbra 2003, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/388/EHS v súvislosti s pravidlami o mieste dodávok plynu a elektriny (4), sa neuplatňuje na dovoz ani dodávky plynu dopravovaného prostredníctvom plynovodov, ktoré nepatria do distribučnej sústavy, a predovšetkým sa neuplatňuje na plynovody prepravnej sústavy, prostredníctvom ktorých sa ale uskutočňujú početné cezhraničné transakcie plynovodmi. Účelom smernice 2003/92/ES však bolo zaviesť uplatňovanie osobitnej úpravy aj na tieto cezhraničné transakcie. V záujme dosiahnutia súladu medzi cieľom a znením textu je preto potrebné spresniť, že táto osobitná úprava sa uplatňuje na dovoz a dodávky plynu prostredníctvom akejkoľvek sústavy zemného plynu, ktorá sa nachádza na území Spoločenstva, alebo akejkoľvek siete, ktorá je k takejto sústave pripojená.

               (3)

               Plyn dovážaný prostredníctvom plavidiel je z hľadiska svojich vlastností identický s plynom dovážaným prostredníctvom plynovodov a po spätnom splyňovaní je určený na dopravu prostredníctvom plynovodov. Aby sa teda zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie, malo by sa oslobodenie od dane uplatňovať na dovoz zemného plynu prostredníctvom plavidiel, keď sa tento zemný plyn privádza do sústavy zemného plynu alebo ťažobnej siete.

               (4)

               Do prevádzky už boli uvedené prvé cezhraničné teplárenské a chladiarenské siete. Problematika dodávky a dovozu tepla alebo chladu je rovnaká ako problematika dodávky a dovozu plynu alebo elektriny. Podľa súčasných pravidiel sa DPH zo zemného plynu a elektriny vyrubuje na mieste, kde ich spotrebiteľ skutočne spotrebúva, čím sa zabraňuje narušeniu hospodárskej súťaže medzi členskými štátmi. Z tohto dôvodu by sa tá istá úprava, ktorá sa vzťahuje na zemný plyn a elektrinu, mala tiež vzťahovať na teplo a chlad.

               (5)

               Pokiaľ ide o miesto, kde sa vyrubuje DPH zo služieb, z doslovného znenia textu smernice 2006/112/ES vyplýva, že osobitná úprava zavedená na základe smernice 2003/92/ES sa uplatňuje iba na poskytovanie prístupu k distribučným sústavám zemného plynu a elektriny, a teda sa nevzťahuje na poskytovanie služieb rovnakej povahy súvisiacich s prepravnou sústavou alebo dokonca s ťažobnou sieťou. Cieľom smernice 2003/92/ES však bolo zaviesť uplatňovanie osobitnej úpravy aj na tieto služby. V záujme dosiahnutia súladu medzi cieľom a znením textu je preto potrebné spresniť, že táto osobitná úprava sa uplatňuje na všetky služby súvisiace s poskytovaním prístupu ku všetkým sústavám alebo sieťam zemného plynu a elektriny, ako aj k teplárenským a chladiarenským sieťam.

               (6)

               Skúsenosti získané z nedávneho zavádzania postupu platného v súčasnosti , na základe ktorých má Komisia rozhodnúť, či existuje riziko narušenia hospodárskej súťaže v dôsledku uplatňovania zníženej sadzby DPH na zemný plyn, elektrinu a ústredné kúrenie, ukázali, že tento postup je zastaraný a nadbytočný. Pravidlami, ktorými sa určuje miesto zdanenia, sa zabezpečuje, aby sa DPH vyrubovala na mieste, kde spotrebiteľ skutočne spotrebúva zemný plyn, elektrinu, teplo a chlad, čím sa zabraňuje akémukoľvek narušeniu hospodárskej súťaže medzi členskými štátmi. Je však dôležité ešte zabezpečiť, aby Komisia a ostatné členské štáty boli náležite informované, keď niektorý členský štát zavedie v tomto tak citlivom odvetví zníženú sadzbu. Z tohto dôvodu je potrebná predchádzajúca konzultácia s Výborom pre DPH.

               (7)

               Protokol z 8. apríla 1965 o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev ako právny základ pre oslobodenie od dane formou odpustenia alebo vrátenia nepriamych daní, ktoré je priznané Spoločenstvám a niektorým agentúram Spoločenstva a iným orgánom Spoločenstva v súvislosti s určitými nákupmi uskutočnenými na ich úradné účely, je špecifický a mal by sa odlíšiť od právneho základu pre oslobodenie od DPH v súvislosti s určitými transakciami, z ktorých majú prospech medzinárodné organizácie vo všeobecnosti. Je preto vhodné znenie smernice 2006/112/ES viac spresniť a zahrnúť do nej osobitnú výnimku, ktorá sa môže vykonávať prostredníctvom vrátenia dane; týmto by sa okrem iného vyhlo niektorým ťažkostiam, ktoré by mohli vzniknúť pri uplatňovaní oslobodenia od dane na subjekty založené Spoločenstvami, predovšetkým na niektoré spoločné podniky založené podľa článku 187 zmluvy.

               (8)

               Bulharsko a Rumunsko boli v súvislosti so svojím pristúpením oprávnené poskytovať oslobodenie od dane malým podnikom a naďalej oslobodzovať od dane medzinárodnú prepravu osôb. V záujme prehľadnosti a konzistentnosti by sa tieto oslobodenia od dane mali zahrnúť do znenia smernice 2006/112/ES.

               (9)

               Pokiaľ ide o právo na odpočet dane, uplatňuje sa základné pravidlo, že toto právo vzniká len v prípade, ak zdaniteľná osoba používa tovary a služby na účely svojej podnikateľskej činnosti.

               (10)

               Toto pravidlo by sa malo spresniť a sprísniť, pokiaľ ide o dodanie nehnuteľného majetku a súvisiace výdavky, s cieľom zabezpečiť, aby sa so zdaniteľnými osobami zaobchádzalo rovnakým spôsobom, keď sa nehnuteľný tovar, ktorý používajú v rámci svojej podnikateľskej činnosti, nepoužíva výlučne na účely súvisiace s touto činnosťou.

               (11)

               Nehnuteľný majetok a súvisiace výdavky predstavujú vzhľadom na hodnotu a ekonomickú životnosť takéhoto majetku, ako aj skutočnosť, že zmiešané použitie tohto typu majetku je bežnou praxou, najvýznamnejšie prípady, pri ktorých je potrebné spresnenie a posilnenie tohto pravidla, ale táto potreba vzniká aj v súvislosti s hnuteľným tovarom, ktorý má trvalý charakter, aj keď v tomto prípade je to v menej významnej a menej jednotnej miere. V súlade so zásadou subsidiarity by sa členským štátom v prípade potreby mali poskytnúť prostriedky na to, aby mohli prijať rovnaké opatrenia v súvislosti s hnuteľným tovarom, ktorý je súčasťou majetku podniku.

               (12)

               S cieľom zabezpečiť zdaniteľným osobám spravodlivý systém odpočítania dane v kontexte nových pravidiel by sa mal ustanoviť systém úpravy v súlade s ďalšími pravidlami úpravy odpočítania dane tak, aby zohľadnil zmeny v používaní tohto dotknutého majetku na podnikateľskú a nepodnikateľskú činnosť.

               (13)

               Smernica 2006/112/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Smernica 2006/112/ES sa týmto mení a dopĺňa takto:

               1.

               V článku 2 sa odsek 3 nahrádza takto:
               „3.   ‚Výrobky podliehajúce spotrebnej dani‘ sú energetické výrobky, alkohol a alkoholické nápoje a tabakové výrobky, ako sú definované platnými právnymi predpismi Spoločenstva, s výnimkou plynu dodávaného prostredníctvom sústavy zemného plynu, ktorá sa nachádza na území Spoločenstva, alebo akejkoľvek siete, ktorá je k takejto sústave pripojená.“

               2.

               V článku 13 sa odsek 2 nahrádza takto:
               „2.   Členské štáty môžu považovať činnosti, ktoré sú oslobodené od dane podľa článkov 132, 135, 136 a 371, článkov 374 až 377, článku 378 ods. 2, článku 379 ods. 2 alebo článkov 380 až 390b a ktoré vykonávajú subjekty spravované verejným právom, za činnosti, ktorých sa zúčastňujú ako orgány verejnej moci.“

               3.

               V článku 15 sa odsek 1 nahrádza takto:
               „1.   Elektrina, plyn, teplo alebo chlad a podobne sa považujú za hmotný majetok.“

               4.

               V článku 17 ods. 2 sa písmeno d) nahrádza takto:

                           „d)

                           dodanie plynu prostredníctvom sústavy zemného plynu, ktorá sa nachádza na území Spoločenstva, alebo siete, ktorá je k tejto sústave pripojená, dodanie elektriny alebo dodanie tepla alebo chladu prostredníctvom teplárenských alebo chladiarenských sietí v súlade s podmienkami stanovenými v článkoch 38 a 39;“.

               5.

               V hlave V kapitole 1 sa oddiel 4 nahrádza takto:

                  „Oddiel 4

                     Dodávky plynu prostredníctvom sústavy zemného plynu, dodávky elektriny a tepla alebo chladu prostredníctvom teplárenských a chladiarenských sietí

               Článok 38
               1.   V prípade dodávok plynu prostredníctvom sústavy zemného plynu, ktorá sa nachádza na území Spoločenstva, alebo akejkoľvek siete, ktorá je k takejto sústave pripojená, dodávok elektriny alebo dodávok tepla alebo chladu prostredníctvom teplárenských alebo chladiarenských sietí zdaniteľnému obchodníkovi sa za miesto dodania považuje miesto, kde má zdaniteľný obchodník zriadené sídlo svojej ekonomickej činnosti alebo stálu prevádzkareň, pre ktoré sa tento tovar dodáva, alebo ak takéto sídlo ekonomickej činnosti alebo stála prevádzkareň neexistujú, miesto, kde má trvalé bydlisko alebo kde sa obvykle zdržiava.
               2.   Na účely odseku 1 je ‚zdaniteľný obchodník‘ taká zdaniteľná osoba, ktorej hlavnou činnosťou, čo sa týka nákupu plynu, elektriny, tepla alebo chladu, je opätovný predaj týchto komodít a ktorej vlastná spotreba týchto výrobkov je zanedbateľná.
               Článok 39
               V prípade dodávok plynu prostredníctvom sústavy zemného plynu, ktorá sa nachádza na území Spoločenstva, alebo akejkoľvek siete, ktorá je k takejto sústave pripojená, dodávok elektriny alebo dodávok tepla alebo chladu prostredníctvom teplárenských alebo chladiarenských sietí, na ktoré sa nevzťahuje článok 38, sa za miesto dodania považuje miesto, kde spotrebiteľ tovar skutočne používa a spotrebúva.
               Ak spotrebiteľ v skutočnosti nespotrebuje celý alebo čiastočný objem plynu, elektriny alebo tepla alebo chladu, tento nespotrebovaný tovar sa považuje za použitý a spotrebovaný v mieste, kde má spotrebiteľ zriadené sídlo svojej ekonomickej činnosti alebo stálu prevádzkareň, pre ktoré sa tento tovar dodáva. Ak takéto sídlo ekonomickej činnosti alebo stála prevádzkareň neexistujú, tovar sa považuje za použitý a spotrebovaný v mieste, kde má spotrebiteľ trvalé bydlisko alebo kde sa obvykle zdržiava.“

               6.

               V článku 59 sa písmeno h) ustanovené smernicou 2008/8/ES z 12. februára 2008, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES, pokiaľ ide o miesto poskytovania služieb (5), nahrádza takto:

                           „h)

                           poskytovanie prístupu k sústave zemného plynu, ktorá sa nachádza na území Spoločenstva, alebo k akejkoľvek sieti, ktorá je k takejto sústave pripojená, k elektrizačnej sústave alebo teplárenským alebo chladiarenským sieťam alebo preprava alebo distribúcia prostredníctvom týchto sústav alebo sietí a poskytovanie ďalších priamo súvisiacich služieb;“.

               7.

               V článku 80 ods. 1 písm. b) sa slová „článkov 380 až 390“ nahrádzajú slovami „článkov 380 až 390b“.

               8.

               Článok 102 sa nahrádza takto:
               „Článok 102
               Po konzultácii s Výborom pre DPH môže každý členský štát uplatniť zníženú sadzbu na dodávky zemného plynu, elektriny alebo na ústredné kúrenie.“

               9.

               V článku 136 písm. a) sa slová „článkov 380 až 390“ nahrádzajú slovami „článkov 380 až 390b“.

               10.

               Článok 143 sa mení a dopĺňa takto:

                           a)

                           za písmenom f) sa dopĺňa toto písmeno:

                                       „fa)

                                       dovoz tovaru Európskym spoločenstvom, Európskym spoločenstvom pre atómovú energiu, Európskou centrálnou bankou alebo Európskou investičnou bankou, alebo orgánmi zriadenými Spoločenstvami, na ktoré sa vzťahuje Protokol z 8. apríla 1965 o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev, v rozsahu a za podmienok vymedzených v uvedenom protokole a dohodách na jeho vykonávanie alebo v dohodách o sídle, a predovšetkým pokiaľ nespôsobuje narušenie hospodárskej súťaže;“

                           b)

                           písmeno g) sa nahrádza takto:

                                       „g)

                                       dovoz tovaru inými medzinárodnými organizáciami ako organizáciami uvedenými v písmene fa), ktoré sú ako také uznané orgánmi verejnej moci hostiteľského členského štátu alebo členmi takýchto organizácií, v rozsahu a za podmienok vymedzených medzinárodnými dohovormi o založení týchto organizácií alebo dohodami o sídle;“

                           c)

                           písmeno l) sa nahrádza takto:

                                       „l)

                                       dovoz plynu prostredníctvom sústavy zemného plynu alebo akejkoľvek siete, ktorá je k takejto sústave pripojená, alebo privádzaného z plavidla určeného na dopravu plynu do sústavy zemného plynu alebo ťažobnej siete, ako aj dovoz elektriny alebo tepla alebo chladu prostredníctvom teplárenských alebo chladiarenských sietí;“.

               11.

               V článku 151 sa odsek 1 mení a dopĺňa takto:

                           a)

                           za písmenom a) sa dopĺňa toto písmeno:

                                       „aa)

                                       dodanie tovaru a poskytovanie služieb Európskemu spoločenstvu, Európskemu spoločenstvu pre atómovú energiu, Európskej centrálnej banke alebo Európskej investičnej banke, alebo orgánom zriadeným Spoločenstvami, na ktoré sa vzťahuje Protokol z 8. apríla 1965 o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev, v rozsahu a za podmienok vymedzených v uvedenom protokole a dohodách na jeho vykonávanie alebo v dohodách o sídle, a predovšetkým pokiaľ nespôsobuje narušenie hospodárskej súťaže;“

                           b)

                           písmeno b) sa nahrádza takto:

                                       „b)

                                       dodanie tovaru a poskytovanie služieb iným medzinárodným organizáciám ako organizáciám uvedeným v písmene aa), ktoré sú ako také uznané orgánmi verejnej moci hostiteľského členského štátu alebo členmi takýchto organizácií v rozsahu a za podmienok vymedzených medzinárodnými dohovormi o založení týchto organizácií alebo dohodami o sídle;“.

               12.

               V hlave X kapitole 1 sa vkladá tento článok:
               „Článok 168a
               1.   V prípade nehnuteľného majetku, ktorý je súčasťou majetku podniku zdaniteľnej osoby a používa sa ako na účely podnikateľskej činnosti zdaniteľnej osoby, tak aj na osobnú spotrebu tejto zdaniteľnej osoby alebo na osobnú spotrebu jej zamestnancov, alebo všeobecnejšie na iné účely ako účely jej podnikania, je DPH z výdavkov súvisiacich s týmto majetkom odpočítateľná v súlade so zásadami uvedenými v článkoch 167, 168, 169 a 173 len do tej miery, v akej sa tento majetok používa na účely podnikateľskej činnosti zdaniteľnej osoby.
               Odchylne od článku 26 sa zmeny v miere používania nehnuteľného majetku uvedenej v prvom pododseku zohľadňujú v súlade so zásadami ustanovenými v článkoch 184 až 192 podľa ich uplatňovania v príslušnom členskom štáte.
               2.   Členské štáty môžu uplatňovať odsek 1 aj vo vzťahu k DPH z výdavkov súvisiacich s iným tovarom, ktorý je súčasťou majetku podniku, podľa svojich kritérií.“

               13.

               V článku 221 ods. 2 sa slová „články 380 až 390“ nahrádzajú slovami „články 380 až 390b“.

               14.

               V článku 287 sa dopĺňajú tieto body:

                           „17.

                           Bulharsko: 25 600 EUR;

                           18.

                           Rumunsko: 35 000 EUR.“

               15.

               V hlave XIII kapitole 1 sa v oddiele 2 vkladajú tieto články:
               „Článok 390a
               Bulharsko môže v súlade s podmienkami, ktoré sa v tomto členskom štáte uplatňovali k dátumu jeho pristúpenia, naďalej oslobodzovať od dane medzinárodnú prepravu osôb uvedenú v prílohe X časti B bode 10, pokiaľ sa rovnaké oslobodenie od dane uplatňuje v jednom z členských štátov, ktoré boli členmi Spoločenstva k 31. decembru 2006.
               Článok 390b
               Rumunsko môže v súlade s podmienkami, ktoré sa v tomto členskom štáte uplatňovali k dátumu jeho pristúpenia, naďalej oslobodzovať od dane medzinárodnú prepravu osôb uvedenú v prílohe X časti B bode 10, pokiaľ sa rovnaké oslobodenie od dane uplatňuje v jednom z členských štátov, ktoré boli členmi Spoločenstva k 31. decembru 2006.“

               16.

               V článku 391 sa slová „v článkoch 380 až 390“ nahrádzajú slovami „v článkoch 380 až 390b“.

               17.

               V prílohe X sa názov nahrádza takto:

         Článok 2
   Transpozícia
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou s účinnosťou od 1. januára 2011. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 22. decembra 2009

            Za Radu

            predseda

         A. CARLGREN

      (1)  Stanovisko Európskeho parlamentu z 8. júla 2008 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku) a stanovisko Európskeho parlamentu z 24. novembra 2009 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku).

      (2)  Ú. v. EÚ C 204, 9.8.2008, s. 119.

      (3)  Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1.

      (4)  Ú. v. EÚ L 260, 11.10.2003, s. 8.

      (5)  Ú. v. EÚ L 44, 20.2.2008. s. 11.


title: Smernica Komisie 2009/93/ES z  31. júla 2009 , ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES s cieľom zaradiť alfachloralózu ako aktívnu látku do prílohy I k smernici (Text s významom pre EHP)

text:
               1.8.2009

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 201/46

      SMERNICA KOMISIE 2009/93/ES
   z 31. júla 2009,
   ktorou sa mení a dopĺňa smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES s cieľom zaradiť alfachloralózu ako aktívnu látku do prílohy I k smernici
   (Text s významom pre EHP)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (1), a najmä na jej článok 16 ods. 2 druhý pododsek,
   keďže:

               (1)

               V nariadení Komisie (ES) č. 1451/2007 zo 4. decembra 2007 o druhej fáze 10-ročného pracovného programu uvedeného v článku 16 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (2) sa stanovuje zoznam aktívnych látok, ktoré sa majú posúdiť na účely ich prípadného zaradenia do prílohy I, I A alebo I B k smernici 98/8/ES. Tento zoznam zahŕňa alfachloralózu.

               (2)

               Podľa nariadenia (ES) č. 1451/2007 sa alfachloralóza v súlade s článkom 11 ods. 2 smernice 98/8/ES posudzovala na použitie vo výrobkoch typu 14, rodenticídoch, podľa prílohy V k smernici 98/8/ES.

               (3)

               Portugalsko bolo určené ako spravodajský členský štát a v súlade s článkom 14 ods. 4 a 6 nariadenia (ES) č. 1451/2007 predložilo 14. novembra 2006 Komisii správu príslušného orgánu spolu s odporúčaním.

               (4)

               Správu príslušného orgánu preskúmali členské štáty a Komisia. V súlade s článkom 15 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1451/2007 sa predmetné zistenia v rámci Stáleho výboru pre biocídne výrobky začlenili 30. mája 2008 do hodnotiacej správy.

               (5)

               Z vykonaných preskúmaní vyplýva, že v prípade biocídnych výrobkov používaných ako rodenticídy a obsahujúcich alfachloralózu sa dá očakávať, že budú spĺňať požiadavky stanovené v článku 5 smernice 98/8/ES. Je preto vhodné, aby sa alfachloralóza zaradila do prílohy I s cieľom zabezpečiť, aby všetky členské štáty mohli udeľovať, meniť alebo rušiť povolenia na biocídne výrobky používané ako rodenticídy a obsahujúce alfachloralózu v súlade s článkom 16 ods. 3 smernice 98/8/ES.

               (6)

               Na úrovni Spoločenstva sa nehodnotili všetky možnosti použitia. Je preto vhodné, aby členské štáty posúdili tieto riziká pre tie zložky životného prostredia a populácie, ktoré sa v hodnotení rizík na úrovni Spoločenstva reprezentatívne neposúdili, a aby pri udeľovaní povolení výrobkom zabezpečili prijímanie primeraných opatrení alebo zavádzanie špecifických podmienok s cieľom zmierniť určené riziká na prijateľnú úroveň.

               (7)

               Vzhľadom na závery hodnotiacej správy je vhodné požadovať uplatňovanie osobitných opatrení na zmiernenie rizika v procese udeľovania povoľovania výrobkom obsahujúcim alfachloralózu a používaným ako rodenticídy. Uvedené opatrenia by sa mali zamerať na obmedzenie rizika prvotného a druhotného vystavenia ľudí, necieľových zvierat, ako aj dlhodobých účinkov látky na životné prostredie.

               (8)

               Je dôležité uplatňovať ustanovenia tejto smernice súbežne vo všetkých členských štátoch, aby sa na trhu zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie s biocídnymi výrobkami obsahujúcimi aktívnu látku alfachloralózu a aby sa vo všeobecnosti uľahčilo riadne fungovanie trhu s biocídnymi výrobkami.

               (9)

               Kým sa aktívna látka zaradí do prílohy I, malo by uplynúť primerané obdobie, aby sa členské štáty aj ďalšie zainteresované strany stihli pripraviť na plnenie nových požiadaviek, ktoré zo zaradenia vyplynú, a aby žiadatelia, ktorí si pripravili dokumentáciu, mali možnosť úplne využiť desaťročné obdobie ochrany údajov, ktoré v súlade s článkom 12 ods. 1 písm. c) bodom ii) smernice 98/8/ES začína plynúť od dátumu zaradenia aktívnej látky do prílohy.

               (10)

               Po zaradení aktívnej látky do prílohy by členské štáty mali mať k dispozícii primerané obdobie na implementáciu článku 16 ods. 3 smernice 98/8/ES, a najmä na udelenie, zmenu alebo zrušenie povolení na biocídne výrobky typu 14 obsahujúce alfachloralózu v záujme zabezpečenia ich súladu so smernicou 98/8/ES.

               (11)

               Smernica 98/8/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (12)

               So Stálym výborom pre biocídne výrobky sa konzultovalo 30. mája 2008 a tento výbor doručil kladné stanovisko k návrhu smernice Komisie, ktorou sa mení a dopĺňa príloha I k smernici 98/8/ES, pokiaľ ide o zaradenie alfachloralózy ako aktívnej látky. 11. júna 2008 predložila Komisia uvedený návrh na preskúmanie Európskemu parlamentu a Rade. Európsky parlament v stanovenej časovej lehote nevzniesol námietky proti navrhnutým opatreniam. Rada sa vyslovila proti prijatiu návrhu Komisiou a uviedla, že navrhované opatrenia prekračujú výkonné právomoci ustanovené v smernici 98/8/ES. V dôsledku toho Komisia neprijala navrhované opatrenia a predložila zmenený a doplnený návrh príslušnej smernice Stálemu výboru pre biocídne výrobky. So stálym výborom sa o uvedenom návrhu konzultovalo 20. februára 2009.

               (13)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre biocídne výrobky,

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Príloha I k smernici 98/8/ES sa mení a dopĺňa v súlade s prílohou k tejto smernici.
   Článok 2
   1.   Členské štáty prijmú a najneskôr do 30. júna 2010 uverejnia zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou.
   Uvedené opatrenia sa uplatňujú od 1. júla 2011.
   Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   2.   Členské štáty oznámia Komisii znenia hlavných ustanovení zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
   Článok 3
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 4
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 31. júla 2009

            Za Komisiu

         Stavros DIMAS

            člen Komisie

      (1)  Ú. v. ES L 123, 24.4.1998, s. 1.

      (2)  Ú. v. EÚ L 325, 11.12.2007, s. 3.

      PRÍLOHA
      Do prílohy I k smernici 98/8/ES sa vkladá táto položka č. 15:

                     Číslo

                     Bežný názov

                     Názov IUPAC
                     Identifikačné čísla

                     Minimálna čistota aktívnej látky v biocídnom výrobku uvedenom na trh

                     Dátum zaradenia do prílohy

                     Konečný termín na dosiahnutie súladu s článkom 16 ods. 3
                     (okrem výrobkov obsahujúcich viac ako jednu aktívnu látku, pre ktoré sa konečný termín na dosiahnutie súladu s článkom 16 ods. 3 vymedzí v poslednom z rozhodnutí o zaradení ich aktívnych látok do prílohy)

                     Dátum ukončenia zaradenia do prílohy

                     Typ výrobku

                     Osobitné ustanovenia (1)

                     „15

                     alfachloralóza

                     (R)-1,2-O-(2,2,2-trichlóretylidén)-α-D-glukofuranóza
                     EC č.: 240-016-7
                     CAS č.: 15879-93-3

                     825 g/kg

                     1. júla 2011

                     30. júna 2013

                     30. júna 2021

                     14

                     Pri hodnotení žiadosti o povolenie výrobku v súlade s článkom 5 a prílohou VI členské štáty vyhodnocujú v prípade potreby pre konkrétny výrobok tie populácie, ktoré môžu byť vystavené pôsobeniu výrobku, a tie scenáre použitia alebo vystavenia, ktoré neboli reprezentatívne posúdené v hodnotení rizík na úrovni Spoločenstva.
                     Pri udeľovaní povolení výrobkom členské štáty posudzujú riziká a následne zabezpečujú prijímanie primeraných opatrení alebo zavádzanie špecifických podmienok s cieľom zmierniť určené riziká.
                     Povolenie výrobku možno udeliť iba v prípade, ak sa v žiadosti preukáže, že riziká možno znížiť na prijateľnú úroveň.
                     Výrobok sa nemôže povoliť najmä na vonkajšie používanie, pokiaľ sa nepredložia údaje, ktorými sa preukáže, že výrobok spĺňa požiadavky ustanovené v článku 5 a prílohe VI, v prípade potreby uplatňovaním primeraných opatrení na zníženie rizika.
                     Členské štáty zabezpečia, aby udeľovanie povolení podliehalo týmto podmienkam:

                                 1.

                                 Nominálna koncentrácia aktívnej látky vo výrobkoch nepresahuje 40 g/kg.

                                 2.

                                 Výrobky obsahujú averzívnu prísadu a farbivo.

                                 3.

                                 Povoľujú sa len výrobky na použitie v bezpečných obaloch na návnady chránené proti poškodeniu.“

         (1)  V záujme implementácie spoločných princípov uvedených v prílohe VI sú obsah a závery hodnotiacich správ k dispozícii na internetovej stránke Komisie: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/64/EÚ z  20. októbra 2010 o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní

text:
               26.10.2010

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 280/1

      SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2010/64/EÚ
   z 20. októbra 2010
   o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní
   EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
   so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 82 ods. 2 druhý pododsek písm. b),
   so zreteľom na iniciatívu Belgického kráľovstva, Spolkovej republiky Nemecko, Estónskej republiky, Španielskeho kráľovstva, Francúzskej republiky, Talianskej republiky, Luxemburského veľkovojvodstva, Maďarskej republiky, Rakúskej republiky, Portugalskej republiky, Rumunska, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva (1),
   po predložení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
   konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
   keďže:

               (1)

               Únia si stanovila za cieľ zachovať a rozvíjať priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti. V súlade so závermi predsedníctva zo zasadnutia Európskej rady v Tampere 15. a 16. októbra 1999, a najmä s bodom 33 týchto záverov, by sa mala zásada vzájomného uznávania rozsudkov a iných rozhodnutí justičných orgánov stať základom justičnej spolupráce v občianskych a trestných veciach v rámci Únie, pretože posilnené vzájomné uznávanie a potrebná aproximácia právnych predpisov by uľahčila spoluprácu medzi príslušnými orgánmi a súdnu ochranu práv jednotlivcov.

               (2)

               Rada prijala 29. novembra 2000 v súlade so závermi z Tampere program opatrení určených na uplatňovanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v trestných veciach (3). V úvode tohto programu sa uvádza, že vzájomné uznávanie je „určené na posilnenie spolupráce medzi členskými štátmi, ale aj na zlepšenie ochrany práv jednotlivcov“.

               (3)

               Uplatňovanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v trestných veciach vychádza z predpokladu, že členské štáty majú vzájomnú dôveru v systémy trestného súdnictva ostatných členských štátov. Rozsah vzájomného uznávania do veľkej miery závisí od viacerých parametrov, ku ktorým patria mechanizmy ochrany práv podozrivých alebo obvinených osôb a spoločné minimálne štandardy potrebné na umožnenie uplatňovania zásady vzájomného uznávania.

               (4)

               Vzájomné uznávanie rozhodnutí v trestných veciach môže účinne fungovať iba v atmosfére dôvery, v ktorej nielen justičné orgány, ale aj všetci účastníci trestného konania považujú rozhodnutia justičných orgánov iných členských štátov za rovnocenné s vlastnými, čo zahŕňa nielen dôveru v primeranosť pravidiel iných členských štátov, ale aj dôveru v správne uplatňovanie týchto pravidiel.

               (5)

               V článku 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ďalej len „EDĽP“) a v článku 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“) je upravené právo na spravodlivý proces. Článok 48 ods. 2 charty zaručuje dodržiavanie práv na obhajobu. Táto smernica rešpektuje uvedené práva a mala by sa vykonať zodpovedajúcim spôsobom.

               (6)

               Aj keď všetky členské štáty sú stranami EDĽP, skúsenosť dokazuje, že samotná táto skutočnosť nezabezpečuje vždy dostatočný stupeň dôvery v systémy trestného súdnictva iných členských štátov.

               (7)

               Posilnenie vzájomnej dôvery si vyžaduje dôslednejšie uplatňovanie práv a záruk uvedených v článku 6 EDĽP. Takisto si vyžaduje ďalší vývoj minimálnych štandardov upravených v EDĽP a v charte v rámci Únie, prostredníctvom tejto smernice a ďalších opatrení.

               (8)

               V článku 82 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa upravuje ustanovenie minimálnych pravidiel uplatniteľných v členských štátoch s cieľom uľahčiť vzájomné uznávanie rozsudkov a iných justičných rozhodnutí a policajnú a justičnú spoluprácu v trestných veciach, ktoré majú cezhraničný rozmer. Článok 82 ods. 2 druhý pododsek písm. b) odkazuje na „práva jednotlivcov v trestnom konaní“ ako na jednu z oblastí, kde sa môžu stanoviť minimálne pravidlá.

               (9)

               Spoločné minimálne pravidlá by mali viesť k zvýšenej dôvere v systémy trestného súdnictva všetkých členských štátov, čo by malo viesť k účinnejšej justičnej spolupráci v atmosfére vzájomnej dôvery. Tieto spoločné minimálne pravidlá by sa mali prijať v oblastiach tlmočenia a prekladu v trestnom konaní.

               (10)

               Rada prijala 30. novembra 2009 uznesenie o pláne na posilnenie procesných práv podozrivých alebo obvinených osôb v trestnom konaní (4). Plán vyzýval na postupné prijímanie opatrení týkajúcich sa práva na preklad a tlmočenie (opatrenie A), práva na poučenie o právach a informovanie o obvineniach (opatrenie B), práva na právne poradenstvo a právnu pomoc (opatrenie C), práva komunikovať s príbuznými, zamestnávateľmi a konzulárnymi orgánmi (opatrenie D) a osobitných záruk pre podozrivé alebo obvinené osoby, ktoré sú zraniteľné (opatrenie E).

               (11)

               V Štokholmskom programe, prijatom 10. decembra 2009, Európska rada uvítala tento plán a začlenila ho do Štokholmského programu (bod 2.4). Európska rada zdôraznila, že plán nie je vyčerpávajúci, pričom vyzvala Komisiu, aby preskúmala ďalšie prvky týkajúce sa minimálnych procesných práv podozrivých a obvinených osôb a posúdila, či je v záujme lepšej spolupráce v tejto oblasti potrebné zaoberať sa ďalšími otázkami, ako je napríklad prezumpcia neviny.

               (12)

               Táto smernica sa týka opatrenia A plánu. Stanovuje spoločné minimálne pravidlá, ktoré sa majú uplatňovať v oblastiach tlmočenia a prekladu v trestnom konaní, s cieľom posilniť vzájomnú dôveru medzi členskými štátmi.

               (13)

               Táto smernica vychádza z návrhu Komisie na rámcové rozhodnutie Rady o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní z 8. júla 2009 a z návrhu Komisie na smernicu Európskeho parlamentu a Rady o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní z 9.marca 2010.

               (14)

               Právo na tlmočenie a preklad pre tých, ktorí nehovoria jazykom konania alebo mu nerozumejú, je upravené v článku 6 EDĽP, ako sa vykladá v judikatúre Európskeho súdu pre ľudské práva. Táto smernica umožňuje uplatňovanie uvedeného práva v praxi. Na tento účel je cieľom tejto smernice zabezpečiť právo podozrivých alebo obvinených osôb na tlmočenie a preklad v trestnom konaní, aby sa zaručilo ich právo na spravodlivý proces.

               (15)

               Práva ustanovené v tejto smernici by sa ako potrebné sprievodné opatrenia mali vzťahovať aj na výkon európskeho zatýkacieho rozkazu (5) v rámci obmedzení ustanovených v tejto smernici. Vykonávajúce členské štáty by mali poskytnúť tlmočenie a preklad v prospech vyžiadaných osôb, ktoré nehovoria jazykom konania alebo mu nerozumejú, a znášať náklady naň.

               (16)

               V niektorých členských štátoch má orgán iný ako trestný súd právomoc uložiť sankcie za relatívne menej závažné trestné činy. Môže to byť napríklad v prípade sankcií za porušenie dopravných predpisov vo veľkom rozsahu, ktoré môžu byť uložené po cestnej kontrole. V takýchto situáciách by bolo neopodstatnené požadovať, aby bol príslušný orgán schopný zaručiť všetky práva podľa tejto smernice. Ak právo členského štátu ustanovuje uloženie sankcie v súvislosti s menej závažnými trestnými činmi takým orgánom a existuje právo na opravný prostriedok na trestný súd, potom by sa táto smernica mala vzťahovať iba na konania o tomto opravnom prostriedku pred týmto súdom.

               (17)

               Táto smernica by mala zabezpečiť bezplatnú a primeranú jazykovú pomoc, ktorá umožní podozrivým alebo obvineným osobám, ktoré nehovoria jazykom konania alebo mu nerozumejú, plne uplatniť ich právo na obhajobu a mala by zaručiť spravodlivý proces.

               (18)

               Tlmočenie pre podozrivé alebo obvinené osoby by sa malo zabezpečiť bez zbytočného odkladu. Určitá doba môže však uplynúť, kým sa zabezpečí tlmočenie, bez toho, aby to znamenalo porušenie požiadavky na bezodkladné zabezpečenie tlmočenia, pokiaľ je uvedená doba za daných okolností primeraná.

               (19)

               Komunikácia medzi podozrivými alebo obvinenými osobami a ich právnym zástupcom by sa mala tlmočiť v súlade s touto smernicou. Podozrivé alebo obvinené osoby by mali mať okrem iného možnosť vysvetliť svojmu právnemu zástupcovi vlastnú verziu udalostí, poukázať na akékoľvek tvrdenie, s ktorým nesúhlasia, a upovedomiť svojho právneho zástupcu o akýchkoľvek skutočnostiach, ktoré možno použiť na ich obhajobu.

               (20)

               Na účely prípravy obhajoby by sa komunikácia medzi podozrivými alebo obvinenými osobami a ich právnym zástupcom v priamej súvislosti s akýmkoľvek výsluchom alebo pojednávaním počas konania alebo s podaním opravného prostriedku alebo inými procesnými žiadosťami, ako napríklad žiadosťou o kauciu, mala tlmočiť, pokiaľ je to potrebné na zabezpečenie spravodlivého procesu.

               (21)

               Členské štáty by mali zabezpečiť, aby bol zavedený postup alebo mechanizmus na zistenie toho, či podozrivé alebo obvinené osoby hovoria jazykom trestného konania, či mu rozumejú a či potrebujú pomoc tlmočníka. Takýto postup alebo mechanizmus predpokladá, že príslušný orgán overí akýmkoľvek vhodným spôsobom vrátane konzultácie s podozrivými alebo obvinenými osobami, či hovoria jazykom trestného konania, či mu rozumejú alebo či potrebujú pomoc tlmočníka.

               (22)

               Tlmočenie a preklad podľa tejto smernice by sa mali zabezpečiť v rodnom jazyku podozrivých alebo obvinených osôb alebo v akomkoľvek inom jazyku, ktorým hovoria alebo mu rozumejú, s cieľom umožniť im plne uplatniť ich právo na obhajobu a s cieľom zabezpečiť spravodlivý proces.

               (23)

               Dodržiavanie práva na tlmočenie a preklad obsiahnutého v tejto smernici by nemalo oslabiť žiadne iné procesné právo vyplývajúce z vnútroštátneho práva.

               (24)

               Členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa primeranosť poskytovaného tlmočenia a prekladu mohla kontrolovať, pokiaľ sú príslušné orgány upozornené na určitý prípad.

               (25)

               Podozrivé alebo obvinené osoby alebo osoby, voči ktorým prebieha konanie týkajúce sa výkonu európskeho zatýkacieho rozkazu, by mali mať právo podať opravný prostriedok proti zisteniu, že nie je potrebné tlmočenie v súlade s postupmi vo vnútroštátnom práve. Z tohto práva nevyplýva pre členské štáty povinnosť ustanoviť samostatný mechanizmus alebo konanie o sťažnosti, ktorou možno napadnúť takéto zistenie, a nemalo by sa týkať lehôt uplatniteľných na výkon európskeho zatýkacieho rozkazu.

               (26)

               Ak sa kvalita tlmočenia považuje za nedostatočnú na zaručenia práva na spravodlivý proces, príslušné orgány by mali byť schopné nahradiť ustanoveného tlmočníka.

               (27)

               Povinnosť starostlivosti voči podozrivým alebo obvineným osobám, ktoré sú v potenciálne slabšom postavení najmä z dôvodu zdravotného postihnutia, ktoré má vplyv na ich schopnosť efektívne komunikovať, je jedným zo základov náležitého výkonu spravodlivosti. Prokuratúra, orgány na presadzovanie práva a justičné orgány by preto mali zabezpečiť, aby uvedené osoby mohli účinne vykonávať práva ustanovené v tejto smernici napríklad tým, že vezmú do úvahy každé potenciálne zranenie, ktoré má vplyv na ich schopnosť sledovať konanie a zrozumiteľne komunikovať, a prijmú vhodné opatrenia na zaručenie týchto práv.

               (28)

               Pri využívaní videokonferencie na účel tlmočenia na diaľku by sa príslušné orgány mohli spoliehať na nástroje, ktoré sa vytvárajú v rámci európskej elektronickej justície (e-Justice) (napr. informácie o súdoch, ktoré disponujú zariadením alebo manuálmi pre videokonferencie).

               (29)

               Táto smernica by sa mala vyhodnotiť z hľadiska získaných praktických skúseností. V prípade potreby by sa mala zmeniť a doplniť s cieľom zdokonaliť záruky, ktoré sú v nej stanovené.

               (30)

               Na zaručenie spravodlivého procesu je potrebné, aby sa základné dokumenty alebo aspoň ich relevantné časti pre podozrivé alebo obvinené osoby prekladali v súlade s touto smernicou. Určité dokumenty by sa mali na tento účel vždy považovať za základné, a preto by sa mali preložiť, napríklad každé rozhodnutie, ktorým sa osoba pozbavuje osobnej slobody, každé obvinenie alebo obžaloba a každý rozsudok. Príslušné orgány členských štátov by na základe vlastného návrhu alebo na žiadosť podozrivých alebo obvinených osôb alebo ich právneho zástupcu mali rozhodnúť, ktoré iné dokumenty sú základné na zaručenie spravodlivého procesu a mali by sa preto tiež preložiť.

               (31)

               Členské štáty by mali uľahčiť prístup k vnútroštátnym databázam súdnych prekladateľov a tlmočníkov, pokiaľ takéto databázy existujú. V tejto súvislosti by sa mala venovať osobitná pozornosť poskytnutiu prístupu k existujúcim databázam prostredníctvom portálu elektronickej justície (e-Justice), ako je uvedené vo viacročnom akčnom pláne na roky 2009 až 2013 z 27. novembra 2008 týkajúcom sa európskej elektronickej justície (6).

               (32)

               Táto smernica by mala stanoviť minimálne pravidlá. Členské štáty by mali mať možnosť rozšíriť práva upravené v tejto smernici, aby sa vyššia úroveň ochrany poskytla aj v situáciách, ktorými sa táto smernica výslovne nezaoberá. Úroveň ochrany by nikdy nemala byť nižšia, ako sú štandardy stanovené v EDĽP alebo v charte, ako ich v judikatúre vykladá Európsky súd pre ľudské práva alebo Súdny dvor Európskej únie.

               (33)

               Ustanovenia tejto smernice, ktoré zodpovedajú právam zaručeným EDĽP alebo chartou by sa mali vykladať a vykonávať v súlade s uvedenými právami, ako ich rozpracovala príslušná judikatúra Európskeho súdu pre ľudské práva a Súdneho dvora Európskej únie.

               (34)

               Keďže cieľ tejto smernice, a to stanovenie spoločných minimálnych pravidiel, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu a dôsledkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

               (35)

               V súlade s článkom 3 Protokolu 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, tieto členské štáty oznámili želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tejto smernice.

               (36)

               V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu,

         PRIJALI TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti
   1.   Touto smernicou sa stanovujú pravidlá týkajúce sa práva na tlmočenie a preklad v trestnom konaní a konaní týkajúcom sa výkonu európskeho zatýkacieho rozkazu.
   2.   Právo uvedené v odseku 1 sa vzťahuje na osoby od chvíle, keď sa od príslušných orgánov členského štátu úradným oznámením alebo inak dozvedia, že sú podozrivé alebo obvinené zo spáchania trestného činu, až do ukončenia konania, čo znamená konečné rozhodnutie o otázke, či podozrivé alebo obvinené osoby spáchali trestný čin, pričom sa v prípade potreby vzťahuje aj na odsúdenie a rozhodnutie o každom opravnom prostriedku.
   3.   Ak právo členského štátu ustanovuje ukladanie sankcií v súvislosti s menej závažnými trestnými činmi orgánom iným ako súdom s právomocou v trestných veciach a proti uloženiu takej sankcie možno podať na takomto súde opravný prostriedok, táto smernica sa vzťahuje iba na konania pred týmto súdom po podaní opravného prostriedku.
   4.   Touto smernicou nie sú dotknuté vnútroštátne právne predpisy, ktoré sa týkajú prítomnosti právneho zástupcu v ktoromkoľvek štádiu trestného konania, ani vnútroštátne právne predpisy, ktoré sa týkajú práva na prístup podozrivej a obvinenej osoby k dokumentom v trestnom konaní.
   Článok 2
   Právo na tlmočenie
   1.   Členské štáty zabezpečia, aby sa podozrivým alebo obvineným osobám, ktoré nehovoria jazykom príslušného trestného konania alebo mu nerozumejú, bezodkladne poskytlo tlmočenie počas trestného konania pred vyšetrovacími a justičnými orgánmi vrátane policajného výsluchu, všetkých súdnych pojednávaní a akýchkoľvek potrebných predbežných pojednávaní.
   2.   Členské štáty zabezpečia, aby tam, kde je to potrebné na zabezpečenie spravodlivého procesu, bolo k dispozícii tlmočenie komunikácie medzi podozrivými alebo obvinenými osobami a ich právnym zástupcom v priamej súvislosti s akýmkoľvek výsluchom alebo pojednávaním počas konania alebo s podaním opravného prostriedku alebo inými procesnými žiadosťami.
   3.   Právo na tlmočenie podľa odsekov 1 a 2 zahŕňa primeranú pomoc osobám so sluchovým postihnutím alebo s poruchou reči.
   4.   Členské štáty zabezpečia, aby bol zavedený postup alebo mechanizmus na zistenie toho, či podozrivé alebo obvinené osoby hovoria jazykom trestného konania, či mu rozumejú a či potrebujú pomoc tlmočníka.
   5.   Členské štáty zabezpečia, aby v súlade s postupmi vo vnútroštátnom práve podozrivé alebo obvinené osoby mali právo podať opravný prostriedok proti rozhodnutiu, v ktorom sa konštatuje, že tlmočenie nie je potrebné, a v prípade, že tlmočenie bolo poskytnuté, možnosť podať sťažnosť, že kvalita tlmočenia nie je postačujúca na zabezpečenie spravodlivého procesu.
   6.   Ak je to potrebné, môže sa použiť komunikačná technológia, ako je videokonferencia, telefón alebo internet, pokiaľ sa na zaručenie spravodlivého procesu nevyžaduje fyzická prítomnosť tlmočníka.
   7.   Pokiaľ ide o konanie týkajúce sa výkonu európskeho zatýkacieho rozkazu, vykonávajúci členský štát zabezpečí, aby jeho príslušné orgány poskytli tlmočenie v súlade s týmto článkom osobám, voči ktorým sa takéto konanie vedie a ktoré nehovoria jazykom konania alebo mu nerozumejú.
   8.   Kvalita tlmočenia poskytovaného podľa tohto článku musí byť postačujúca na zabezpečenie spravodlivého procesu, čo sa dosiahne najmä zabezpečením toho, aby podozrivé alebo obvinené osoby v trestnom konaní boli oboznámené s prípadom, ktorý sa proti nim vedie, a aby boli schopné uplatniť svoje právo na obhajobu.
   Článok 3
   Právo na preklad základných dokumentov
   1.   Členské štáty zabezpečia, aby sa podozrivým alebo obvineným osobám, ktoré nerozumejú jazyku dotknutého trestného konania, v primeranom čase poskytol písomný preklad všetkých dokumentov, ktoré sú základné na zabezpečenie toho, aby boli schopné uplatniť svoje právo na obhajobu a zaručenie spravodlivého procesu.
   2.   Medzi základné dokumenty patrí každé rozhodnutie, ktorým sa osoba pozbavuje osobnej slobody, každá obžaloba alebo obvinenie a každý rozsudok.
   3.   Príslušné orgány rozhodnú o tom, či sú v každom danom prípade ešte iné základné dokumenty. Podozrivé alebo obvinené osoby alebo ich právny zástupca môžu na tento účel podať odôvodnenú žiadosť.
   4.   Nepožaduje sa prekladať tie časti základných dokumentov, ktoré nie sú relevantné na to, aby sa podozrivé alebo obvinené osoby oboznámili s prípadom, ktorý sa proti nim vedie.
   5.   Členské štáty zabezpečia, aby v súlade s postupmi podľa vnútroštátneho práva mali podozrivé alebo obvinené osoby právo podať opravný prostriedok proti rozhodnutiu, v ktorom sa konštatuje, že preklad dokumentov alebo ich častí nie je potrebný, a v prípade, že preklad bol poskytnutý, možnosť podať sťažnosť, že kvalita prekladu nie je postačujúca na zabezpečenie spravodlivého procesu.
   6.   Pokiaľ ide o konanie týkajúce sa výkonu európskeho zatýkacieho rozkazu, vykonávajúci členský štát zabezpečí, aby jeho príslušné orgány každej osobe, voči ktorej sa takéto konanie vedie a ktorá nerozumie jazyku, v ktorom je vyhotovený európsky zatýkací rozkaz alebo do ktorého bol preložený vydávajúcim členským štátom, poskytli písomný preklad daného dokumentu.
   7.   Ako výnimku zo všeobecných pravidiel ustanovených v odsekoch 1, 2, 3 a 6 možno namiesto písomného prekladu poskytnúť ústny preklad alebo ústne zhrnutie základných dokumentov pod podmienkou, že tento ústny preklad alebo ústne zhrnutie nemá vplyv na spravodlivosť procesu.
   8.   Akékoľvek vzdanie sa práva na preklad dokumentov uvedených v tomto článku podlieha požiadavkám, že podozrivým alebo obvineným osobám bolo poskytnuté vopred právne poradenstvo alebo tieto osoby boli inak v plnej miere oboznámené s dôsledkami takého vzdania sa práva a že takéto vzdanie sa práva bolo jednoznačné a dobrovoľné.
   9.   Kvalita prekladu poskytovaného podľa tohto článku musí byť postačujúca na zabezpečenie spravodlivého procesu, najmä zabezpečením toho, aby podozrivé alebo obvinené osoby v trestnom konaní boli oboznámené s prípadom, ktorý sa proti nim vedie, a aby boli schopné uplatniť svoje právo na obhajobu.
   Článok 4
   Náklady na tlmočenie a preklad
   Náklady na tlmočenie a preklad vyplývajúce z uplatňovania článkov 2 a 3 znášajú bez ohľadu na výsledky konania členské štáty.
   Článok 5
   Kvalita tlmočenia a prekladu
   1.   Členské štáty prijmú konkrétne opatrenia, aby zabezpečili, že poskytnuté tlmočenie a preklady sú poskytované v kvalite, ktorá sa požaduje podľa článku 2 ods. 8 a článku 3 ods. 9.
   2.   S cieľom podporovať presnosť tlmočenia a prekladu, ako i účinný prístup k nim, sa členské štáty snažia zriadiť register alebo registre nezávislých prekladateľov a tlmočníkov, ktorí sú primerane kvalifikovaní. Takýto register alebo registre budú po svojom zriadení v prípade potreby prístupné právnym zástupcom a príslušným orgánom.
   3.   Členské štáty zabezpečia, aby sa od tlmočníkov a prekladateľov požadovalo zachovávanie dôvernosti v súvislosti s tlmočením a prekladom poskytovanými podľa tejto smernice.
   Článok 6
   Odborná príprava
   Bez toho, aby bola dotknutá sudcovská nezávislosť a rôzna organizácia súdnictva v Únii, členské štáty požadujú od subjektov zodpovedných za odbornú prípravu sudcov, prokurátorov a justičného personálu zapojeného do trestného konania, aby venovali osobitnú pozornosť osobitostiam komunikácie za pomoci tlmočníka, aby sa zabezpečila účinná a efektívna komunikácia.
   Článok 7
   Vedenie záznamu
   Členské štáty zabezpečia, aby v prípade, že podozrivá alebo obvinená osoba je podrobená výsluchu alebo vypočúvaniu zo strany vyšetrovacích alebo justičných orgánov za pomoci tlmočníka podľa článku 2 alebo ak sa poskytuje ústny preklad alebo ústne zhrnutie základných dokumentov v prítomnosti takéhoto orgánu podľa článku 3 ods. 7, alebo v prípade vzdania sa práva na preklad podľa článku 3 ods. 8, bolo zaznamenané, že sa tieto skutočnosti stali, a to prostredníctvom zápisného konania v súlade s právom dotknutého členského štátu.
   Článok 8
   Zákaz zníženia úrovne ochrany
   Nič v tejto smernici sa nesmie vykladať ako obmedzovanie alebo odchýlka od akýchkoľvek práv a procesných záruk, ktoré sú zaručené podľa Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, Charty základných práv Európskej únie a iných relevantných ustanovení medzinárodného práva alebo podľa právnych predpisov ktoréhokoľvek z členských štátov, ktorý poskytuje vyššiu úroveň ochrany.
   Článok 9
   Transpozícia
   1.   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 27. októbra 2013.
   2.   Členské štáty zašlú Komisii znenie uvedených opatrení.
   3.   Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
   Článok 10
   Správa
   Komisia do 27. októbra 2014 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu, v ktorej posúdi rozsah, v akom členské štáty prijali potrebné opatrenia na dosiahnutie súladu s touto smernicou, a podľa potreby k nej pripojí legislatívne návrhy.
   Článok 11
   Nadobudnutie účinnosti
   Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 12
   Adresáti
   Táto smernica je určená členským štátom v súlade so zmluvami.

      V Štrasburgu 20. októbra 2010

            Za Európsky parlament

            predseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            predseda

         O. CHASTEL

      (1)  Ú. v. EÚ C 69, 18.3.2010, s. 1.

      (2)  Pozícia Európskeho parlamentu zo 16. júna 2010 (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady zo 7. októbra 2010.

      (3)  Ú. v. ES C 12, 15.1.2001, s. 10.

      (4)  Ú. v. EÚ C 295, 4.12.2009, s. 1.

      (5)  Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, 18.7.2002, s. 1).

      (6)  Ú. v. EÚ C 75, 31.3.2009, s. 1.