Dôležité právne oznámenie

|

31989L0519

Smernica Komisie z 1. augusta 1989, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/535/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov, týkajúcich sa metód vzorkovania a analýzy hnojív

Úradný vestník L 265 , 12/09/1989 S. 0030 - 0047 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 19 S. 0093  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 19 S. 0093  CS.ES Kapitola 13 Zväzok 010 S. 55  - 72 ET.ES Kapitola 13 Zväzok 010 S. 55  - 72 HU.ES Kapitola 13 Zväzok 010 S. 55  - 72 LT.ES Kapitola 13 Zväzok 010 S. 55  - 72 LV.ES Kapitola 13 Zväzok 010 S. 55  - 72 MT.ES Kapitola 13 Zväzok 010 S. 55  - 72 PL.ES Kapitola 13 Zväzok 010 S. 55  - 72 SK.ES Kapitola 13 Zväzok 010 S. 55  - 72 SL.ES Kapitola 13 Zväzok 010 S. 55  - 72

		Smernica Komisiez 1. augusta 1989,ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/535/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov, týkajúcich sa metód vzorkovania a analýzy hnojív(89/519/EHS)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 76/116/EHS z 18. decembra 1975 o aproximácií právnych predpisov členských štátov o hnojivách [1], naposledy zmenenú a doplnenú smernicou Rady 89/284/EHS [2], a najmä na jej článok 9 ods. 2,keďže smernica 89/284/EHS doplňuje a pozmeňuje smernicu 76/116/EHS vzhľadom na obsah vápnika, horčíka, sodíka a síry v hnojivách;keďže smernica Komisie 77/535/EHS [3], naposledy zmenená a doplnená smernicou 87/566/EHS [4], zavádza úradné kontroly hnojív EHS na účely overenia kvality a zloženia hnojív s požiadavkami danými predpismi spoločenstva; keďže daná smernica by sa mala doplniť, aby sa mohli kontrolovať aj tie hnojivá, na ktoré sa vzťahuje smernica Komisie 89/284/EHS; keďže je nutné metódy 5.1, 5.2, 5.3 a 5.4 nahradiť inými; keďže by sa všeobecné ustanovenia týkajúce sa všetkých metód analýzy hnojív mali doplniť ku všeobecným poznámkam v prílohe II;keďže opatrenia uvedené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Výboru na prispôsobenie smerníc o odstraňovaní technických prekážok v obchode s hnojivami technickému pokroku,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Všeobecné ustanovenia týkajúce sa metód analýzy hnojív uvedených v prílohe I tejto smernice sa dopĺňajú ku všeobecným poznámkam prílohy II smernice 77/535/EHS.2. Metódy 8.1 až 8.10 v prílohe II ku tejto smernici sa pripájajú k prílohe II smernice 77/535/EHS.3. Medy 5.1 až 5.4 uvedené v prílohe II ku smernici 77/535/EHS sa zrušujú.Článok 21. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 1. septembra 1990 a budú o tom ihneď informovať Komisiu.Opatrenia prijaté podľa prvej zarážky budú vyslovene odkazovať na túto smernicu.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou.Článok 3Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 1. augusta 1989Za KomisiuMartin Bangemannpodpredseda[1] Ú. v. ES L 24, 30.1.1976, s. 21.[2] Ú. v. ES L 111, 22.4.1989, s. 34.[3] Ú. v. ES L 213, 22.8.1977 s 1.[4] Ú. v. ES L 342, 4.12.1987, s. 32.--------------------------------------------------PRÍLOHA I"VŠEOBECNÉ USTANOVENIA TÝKAJÚCE SA METÓD ANALÝZ HNOJÍV1. ReagencieKým nie je ináč určené v analytickej metóde, všetky reagencie používané pri analýze hnojív musia byť čistoty pre analýzu (p. a. čistoty). Keď sa analyzujú hnojivá na účely stanovenia stopových prvkov, čistota reagentov sa musí overiť prevedením slepého pokusu. V závislosti na výsledok slepého pokusu môže byť užitočné urobiť ďalšie prečistenie používaných reagentov.2. VodaV metódach analýzy hnojív pre jednotlivé opatrenia postupov, akými sú rozpúšťanie, zriedenie, oplachovanie alebo umývanie, sa niekedy neuvádza druh rozpúšťadla alebo riedidla. V takých prípadoch sa používa voda. Voda používaná v analytických postupoch musí byť odmineralizovaná alebo destilovaná. V špeciálnych prípadoch, čo sa uvádza v analytickom postupe, musí byť voda prečistená špeciálnym čistiacim postupom.3. Laboratórne zariadenia a laboratórne prístrojeČo sa týka bežných laboratórnych zariadení používaných v kontrolných laboratóriách, podľa uvedených metód analýz hnojív sa tieto zariadenia používajú len na konkrétne analýzy alebo na špeciálne účely. Zariadenia a prístroje musia byť úplne čisté, hlavne v prípadoch, keď ide o stanovenie nízkych koncentrácii. Pracovníci laboratória musia stanoviť presnosť ciachovaného laboratórneho skla."--------------------------------------------------PRÍLOHA II"Metódy 8DRUHOTNÉ ŽIVINYMetóda 8.1EXTRAKČNÝ POSTUP CELKOVÉHO VÁPNIKA, CELKOVÉHO HORČÍKA, CELKOVÉHO SODÍKA A CELKOVEJ SÍRY VO FORME SÍRANOV1. ROZSAH METÓDYTento dokument popisuje metódu extrakcie celkového vápnika, celkového horčíka a celkového sodíka a pre extrakciu celkovej síry prítomnej vo forme síranov. Postup umožňuje použiť ten istý extrakt na stanovenie každej požadovanej živiny.2. OBLASŤ POUŽITIATáto metóda sa používa na hnojivá EHS, pri ktorých sa v smernici Rady 89/284/EHS [1] uvádza obsah celkového vápnika, celkového horčíka, celkového sodíka a celkovej síry vo forme síranov.3. PRINCÍP METÓDYUvedené prvky sa do roztoku prevedú varom v prostredí zriedenej kyseliny chlorovodíkovej.4. REAGENCIE4.1. Zriedená kyselina chlorovodíková:Jeden objem chlorovodíkovej kyseliny (d = 1,18) sa zriedi jedným objemom vody.5. LABORATÓRNE ZARIADENIAElektrická vyhrievacia platňa s reguláciou teploty6. PRÍPRAVA VZORKYPozri metódu 1 v smernici Komisie 77/535/EHS.7. POSTUP7.1. Analyzované vzorkyVápnik, horčík, sodík a síra vo forme síranov sa vylúhujú z 5 g vzorky, odváženej na presnosť 1 mg.Keď však hnojivo obsahuje viac ako 15 % síry (S), resp. 37,5 % SO3, a viac ako 18,8 % vápnika (Ca), resp. 26,3 % CaO, na vylúhovanie vápnika a síry sa použije vzorka hmotnosti 1 g, odvážená s presnosťou 1 mg. Odvážená vzorka sa vloží do 600 ml kadičky.7.2. Príprava analyzovaného roztokuPo pridaní 400 ml vody sa pridá 50 ml roztok zriedenej kyseliny chlorovodíkovej (4.1). V prípade, že vzorka hnojiva obsahuje väčšie množstvo uhličitanov, kyselina sa pridáva postupne v malých dávkach. Obsah kadičky sa privedie do varu a varí sa počas 30 minút. Nechá sa vychladnúť za občasného premiešavania. Roztok sa kvantitatívne zleje do 500 ml odmernej banky. Objem sa doplní vodou a premieša sa. Prefiltruje sa cez suchý filter do suchej banky. Prvý podiel filtrátu sa vyhodí. Takto získaný filtrát musí byť úplne číry. V prípade, keď sa filtrát nespracúva ihneď, banku treba zazátkovať.Metóda 8.2EXTRAKCIA CELKOVEJ SÍRY PRÍTOMNEJ V HNOJIVE V RÔZNYCH FORMÁCH1. ROZSAH METÓDYTento dokument definuje postup extrakcie celkovej síry prítomnej v hnojive v elementárnej a/alebo v iných chemických formách.2. OBLASŤ POUŽITIATáto metóda sa vzťahuje na hnojivá EHS, pri ktorých sa v smernici Rady 89/284/EHS uvádza obsah celkovej síry prítomnej v rôznych formách (elementárna síra, tiosírany, siričitany, sírany).3. PRINCÍP METÓDYElementárna síra sa v zásaditom prostredí prevedie na polysulfidy a tiosírany, ktoré sa spolu s prítomnými siričitanmi oxidujú s peroxidom vodíka. Týmto spôsobom sa rôzne formy síry prevedú na sírany, ktoré sa stanovia vo forme zrazeniny síranu bárnatého (metóda 8.9).4. REAGENCIE4.1. Zriedená kyselina chlorovodíková:Jeden objem chlorovodíkovej kyseliny (d = 1,18) sa zriedi s jedným objemom vody.4.2. Roztok hydroxidu sodného, NaOH, minimálne 30 % roztok (d = 1,33).4.3. Roztok peroxidu vodíka, 30 % hmotnostných.4.4. Vodný roztok chloridu bárnatého BaCl2.2H2O; 122 g/1.5. LABORATÓRNE ZARIADENIAElektrická výhrevná platňa s reguláciou teploty.6. PRÍPRAVA VZORKYPozri metódu 1.7. POSTUP7.1. Analyzovaná vzorkaS presnosťou 1 mg sa naváži také množstvo hnojiva, ktoré obsahuje 80 – 350 mg síry (S) alebo 200 – 875 mg SO3.V prípade obsahu síry (S) menej ako 15 % sa navažuje 2,5 g hnojiva. Odvážená vzorka sa vloží do 400 ml kadičky.7.2. OxidáciaDo kadičky sa vleje 20 ml roztoku hydroxidu sodného (4.2) a 20 ml vody. Kadička sa zakryje hodinovým sklíčkom. Na elektrickej výhrevnej doske (5.1) sa uvedie do varu a varí sa 5 minút. Potom sa odloží z platne. Prúdom horúcej vody sa zohrieva síra prilepená na stenách kadičky a varí sa počas 20 minút. Potom sa nechá vychladnúť.Peroxid vodíka (4.3) sa dávkuje v 2 ml dávkach, až kým reakcia prebieha. Vo všeobecnosti sa použije 6 až 8 dávok peroxidu. Oxidácia sa nechá prebiehať počas 1 hodiny a potom sa uvedie do varu a varí sa 30 minút. Potom sa obsah kadičky nechá vychladnúť.7.3. Príprava analyzovaného roztokuPrileje sa do kadičky cca 50 ml vody a 50 ml roztoku kyseliny chlorovodíkovej (4.1).- V prípade, že obsah síry (S) je menší ako 5 %:obsah kadičky sa sfiltruje do 600 ml kadičky. Zvyšok na filtri sa niekoľkokrát premyje studenou vodou. Po premytí sa skontroluje neprítomnosť síry v posledných vytekajúcich kvapkách filtrátu, pomocou roztoku chloridu bárnatého (4.4). Filtrát musí byť úplne číry. Sírany sa stanovia v celom objeme filtrátu podľa metódy 8.9.- V prípade, že obsah síry (S) je väčší ako 5 %:kvantitatívne sa prenesie obsah kadičky do 250 ml odmernej banky. Objem sa doplní po rysku vodou a premieša sa. Filtruje sa cez suchý filter do suchej banky; získaný filtrát musí byť úplne číry. Banka s filtrátom sa zazátkuje, keď sa roztok nepoužije ihneď. Obsah síranov sa stanoví v alikvotnom podiele získaného filtrátu. Sírany sa stanovia vyzrážaním síranu bárnatého (pozri. metódy 8.9).Metóda 8.3EXTRAKCIA VODOROZPUSTNÉHO VÁPNIKA, HORČÍKA, SODÍKA A SÍRY (VO FORME SÍRANOV)1. ROZSAH METÓDYTento dokument definuje postup extrakcie vodorozpustného vápnika, horčíka, sodíka a síry (vo forme síranov), pri ktorom sa jeden a ten istý extrakt použije na stanovenie jednotlivých živín.2. OBLASŤ POUŽITIAMetóda sa používa len na tie hnojivá, pre ktoré sa v smernici Rady 89/284/EHS uvádzajú obsahy vodorozpustného vápnika, horčíka, sodíka a síry (vo forme síranov).3. PRINCÍP METÓDYŽiviny sa prevedú do roztoku varom vo vadnom prostredí.4. REAGENCIEDestilovaná a demineralizovaná voda, rovnakej kvality.5. LABORATÓRNE ZARIADENIAElektrická výhrevná doska s reguláciou teploty.6. PRÍPRAVA VZORKYPozri metódu 1.7. POSTUP7.1. Analyzovaná vzorkaa) V prípadoch, keď hnojivo vôbec neobsahuje síru alebo keď obsahuje nie viac ako 3 % síry, (S) t. j. 7,5 % SO3, a súčasne neobsahuje viac ako 4 % vápnika (Ca), t. j. 5,6 % CaO, sa navažuje 5 g hnojiva s presnosťou 1 mg.b) V prípadoch, keď hnojivo obsahuje viac ako 3 % síry (S) a viac ako 4 % vápnika (Ca), navažuje sa 1 g hnojiva s presnosťou 1 mg.Odvážená vzorka sa prenesie do 600 ml kadičky.7.2. PRÍPRAVA EXTRAKTUDo kadičky sa naleje cca 400 ml vody a varí sa počas 30 minút. Nechá sa vychladnúť počas občasného premiešavania. Potom sa kvantitatívne zleje do 500 ml odmernej banky. Objem sa doplní vodou a premieša sa.Obsah banky sa prefiltruje cez suchý filter do suchej zbernej banky. Prvý podiel filtrátu sa vyhodí. Filtrát musí byť úplne číry.Ak sa filtrát nepoužije ihneď, treba banku zazátkovať.Metóda 8.4.EXTRAKCIA VODOROZPUSTNEJ SÍRY Z HNOJÍV, KDE SÍRA JE PRÍTOMNÁ V RÔZNYCH FORMÁCH1. ROZSAH METÓDYTento dokument definuje postup extrakcie vodorozpustnej síry z hnojív, v ktorých sa síra nachádza v rôznych formách.2. OBLASŤ POUŽITIATáto metóda sa používa na hnojivá, v ktorých sa v smernici Rady 89/284/EHS udáva obsah vodorozpustnej síry.3. PRINCÍP METÓDYSíra sa rozpustí v studenej vode a prevedie sa oxidáciou peroxidu vodíka v zásaditom prostredí na sírany.4. REAGENCIE4.1. Zriedená kyselina chlorovodíková:Jeden objem chlorovodíkovej kyseliny (d = 1,18) sa zriedi s jedným objemom vody.4.2. Roztok hydroxidu sodného, s min. koncentráciou 30 % NaOH (d = 1,33).4.3. Roztok peroxidu vodíka, 30 % hmotnostných.5. LABORATÓRNE ZARIADENIA5.1. 500 ml odmerná Stohmannova banka.5.2. Rotačná trepačka, 30 – 40 otáčok za minútu.5.3. Elektrická výhrevná platňa s reguláciou teploty6. PRÍPRAVA VZORKYPozri metódu 1.7. POSTUP7.1. Analyzovaná vzorkaa) V prípade hnojív obsahujúcich maximálne 3 % síry (S), t. j. 7,5 % SO3, spolu s maximálne 4 % vápnika (Ca), t. j. 5,6 % CaO, sa odváži 5 g hnojiva s presnosťou 1 mg na účely analýzy.b) V prípadoch, keď hnojivo obsahuje viac ako 3 % síry (S) spolu sa viac ako 4 % vápnika (Ca), z hnojiva sa naváži 1 g s presnosťou 1 mg.Odvážené hnojivo sa prenesie do 500 ml banky (5.1).7.2. Príprava analyzovaného roztoku.Do banky sa vleje 400 ml vody. Zazátkuje sa. Pretrepáva sa počas 30 minút. Doplní sa objem vodou a premieša sa. Prefiltruje sa cez suchý filter do suchej zbernej banky. Banka sa zazátkuje, ak sa filter hneď nespracúva.7.3. Oxidácia alikvotnej častiOdoberie sa alikvotná časť extraktu, nie viac ako 50 ml, obsahujúca 20 – 100 mg síry (S).Objem sa doplní do 50 ml vodou, ak to je potrebné. Potom sa pridajú 3 ml roztoku hydroxidu sodného (4.2) a 2 ml roztoku peroxidu sodíka (4.3). Po zakrytí hodinovým sklíčkom sa nechá mierne variť 1 hodinu na elektrickej výhrevnej platí (5.3). Peroxid vodíka sa pridáva v dávkach 1 ml dovtedy, kým reakcia prebieha (maximálne sa pridáva 5 ml).Potom sa nechá vychladnúť. Hodinové sklíčko sa zo spodku opláchne destilovanou vodou do kadičky. Potom sa pridá cca 20 ml zriedenej kyseliny chlorovodíkovej (4.1). Doplní sa na cca 300 ml vodou.Obsah síranov sa stanoví v celom zoxidovanom roztoku podľa metódy 8.9.Metóda 8.5EXTRAKCIA A STANOVENIE ELEMENTÁRNEJ SÍRYUPOZORNENIETáto metóda používa sírouhlík (CS2). Preto treba urobiť špeciálne bezpečnostné opatrenia, týkajúce sa hlavne:- uchovávania sírouhlíka,- používania ochranných pracovných pomôcok pre personál,- dodržiavania pracovnej hygieny,- ochrany pred požiarmi a výbuchmi,- zaobchádzanie s reagentom.Táto metóda vyžaduje laboratórne zdatný a skúsený personál a vhodné vybavenie laboratória1. ROZSAH METÓDYTáto metóda definuje postup extrakcie a stanovenia elementárnej síry v hnojivách.2. OBLASŤ POUŽITIATáto metóda sa použije na hnojivá EHS, pri ktorých sa podľa smernice Rady 89/284/EHS udáva obsah celkovej síry v elementárnej forme.3. PRINCÍP METÓDYPo odstránení rozpustných zlúčenín sa elementárna síra extrahuje sírouhlíkom. Síra sa stanovuje gravimetrickou metódou.4. REAGENCIESírouhlík5. LABORATÓRNE ZARIADENIA5.1. 100 ml extrakčné banky so sklenenými zátkami.5.2. Soxhletova aparatúra s vhodnou filtračnou jednotkou.5.3. Rotačná vákuová odparka.5.4. Elektrická pec s nastaviteľnou teplotou 90 ± 2 °C.5.5. Porcelánové Petriho misky s priemerom 5 – 7 cm a výškou nie väčšou ako 5 cm.5.6. Elektrická výhrevná platňa s reguláciou teploty.6. PRÍPRAVA VZORKYPozri metódu 1.7. POSTUP7.1. Analyzovaná vzorkaOdváži sa 5 až 10 g vzorky hnojiva s presnosťou 1 mg a prenesie sa do patróny Soxhletovej aparatúry (5.2).7.2. Extrakcia síryDôkladne sa s horúcou vodou premyje obsah, aby sa odstránili všetky rozpustné zlúčeniny. Potom sa vysuší v peci pri 90 °C (5.4) minimálne počas 1 hodiny. Filter sa vloží do Soxhletovej aparatúry (5.2).Do banky (5.1) sa vloží niekoľko sklenených varných kamienkov a odváži sa (P0). Potom sa pridá 50 ml sírouhlíka (4.1).Aparatúra sa zloží a elementárna síra sa nechá extrahovať 6 hodín. Po vypnutí ohrevu a po vychladení sa banka odpojí. Banka sa pripojí na rotačnú vákuovú odparku (5.3) a odparuje sa dovtedy, až sa obsah banky premení na špongiovitú hmotu.Obsah banky sa suší v sušiarni pri 90 °C (5.4) do konštantnej hmotnosti (P1). Sušenie trvá cca 1 hodinu.7.3. Určenie čistoty elementárnej síryNiektoré zlúčeniny sa mohli vyextrahovať spolu s elementárnou sírou počas extrakcie so sírouhlíkom. Čistota elementárnej síry sa určí nasledujúcim postupom:Obsah banky sa dôkladne zhomogenizuje a naváži sa 2 – 3 g s presnosťou 1 mg (n). Prenesie sa do Petriho misky (5.5) a odváži sa miska s naváženým obsahom (P2). Položí sa na horúcu platňu (5.6) vyhriatu na teplotu nepresahujúcu 220 °C (aby nedošlo k horeniu síry). Sublimácia síry sa robí počas 3 – 4 hodín, až do konštantnej hmotnosti (P3).Poznámka:Pre niektoré hnojivá nie je potrebné určovať čistotu síry, a teda krok 7.3 možno vynechať.8. VYJADRENIE VÝSLEDKOVObsah elementárnej síry (S) v hnojive sa vyjadruje v percentách nasledujúcimi vzťahmi:nečistá S (%) v hnojive =P- P× 100čistota vyextrahovanej síry v (%) =P- P× 100čistá S (%) v hnojive =P- PP- P× 100Kde:m = hmotnosť vzorky hnojiva g),P0 = hmotnosť Soxhletovej banky g),P1 = hmotnosť Soxhletovej banky a nečistej síry po sušení g),n = hmotnosť vzorky nečistej síry g), ktorá sa prečistí,P2 = hmotnosť Petriho misky g),P3 = hmotnosť Petriho misky po sublimácii síry g).Metóda 8.6MANGANOMETRICÉ STANOVENIE VYEXTRAHOVANÉHO VÁPNIKA VYZRÁŽANÍM DO FORMY ŠŤAVELANU1. ROZSAH METÓDYTento dokument definuje postup stanovenia vápnika v extrakte hnojív.2. OBLASŤ POUŽITIATáto metóda sa používa na hnojivá EHS, pre ktoré smernica Rady 89/284/EHS udáva obsah celkového a/alebo vodorozpustného vápnika.3. PRINCÍP METÓDYV alikvotnej časti extraktu sa vápnik vyzráža vo forme šťavelanu, ktorý sa stanoví titračne s manganistanom draselným.4. REAGENCIE4.1. Zriedený roztok kyseliny chlorovodíkovej:Jeden objem kyseliny chlorovodíkovej (d = 1,18) sa zriedi s jedným objemom vody.4.2. Zriedená kyselina sírová; 1:10:Jeden objem kyseliny sírovej (d = 1,84) sa zriedi s 10 objemami vody.4.3. Zriedený roztok amoniaku, 1:1:Jeden objem amoniaku (d = 0,88) sa zriedi s jedným objemom vody.4.4. Nasýtený roztok šťavelanu amónneho [(NH4)2C2O4.H2O] pri izbovej teplote (cca 40 g/l).4.5. Roztok kyseliny citrónovej, 30 % (m/v).4.6. Roztok chloridu amónneho, 5 % (m/v).4.7. 0,1 % (m/v) roztok bromothymolovej modrej v etylalkohole 95 %.4.8. 0,04 % (m/v) roztok bromokrezolovej zelenej v etylalkohole 95 %.4.9. Štandardný roztok manganistanu draselného o koncentrácii 0,02 M.5. LABORATÓRNE ZARIADENIA5.1. Filtračné kelímky s fritou o porozite 5 – 20 μ.5.2. Vodný kúpeľ6. PRÍPRAVA ANALYZOVANEJ ALIKVOTNEJ ČASTI EXTRAKTUPipetou sa odoberie taký alikvotný podiel z extraktu získaného metódou 8.1 alebo 8.3, ktorý obsahuje 15 – 50 mg Ca (= 21 – 70 mg CaO). Tento objem sa označí ako v2. Preleje sa do 400 ml kadičky. Keď je potrebné, tak sa roztok neutralizuje s niekoľkými kvapkami amoniakálneho roztoku (4.3), až sa indikátor (4.7) sfarbí zo zelenej na modrú.Pridá sa 1 ml roztoku kyseliny citrónovej (4.5) a 5 ml roztoku chloridu amónneho (4.6)7. VYZRÁŽANIE ŠŤAVELANU VÁPENATÉHOPrileje sa cca 100 ml vody a zohreje sa do varu. Pridá sa 8 – 10 kvapiek roztoku indikátora (4.8) a pomaly sa dávkuje 50 ml horúceho roztoku šťavelanu amónneho (4.4). Keď sa začne tvoriť zrazenina, pridaním niekoľkých kvapiek kyseliny chlorovodíkovej (4.1) sa reakčná zmes zriedi. Veľmi pomaly sa zmes zneutralizuje roztokom amoniaku (4.3) počas stáleho premiešavania zmesi. Konečné pH má byť 4.4 až 4.6. Indikátor (4.8) sa zmení zo zelenej farby na modrú. Potom sa kadička vloží na 30 minút do vodného kúpeľa s vriacou vodou (5.2).Kadička sa vyberie z vodného kúpeľa, nechá sa stáť počas 1 hodiny a prefiltruje sa cez kelímok (5.1).8. TITRÁCIA ŠŤAVELANUKadička aj kelímok sa oplachujú, až sa nadbytočný šťavelan amónny úplne neodstráni (jeho prítomnosť možno kontrolovať neprítomnosťou chloridov v oplachovacej vode). Potom sa kelímok vloží do 400 ml kadičky a zrazenina sa rozpustí v 50 ml horúcej kyseliny sírovej (4.2). Pridá sa voda do kadičky, aby celkový objem bol cca 100 ml. Ohreje sa na 70 – 80 °C a titruje sa roztokom manganistanu (4.9) po kvapkách, až kým ružová farba vydrží jednu minútu. Tento objem sa označí n.9. VYJADRENIE VÝSLEDKOVObsah vápnika (Ca) v hnojive sa vypočíta takto:Ca (%) = n × 0,02004 ××v× mkde:n = objem roztoku manganistanu draselného (ml),m = hmotnosť analyzovanej vzorky (g),v2 = alikvotný podiel extraktu (ml),v1 = objem extrakčného roztoku (ml),t = molarita roztoku manganistanu draselného (M),.Metóda 8.7STANOVVENIE HORČÍKA METÓDOU ATÓMOVEJ ABSORPČNEJ SPEKTROMETRIE1. ROZSAH METÓDYTento dokument definuje postup stanovenia horčíka v extraktoch hnojív.2. OBLASŤ POUŽITIATáto metóda sa používa na tie extrakty hnojivá EHS, ktoré sa získali metódami 8.1 a 8.3. Táto metóda sa použije na hnojivá, v ktorých sa udáva celkový obsah horčíka a/alebo vodorozpustného horčíka; nevzťahuje sa na nasledujúce hnojivá:Sú to hnojivá z prílohy ku smernici týkajúcej sa druhotných živín (89/284/EHS):typ 4 (kieserit),typ 5 (síran horečnatý) atyp 7 (kieserit so síranom horečnatým).Na tieto hnojivá sa používa metóda 8.8.Táto metóda sa aplikuje na všetky extrakty hnojív obsahujúce prvky v takých koncentráciách, ktoré môžu interferovať komplexometrické stanovenie horčíka.3. PRINCÍP METÓDYStanovenie horčíka sa robí metódou atómovej absorpčnej spektrofotometrie po vhodnom zriedení extraktu.4. REAGENCIE4.1. Roztok kyseliny chlorovodíkovej; 1 M;4.2. Roztok kyseliny chlorovodíkovej; 0,5 M;4.3. Štandardný roztok horčíka, 1,00 mg/ml;4.3.1. 1,013 g síranu horečnatého (MgSO4.7H2O) sa rozpustí v 0,5 M roztoku kyseliny chlorovodíkovej (4.2).4.3.2. Odváži sa 1,658 g kysličníka horečnatého (MgO), ktorý bol vopred vyžíhaný s cieľom odstrániť všetky stopy po karbonácii. Kysličník horečnatý sa vloží do kadičky obsahujúcej 100 ml vody a 120 ml 1 M kyseliny chlorovodíkovej (4.1). Po rozpustení kysličníka sa roztok kvantitatívne zleje do 1000 ml odmernej banky. Objem sa doplní po rysku a zmieša saalebo:4.3.3 Komerčný štandardný roztok.Personál laboratória zodpovedá za testovanie takýchto roztokov.4.4. Roztok chloridu stroncia 75 g chloridu stroncia (SrCl2 6H2O) sa rozpustí v roztoku kyseliny chlorovodíkovej (4.2) adoplní sa do 500 ml s tým istým roztokom kyseliny.5. LABORATÓRNE ZARIADENIASpektrofotometer pre atómovú absorpciu s horčíkovou lampou pre 285,2 nm.Plameň: vzduch – acetylén.6. PRÍPRAVA VZORKYPozri metódy 8.1 a 8.3.7. POSTUP7.1. V prípade, že hnojivo má deklarovaný obsah horčíka (Mg) vyšší ako 6 % (t. j. 10 % ako MgO) sa odpipetuje 25 ml (V1) z extrakčného roztoku (6) do 100 ml odmernej banky. Objem sa doplní po rysku vodou a premieša sa. Zrieďovací faktor je rovný D1 = 100/V1.7.2. 10 ml extrakčného roztoku (6) alebo roztoku (7.1) sa odpipetuje do 200 ml odmernej banky. Objem sa po rysku doplní 0,5 M roztokom kyseliny chlorovodíkovej (4.2) a premieša sa. Zrieďovací faktor je rovný 200/10.7.3. Roztok (7.2) sa zriedi 0,5 M roztokom kyseliny chlorovodíkovej (4.2) tak, aby pripravený zriedený roztok mal koncentráciu vpadajúcu do pracovného rozsahu spektrofotometra (5.1). V2 je objem vzorky v 100 ml roztoku. Zrieďovací faktor sa rovná D2 = 100/V2.Konečný roztok má obsahovať 10 % objemových roztoku chloridu stroncia (4.4).7.4. Príprava slepého roztokuSlepý roztok sa pripraví horeuvedenou metódou (8.1 alebo 8.3), avšak bez prítomnosti vzorky hnojiva.7.5. Príprava kalibračných roztokovZriedením štandardného roztoku (4.3) s 0,5 M roztokom kyseliny chlorovodíkovej sa pripraví najmenej 5 kalibračných roztokov so vzrastajúcou koncentráciou, prirodzene v pracovnom rozsahu spektrofotometra (5.1).Tieto roztoky majú obsahovať 10 % objemových roztoku chloridu stroncia (4.4).7.6. MeraniaSpektrofotometer (5.1) sa nastaví na vlnovú dĺžku 285,2 nm.Vstreknú sa roztoky v nasledujúcom poradí: kalibračné roztoky (7.5), analyzovaný roztok (7.3) a slepý roztok (7.4). Prístroj sa premyje pred každým ďalším meraním. Celý tento krok sa opakuje trikrát. Narysuje sa kalibračná krivka z priemerných absorbancií kalibračných roztokov (7.5) voči prislúchajúcim koncentráciám horčíka (μg/ml). Koncentrácia horčíka vo vzorke (7.3) Xs a v slepom roztoku (7.4) Xb sa odčíta z kalibračnej krivky.8. VYJADRENIE VÝSLEDKOVObsah horčíka (Mg) alebo kysličníka horečnatého (MgO) vo vzorke sa vypočíta z hodnoty zistenej pomocou kalibračných roztokov, berúc do úvahy výsledok slepého pokusu.Percentuálny obsah horčíka (Mg) v hnojive sa vypočíta podľa vzťahu:Mg (%) =DD500.1001000.1000 MXs = koncentrácia analyzovaného roztoku, zistená z kalibračnej krivky (μg/ml).Xb = koncentrácia horčíka v slepom roztoku, odčítaná z kalibračnej krivky (μg/ml).D1 = zrieďovací faktor pri zrieďovaní roztoku (7.1);je rovný čislu 4, ak 25 ml sa odobralo;je rovný číslu 1, ak sa roztok nezrieďuje.D2 = zrieďovací faktor z 7.3.M = navážka vzorky na analýzu.MgO (%) = Mg (%)/0,6Metóda 8.8STANOVENIE HORČÍKA KOMPLEXOMETRICKY1. ROZSAH METÓDYTento dokument definuje postup stanovenia horčíka v extraktoch hnojív.2. OBLASŤ POUŽITIATáto metóda sa používa na stanovenie horčíka a/alebo vodorozpustného horčíka v extraktoch nasledujúcich hnojív EHS:- hnojivá uvedené v zozname smernice 76/116/EHS: minerálne dusíkaté hnojivá, typ 1b (nitrát horečnato-vápenatý); typ 7 (sulfonitrát horečnatý); typ 8 (dusíkaté hnojivá obsahujúce horčík) a minerálne draselné hnojivá; typ 2 (obohatený kainit); typ 4 (chlorid draselný obsahujúci horčík); typ 6 (síran draselný obsahujúci horečnatú soľ),- hnojivá uvedené v prílohe k smernici týkajúcej sa druhotných živín (89/284/EHS).3. PRINCÍP METÓDYHorčík sa prevedie do roztoku metódami 8.1 a/alebo 8.3. Prvá titrácia sa robí s EDTA vápenatým a horečnatým v prítomnosti eriochrómovej černe-T. Druhá titrácia sa robí s vápenatým EDTA v prítomnosti kalceínu alebo kalkónovej karbonylovej kyseliny. Obsah horčíka sa učí diferenčne.4. REAGENCIE4.1. Štandardný roztok horčíka, 0,05 M.4.1.1. V 0,5 M roztoku kyseliny chlorovodíkovej (4.11) sa rozpustí 1,232 g síranu horečnatého (MgSO4.7H2O). Do 100 ml sa doplní tým istým roztokom kyselinyalebo:4.1.2. odváži sa 2,016 g kysličníka horečnatého, čerstvo vyžíhaného, aby stopy karbonácie nerušili analýzu. Kysličník horečnatý sa rozpustí v 100 ml vody v kadičke.Vmieša sa cca 120 ml približne 1 M kyseliny chlorovodíkovej (4.12).Po zriedení sa kvantitatívne prenesie do 1000 ml odmernej banky. Objem sa doplní po rysku a premieša sa.Koncentrácia týchto roztokov má byť 1,216 mg Mg/ml, čo sa rovná 2,016 mg MgO/ml.Personál laboratória je zodpovedný za overovanie koncentrácie štandardného roztoku.4.2. Roztok EDTA, 0,05 molárny18,61 g dihydrátu dvojsodnej soli etyléndiaminotetraoctovej kyseliny (C10H14N2Na2O8.2H2O) sa v 1000 ml kadičke rozpustí v 600 – 800 ml vody. Roztok sa kvantitatívne prenesie do 1000 ml odmernej banky. Objem sa doplní a premieša sa. Koncentrácia roztoku sa skontroluje štandardným roztokom (4.1) na 20 ml uvedeného roztoku, titračnou metódou podľa analytického postupu uvedeného (7.2).Každý ml roztoku EDTA má korešpondovať s 1,216 mg Mg (= 2,016 mg MgO) a s 2,004 mg Ca (= 2,804 mg CaO). Pozri: poznámky v kapitole 10.1 a 10.6.4.3. Štandardný roztok vápnika, 0,05 MOdvážených 5,004 g vysušeného uhličitanu vápenatého sa prenesie do kadičky s 1000 ml vody. 120 ml približne 1 M kyseliny chlorovodíkovej (4.12) sa vmieša do roztoku.Roztok sa uvedie do varu, aby sa vypudil kysličník uhličitý. Potom sa roztok ochladí a kvantitatívne sa prenesie do odmernej banky. Po doplnení roztoku po značku sa obsah banky premieša. Koncentrácia roztoku sa skontroluje roztokom EDTA (4.2) podľa analytického postupu (7.3). Koncentrácia roztoku má byť 2,004 mg Ca (= 2,804 mg CaO) a má korešpondovať s 1 ml 0,05 molárneho roztoku EDTA (4.2).4.4. Indikátor kalceínV trecej miske sa opatrne zmieša 1 g kalceínu so 100 g chloridu sodného. Bežne sa používa 10 mg tejto zmesi. Farebná zmena indikátora je zo zelenej na oranžovú farbu. Titruje sa dovtedy, kým sa roztok nesfarbí na oranžovo a úplne zmizne zelený odtieň roztoku.4.5. Indikátor kalkón karbonylová kyselina400 mg kalkón karbonylovej kyseliny sa rozpustí v 100 mg metanolu. Tento roztok je použiteľný približne počas 4 týždňov. Bežne sa používajú 3 kvapky roztoku. Farebná zmena indikátora je z červenej na modrú. Titruje sa do modrého sfarbenia roztoku, až červený odtieň úplne vymizne.4.6 Indikátor eriochrómová čerň-T300 mg eriochrómovej černe-T sa rozpustí v zmesi 25 ml 1-propanolu a 15 ml trietanolamínu. Pripravený roztok indikátora je účinný približne 4 týždne. Bežne sa používajú 3 kvapky roztoku indikátora. Indikátor sa sfarbuje z červenej na modrú farbu. Titruje sa do zmiznutia červeného odtieňa. K farebnej zmene prichádza len v prítomnosti horčíka. V prípade potreby sa pridáva 1 ml štandardného roztoku (4.1).Ak sú prítomné oba prvky, aj vápnik aj horčík, tak EDTA najprv vytvára komplex s vápnikom a potom s horčíkom. V takomto prípade sa oba prvky stanovujú súčasne.4.7. Roztok kyanidu draselnéhoVodný roztok KCN o koncentrácii 2 % (nepipetovať ústami; pozri 10.7).4.8. Roztok hydroxidu draselnéhO a kyanidu draselného 280 g KOH a 66 g KCN sa rozpustia vo vode; roztok sa doplní na 1 liter vodou a premieša sa.4.9. Roztok pufra o pH 10,533 g chloridu amónneho sa rozpustí v 200 ml vody v 500 ml odmernej banke. Potom sa pridá 250 ml roztoku amoniaku (d = 0,91) a doplní sa vodou po rysku. Premieša sa; pH roztok sa pravidelne premeriava.4.10. Zriedený roztok kyseliny chlorovodíkovej: 1 objem kyseliny chlorovodíkovej (d = 1,18) sa zriedi s 1 objemom vody a pripraví sa roztok.4.11. Zriedený roztok kyseliny chlorovodíkovej, 0,5 M;4.12. Zriedený roztok kyseliny chlorovodíkovej, 1 M;4.13. Roztok hydroxidu sodného, 5 M.5. PRÍSTROJE A ZARIADENIA5.1. Magnetické alebo mechanické miešadlo5.2. pH meter6. KONTROLNÝ TESTUrobí sa stanovenie takej alikvotnej časti roztokov (4.1 a 4.3), aby pomer Ca/Mg bol približne rovnaký ich obsahu v analyzovanej vzorke. Vezme sa (a) ml štandardného roztoku (4.3) a (b – a) zo štandardného roztoku (4.1). (a) aj (b) sú ml roztoku EDTA pri stanoveniach analyzovaného roztoku. Tento postup je správny len vtedy, ak roztoky EDTA, vápnika a horčíka sú úplne ekvivalentné. V prípade, keď to neplatí, treba robiť korekcie.7. PRÍPRAVA ANALYZOVANÉHO ROZTOKUPozri metódy 8.1 a 8.3.8. STANOVENIE8.1. Odber alikvotných podielov na analýzuAlikvotný podiel vzorky má obsahovať 9 – 18 mg horčíka (= 15 až 30 mg MgO).8.2. Titrácia na eriochrómovú čerň-TOdpipetuje sa alikvotný podiel roztoku (8.1) na účely analýzy do 400 ml kadičky. Nadbytočná kyselina sa zneutralizuje s 5 M roztokom hydroxidu sodného (4.12); pH sa meria pH-metrom. Po úprave pH sa roztok zriedi na cca 100 ml vodou. Potom sa pridá 5 ml roztoku pufra (4.9). pH pripraveného roztoku, merané pH-metrom, má byť 10,5 ± 1. Pridajú sa 2 ml roztoku kyanidu draselného (4.7) a 3 kvapky roztoku indikátora eriochrómovej černe-T (4.6). Titruje sa s roztokom EDTA (4.2) počas stáleho pomalého premiešavania roztoku miešadlom (5.1) (pozri. 10.2, 10.3 a 10.4). Spotreba 0,05 molárneho roztoku EDTA sa označí ako "b".8.3. Titrácia v prítomnosti kalceínu alebo kalkón karbónovej kyselinyOdpipetuje sa alikvotný podiel roztoku (8.1), rovnaký ako v horeuvedenom kroku, do 400 ml kadičky. Nadbytočná kyselina sa neutralizuje roztokom 5 M hydroxidu sodného (4.13); pH roztoku sa meria pH metrom. Roztok sa zriedi vodou na cca 100 ml. Pridá sa 10 ml roztoku KOH/KCN (4.8) a indikátor (4.4) alebo (4.5). Počas titrácie s roztokom EDTA (4.2) sa roztok pomaly premiešava (pozri 10.2, 10.3 a 10.4). Spotreba (ml) titračného roztoku 0,05 M EDTA sa označí ako "a".9. VYJADRENIE VÝSLEDKOVPercentuálny obsah horčíka v hnojivách EHS, pre ktoré táto metóda platí (5 g hnojiva v 500 ml extraktu) sa vypočíta takto:MgO (%) v hnojive =× TMMg (%) v hnojive =× T'MKde:a = spotreba (ml) 0,05 M roztoku EDTA pri titrácii na indikátor kalceín alebo kalkón karbónovú kyselinu,b = spotreba (ml) 0,05 M roztoku EDTA pri titrácii na eriochrómovú čerň-T,M = hmotnosť vzorky g) v alikvotnej časti odobratej na analýzu,T = 0,2016 x 0,05 (molarita roztoku EDTA, pozri. 4.2),T' = 0,1216 x 0,05 (molarita roztoku EDTA, pozri. 4.2).10. POZNÁMKY10.1. Stechiometrický pomer EDTA- kov je vždy 1:1, v nezávislosti od valencie kovu a od skutočnosti, že EDTA je dvojvalentý. Preto titračný roztok EDTA, ako aj štandardné roztoky, sa udávajú v koncentračných jednotkách molarít, a nie normalít.10.2. Komplexometrické indikátory sú často citlivé na vzduch. Roztok môže stratiť svoju farbu počas titrácie. V takom prípade treba pridať 1 – 2 kvapky indikátora. Tento prípad môže nastať v prípade indikátorov eriochrómovej černe a kalkón karbónovej kyseliny.10.3. Komplexy kov – indikátor sú často dosť stále, čo vyvoláva dlhšie ustaľovanie farby roztoku. Preto posledné kvapky EDTA roztoku sa musia pridávať pomaly a na overenie farebnej zmeny sa pridá 1 kvapka 0,05 M roztoku horčíka (4.1) alebo vápnika (4.3). Tento jav nastáva pri titrácii horčíka v prítomnosti eriochrómovej černe, keď vzniká pomerne stabilný komplex erichrómu s horčíkom.10.4. Farebná zmena roztoku sa má pozorovať nie v zvislom smere, ale pri vodorovnom pohľade cez celý objem roztoku. Kadička musí byť umiestnená pred bielym pozadím na dobre osvetlenom mieste. Farebná zmena sa ľahšie pozoruje, ak kadička je položená na mliečnom skle, v priestore osvetľovanom 25 W žiarovkou.10.5. Táto analýza vyžaduje určitú skúsenosť pracovníka. Na správny odhad farebnej zmeny, inter alia, sa najprv titrujú štandardné roztoky 4.1 a 4.3. Odporúča sa, aby titrácie robil stále ten istý pracovník.10.6. Testovnie štandardných roztokov 4.1, 4.2 a 4.3 je jednoduchšie použitím roztoku EDTA s garantovanou koncentráciou (Titrisol, Normex atď.).10.7. Roztoky obsahujúce kyanid draselný nemožno vylievať do kanalizačnej siete. Najprv treba kyanid premeniť na neškodnú zlúčeninu, a to napr. oxidáciou chlorečnanom sodným a následnou zmenou pH roztoku na zásaditú.Metóda 8.9STANOVENIE SÍRANOV1. ROZSAH METÓDYTento dokument popisuje postup stanovenia síry v extraktoch hnojív obsahujúcich sírany.2. OBLASŤ POUŽITIATáto metóda sa používa na stanovenie síranov v extraktoch pripravených podľa metód 8.1, 8.2, 8.3, ako aj 8.4.3. PRINCÍP METÓDYGravimetrické stanovenie síranu bárnatého.4. REAGENCIE4.1. Zriedená kyselina chlorovodíková:Jeden objem chlorovodíkovej kyseliny (d = 1,18) sa zriedi s jedným objemom vody.4.2. Roztok chloridu bárnatého sa pripraví rozpustením 122 g BaCl2.2H2O v 1 litri vody.4.3. Roztok dusičnanu strieborného: 5 g/l.5. LABORATÓRNE ZARIADENIA5.1. Porcelánové kelímky5.2. Vodný kúpeľ s ohrevom5.3. Sušiareň s nastaviteľnou teplotou 105 °C ± 1 °C.5.4. Muflonova pec nastaviteľná na 800 °C ± 50 °C.6. POSTUP6.1. Príprava analyzovaného roztoku.Odpipetuje sa taký alikvotný podiel z jedného extrakčného roztoku (uvedeného v 2), ktorý obsahuje 20 – 100 mg síry (S) alebo 50 – 250 mg SO3.Alikvotny podiel sa nadávkuje do kadičky vhodného objemu. Pridá sa 20 ml zriedenej kyseliny chlorovodíkovej (4.1) a doplní sa vodou na cca 300 ml.6.2. ZrážanieRoztok sa privedie do varu. Po kvapkách sa nadávkuje 20 ml roztoku chloridu bárnatého (4.2) počas intenzívneho premiešavania roztoku. Nechá sa variť niekoľko minút.Kadička zakrytá hodinovým sklíčkom sa vloží do vodného kúpeľa s vriacou vodou (5.2) a nechá sa v ňom počas 1 hodiny. Potom sa nechá pri teplote ± 60 °C postáť, až sa roztok nad zrazeninou vyčíri. Roztok sa zleje cez pomalý filter neobsahujúci popol. S horúcou vodou sa zrazenina premyje niekoľkokrát. Ďalej sa zrazenina premýva, až filtrát neobsahuje chloridy. Prítomnosť chloridov sa zisťuje reakciou s dusičnanom strieborným (4.3).6.3. Spaľovanie a váženieFiltračný papier spolu so zrazeninou sa vloží do porcelánového téglika (5.1) vyváženého s presnosťou 0,1 mg. Najprv sa suší v peci (5.3) a potom sa spaľuje pri cca 800 °C počas pol hodiny (5.4). Nechá sa vychladnúť v exikátore a potom sa odváži s presnosťou 0,1 mg.7. VYJADRENIE VÝSLEDKOV1 mg síranu bárnatého predstavuje 0,137 mg síry (S) alebo 0,343 mg kysličníka sírového (SO3).Percentuálny obsah síry v hnojive sa vypočíta takto:S (%) = w × 0,0137 ×vv× mSO(%) = S (%) × 2,5Kde:w = hmotnosť zrazeniny síranu bárnatého (mg),v1 = objem (ml) extrakčného roztoku,v2 = alikvotny objem (ml),m = hmotnosť analyzovanej vzorky (g).Metóda 8.10STANOVENIE VYEXTRAHOVANÉHO SODÍKA1. ROZSAH METÓDYTento dokument definuje postup stanovenia sodíka v extraktoch hnojív.2. OBLASŤ POUŽITIATáto metóda je použiteľná na tie hnojivá EHS, pre ktoré sa v smernici Rady 89/284/EHS udáva obsah sodíka.3. PRINCÍP METÓDYPo vhodnom zriedení extraktu získaného metódou 8.1 a/alebo 8.3 sa obsah sodíka stanoví plameňo-emisnou spektrofotometriou.4. REAGENCIE4.1. Zriedená kyselina chlorovodíková:Jeden objem chlorovodíkovej kyseliny (d = 1,18) čistoty p.a. sa zriedi s jedným objemom vody.4.2. Dusičnan hlinitý Al(NO3)3.9H2O.4.3. Chlorid cézny; CsCl.4.4. Chlorid sodný NaCl, bezvodý.4.5. Roztok chloridu cézneho a dusičnanu hlinitého50 g chloridu cézneho (4.3) a 250 g dusičnanu hlinitého (4.2) sa rozpustí vo vode v 1000 ml odmernej banke. Objem sa doplní vodou a premieša sa.4.6. Štandardný roztok sodíka o koncentrácii 1 mg Na/1 ml.2,542 g chloridu sodného (4.4) sa rozpustí v 1000 ml odmernej banke vo vode. Pridá sa 10 ml kyseliny chlorovodíkovej (4.1) a objem sa doplní po rysku vodou. Premieša sa.5. PRÍSTROJESpektrofotometer pre plameňovú emisiu pri 589,3 nm.6. KALIBRAČNÉ ROZTOKY6.1. Odoberie sa 10 ml štandardného roztoku (4.6) do 250 ml odmernej banky. Objem sa doplní a premieša sa. Získa sa roztok o koncentrácii 40 μg Na/ml.6.2. Odoberie sa 0, 5, 10, 15, 20, 25 ml z roztoku (6.1) do 100 ml odmerných baniek. Pridá sa 10 ml roztoku (4.5). Doplní sa po značku a premieša sa. Koncentrácie pripravených roztokov sú nasledujúce: 0, 2, 4, 6, 8, 10 μg Na/ml.7. PRÍPRAVA ANALYZOVANÝCH ROZTOKOVV závislosti od obsahu sodíka v roztoku extraktu (8.1 alebo 8.3; 5 g hnojiva do 500 ml) sa riedenie robí podľa údajov v nasledujúcej tabuľke:Na2O (%) | Na (%) | Roztok 6.2 | Analyzovaný roztok | Pôvodný Roztok (ml) (v2) |Riedenie do ml (v3) | Pôvodný Roztok (ml) (v4) | Riedenie Do ml | Stupeň zriedenia |3 – 5 | 2,2 – 3,7 | 10 | 50 | 10 | 100 | 50 |5 – 10 | 3,7 – 7,4 | 10 | 100 | 10 | 100 | 100 |10 – 20 | 7,4 – 15 | 10 | 100 | 5 | 100 | 200 |20 – 38 | 15 – 28 | 5 | 100 | 5 | 100 | 400 |Roztok 6.2 sa riedi vodou. Pri príprave analyzovaných roztokov sa do 100 ml odmernej banky pridáva 10 ml roztoku (4.5).Pre analyzovanú vzorku o hmotnosti 1 g sa objem konečného riedenia (v4) vynásobí 5-krát.8. STANOVENIESpektrofotometer (5.1) sa nastaví na vlnovú dĺžku 589,3 nm. Prístroj sa kalibruje meraním obsahov sodíka v kalibračných roztokoch (6.2). Potom sa citlivosť prístroja nastavuje podľa odozvy pri najkoncentrovanejšom roztoku. Zmeria sa odozva analyzovanej vzorky (7). Tento postup sa opakuje 3-krát.9. VÝPOČET VÝSLEDKOVKalibračná krivka sa zostaví z priemerných nameraných hodnôt jednotlivých kalibračných roztokov voči ich prislúchajúcim koncentráciám, vyjadreným v μg/ml. Z grafu sa zistí obsah Na v analyzovanom roztoku. Pri výpočte obsahu sodíka treba brať do úvahy riedenia roztokov. Výsledok sa udáva v percentách na vzorku hnojiva.Percentuálny obsah sodíka (Na) sa v hnojive vypočíta podľa nasledujúceho vzťahu:Na (%) = ×.vvvv10-2mNa(%) = Na (%) × 1,348kde:x = koncentrácia analyzovaného roztoku μg/ml,v1 = objem (ml) roztoku extraktu,v2 = alikvotny objem (ml) roztoku 6.2,v3 = objem (ml) zriedeného roztoku 6.2,v4 = alikvotny objem (ml) zriedeného analyzovaného roztoku (na 100 ml)m = hmotnosť g) analyzovanej vzorky."[1] Ú. v. ES L 111, 22.4.1989, s. 34.--------------------------------------------------


title: Smernica Rady zo 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o prípustnej hladine hluku a o výfukových systémoch motorových vozidiel

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31970L0157

Úradný vestník L 042 , 23/02/1970 S. 0016 - 0020 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 1 S. 0117  Dánske špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1970(I) S. 0095  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 15 Zväzok 1 S. 0117  Anglické špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1970(I) S. 0111  - 0116 Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0061  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0189  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0189

		Smernica Radyzo 6. februára 1970o aproximácii právnych predpisov členských štátov o prípustnej hladine hluku a o výfukových systémoch motorových vozidiel(70/157/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä na jej článok 100,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],keďže technické požiadavky, ktoré musia motorové vozidlá spĺňať podľa vnútroštátnych právnych predpisov, sa vzťahujú medzi iným aj na povolenú hladinu hluku a na výfukové systémy;keďže tieto požiadavky sa v jednotlivých členských štátoch navzájom líšia; keďže je preto nevyhnutné, aby všetky členské štáty prijali rovnaké podmienky buď ako doplnky k už existujúcim pravidlám, alebo namiesto nich, najmä aby umožnili použitie postupu pri EHS typovom schvaľovaní, ktorý je upravený smernicou Rady [3] zo 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, na všetky typy vozidiel,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Na účely tejto smernice "vozidlo" znamená akékoľvek motorové vozidlo určené na prevádzku na ceste, s karosériou alebo bez nej, s najmenej štyrmi kolesami a s maximálnou konštrukčnou rýchlosťou presahujúcou 25 km/hod, s výnimkou vozidiel, ktoré sa pohybujú po koľajniciach a poľnohospodárskych traktorov a strojov a pracovných strojov.Článok 2Žiadny členský štát nesmie odmietnuť udeliť EHS typové schválenie alebo národné typové schválenie vozidla z dôvodov týkajúcich sa povolenej hladiny hluku alebo výfukového systému, ak jeho hladina hluku alebo výfukový systém spĺňa požiadavky uvedené v prílohe.Článok 3Zmeny a doplnenia nevyhnutné pre úpravu požiadaviek prílohy na zohľadnenie technického pokroku, s výnimkou požiadaviek uvedených v bodoch 1.1 a 1.4.1.4, sa prijmú v súlade s postupom stanoveným v článku 13 smernice Rady o typovom schvaľovaní motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel.Článok 41. Členské štáty uvedú do platnosti opatrenia obsahujúce požiadavky potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do osemnástich mesiacov po jej oznámení a budú o tom ihneď informovať Komisiu.2. Členské štáty zaistia, že znenie základných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou, sa oznámia Komisii.Článok 5Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 6. februára 1970Za radupredsedaP. Harmel[1] Ú. v. ES C 160, 18.12.1969, s. 7.[2] Ú. v. ES C 48, 16.4.1969, s. 16.[3] Ú. v. ES L 42, 23.2.1970, s. 1.--------------------------------------------------PRÍLOHAI. POVOLENÉ HLADINY HLUKUI.1. LimityHladina hluku vozidiel uvedených v článku 1 tejto smernice, keď je meraná podľa podmienok uvedených v tejto prílohe, nesmie presiahnuť tieto hladiny:| Kategória vozidla | Hodnota vyjadrená v dB (A) |I.1.1. | Vozidlá určené na prepravu cestujúcich a najviac s deviatimi miestami vrátane miesta vodiča. | 82 |I.1.2. | Vozidlá určené na prepravu cestujúcich s viac ako deviatimi miestami vrátane miesta vodiča, s maximálnou povolenou hmotnosťou nepresahujúcou 3,5 t. | 84 |I.1.3. | Vozidlá určené na prepravu tovaru, s maximálnou povolenou hmotnosťou nepresahujúcou 3,5 t. | 84 |I.1.4. | Vozidlá určené na prepravu cestujúcich s viac ako deviatimi miestami vrátane miesta vodiča, s maximálnou povolenou hmotnosťou presahujúcou 3,5 t. | 89 |I.1.5. | Vozidlá určené na prepravu tovaru, s maximálnou povolenou hmotnosťou presahujúcou 3,5 t. | 89 |I.1.6 | Vozidlá určené na prepravu cestujúcich s viac ako deviatimi miestami vrátane miesta vodiča, s výkonom motora rovnajúcim sa alebo väčším ako 200 HP DIN. | 91 |I.1.7 | Vozidlá určené na prepravu tovaru alebo materiálov s výkonom motora rovnajúcim sa alebo väčším ako 200 HP DIN a maximálnou povolenou hmotnosťou presahujúcou 12 t. | 91 |I.2. Meracie prostriedkyHluk spôsobený vozidlami sa meria pomocou typu zvukomeru popísaného v Publikácii 179, prvé vydanie (1965), Medzinárodná elektrotechnická komisia.I.3. Podmienky meraniaMerania sa uskutočnia na nezaťažených vozidlách v dostatočne tichej a otvorenej oblasti (okolitý hluk a zvuk vetra najmenej 10 dB (A) pod úrovňou meraného zvuku).Oblasť môže tvoriť napr. otvorený priestor o polomere 50 m s centrálnou časťou o polomere najmenej 20 m, ktorý je prakticky rovný, pokrytý betónom, asfaltom alebo podobným materiálom, bez prachového snehu, vysokej trávy, nespevnenej pôdy alebo škvary.Povrch testovacej dráhy bude taký, aby nespôsoboval nadmerný hluk pneumatík. Táto podmienka sa použije len pri meraní vozidiel v pohybe.Meranie sa vykoná za dobrého počasia a pri malom vetre. Žiadna iná osoba ako pozorovateľ odčítajúci údaje z prístroja sa nesmie zdržiavať blízko vozidla alebo mikrofónu, pretože prítomnosť divákov buď blízko vozidla, alebo mikrofónu, môže značne ovplyvniť odčítanie údajov z prístroja. Zjavné kolísanie ručičky, ktoré sa podľa všetkého nevzťahuje na charakteristiky všeobecnej hladiny zvuku, sa pri odčítaní nebude brať do úvahy.I.4. Metóda meraniaI.4.1. Meranie zvuku vozidiel v pohybe (pre typové schválenie)Na každej strane vozidla sa vykonajú najmenej dve merania. Môžu sa vykonať predbežné merania na účel nastavenia, tieto sa však nebudú brať do úvahy.Mikrofón je situovaný 1,2 m nad úrovňou základne vo vzdialenosti 7,5 m od trajektórie stredovej čiary vozidla, CC, meranej podľa kolmice PP‘ k tejto čiare. (obrázok 1).Dve čiary AA‘ a BB‘ rovnobežné s čiarou PP‘, situované 10 m pred resp. 10 m za touto čiarou, sa vyznačia na testovacej dráhe. Vozidlá sa priblížia k čiare AA‘ stálou rýchlosťou tak, ako je špecifikované nižšie. Škrtiaca klapka sa potom čo najrýchlejšie naplno otvorí a udržiava sa v tejto polohe, až kým zadná časť vozidla [1] neprejde čiaru BB‘; škrtiaca klapka sa potom čo najrýchlejšie uzavrie.Zaznamenaná maximálna hladina zvuku bude predstavovať výsledok merania.I.4.1.1. Vozidlá bez prevodovkyVozidlá sa priblížia k čiare AA‘ stálou rýchlosťou zodpovedajúcou najnižšej z nasledujúcich troch rýchlostí:- otáčky motora rovnajúce sa trom štvrtinám otáčok motora, pri ktorých sa dosiahne maximálny výkon motora,- otáčky motora rovnajúce sa trom štvrtinám maximálnych otáčok motora dovolených regulátorom,- 50 km za hodinu.I.4.1.2. Vozidlá s manuálne ovládanou prevodovkouI.4.1.2.1. – Ak je vozidlo vybavené dvoj, troj alebo štvorstupňovou prevodovou skriňou, musí byť zaradený druhý prevodový stupeň;I.4.1.2.2. – Ak má skriňa viac ako štyri prevodové stupne, musí byť zaradený tretí prevodový stupeň;I.4.1.2.3. – Ak má prevod dvojitý prevodový pomer (rozdeľovacia prevodovka alebo dvojrýchlostné zostavenie zadnej nápravy), musí byť v zábere prevodový stupeň umožňujúci najvyššiu rýchlosť vozidla.Vozidlá sa priblížia k čiare AA‘ stálou rýchlosťou zodpovedajúcou najnižšej z nasledujúcich troch rýchlostí:- otáčky motora rovnajúce sa trom štvrtinám otáčok motora, pri ktorých sa dosiahne maximálny výkon motora;- otáčky motora rovnajúce sa trom štvrtinám maximálnych otáčok motora dovolených regulátorom;- 50 km za hodinu.I.4.1.3. Vozidlá s automatickou prevodovkouVozidlá sa priblížia k čiare AA‘ stálou rýchlosťou zodpovedajúcou najnižšej z nasledujúcich dvoch rýchlostí:- 50 km za hodinu,- tri štvrtiny maximálnej rýchlosti.Ak je možnosť voľby, má sa použiť "bežná" vybraná poloha pri jazde v meste.I.4.1.4. Interpretácia výsledkovI.4.1.4.1. Vzhľadom na nepresnosti meracích prístrojov sa výsledky získané z každého merania stanovia odčítaním 1 dB (A) z nameranej hodnoty.I.4.1.4.2. Merania sa považujú za platné, ak rozdiel medzi dvoma po sebe nasledujúcimi meraniami na tej istej strane vozidla nepresiahne 2 dB (A).I.4.1.4.3. Výsledkom merania bude najvyššia nameraná hladina hluku. Ak by výsledok presahoval o 1 dB (A) maximálne povolenú hladinu hluku pre kategóriu testovaného vozidla, vykonajú sa dve ďalšie merania. Tri zo štyroch takýchto meraní musia vyhovovať predpísaným limitom.+++++ TIFF +++++Meracie polohy pre vozidlá v pohybeI.4.2 Meranie zvuku stojacich vozidielI.4.2.1. Poloha zvukomeruMeranie sa vykoná v bode X (obrázok 2) vo vzdialenosti 7 metrov od najbližšieho povrchu vozidla.Mikrofón je situovaný 1,2 metra nad úrovňou základne.I.4.2.2. Počet meraníVykonajú sa najmenej dve merania.I.4.2.3. Podmienky testovania vozidlaMotor vozidla bez regulátora rýchlosti sa nechá bežať na tri štvrtiny otáčok, pri ktorých sa podľa výrobcu vozidla dosiahne jeho maximálny výkon. Rýchlosť motora v ot/min sa meria pomocou nezávislých prístrojov, napr. valčekového dopravníka a tachometra. Ak je motor vybavený regulátorom zabraňujúcim motoru presiahnuť rýchlosť, pri ktorej vyvinie svoj maximálny výkon, motor sa nechá bežať maximálnou rýchlosťou dovolenou regulátorom.Pred akýmkoľvek meraním sa motor uvedie do svojej normálnej prevádzkovej teploty.I.4.2.4. Interpretácia výsledkovVšetky zaznamenané údaje o hladine zvuku sa uvedú v protokole.Ak je to možné, uvedie sa spôsob výpočtu výkonu motora. Súčasne sa musí uviesť zaťaženie vozidla.Merania sa považujú za platné, ak rozdiel medzi dvoma po sebe nasledujúcimi meraniami na tej istej strane vozidla nepresiahne 2 dB (A).Maximálna zaznamenaná hodnota predstavuje výsledok merania.+++++ TIFF +++++Meracie polohy pre stojace vozidláII. VÝFUKOVÝ SYSTÉM (TLMIČE)II.1 Ak je vozidlo vybavené zariadením určeným na obmedzenie hluku z výfuku (tlmič), uplatnia sa požiadavky bodu II. Ak je motor vybavený vzduchovým filtrom, ktorý je nevyhnutný na zabezpečenie súladu s povolenou hladinou hluku, filter sa považuje za časť tlmiča a požiadavky bodu II sa uplatnia aj na tento filter.II.2. Schéma výfukového systému sa priloží k osvedčeniu o typovom schválení.II.3. Tlmič musí byť označený odkazom na druh a typ, značka musí byť jasne čitateľná a nezmazateľná.II.4. Použitie vláknitého absorpčného materiálu pri zhotovení tlmičov je prípustné, len ak sú splnené nasledujúce podmienky:II.4.1. Vláknitý absorpčný materiál nesmie byť umiestnený na tých častiach tlmiča, cez ktoré prechádzajú plyny.II.4.2 Vhodné zariadenie musí zabezpečiť, aby vláknitý absorpčný materiál bol uchytený na mieste počas celej doby použitia tlmiča.II.4.3 Vláknitý absorpčný materiál musí byť odolný voči teplote najmenej o 20 % vyššej ako prevádzková teplota, ktorá sa môže vyskytnúť v mieste tlmiča, kde sú tieto vláknité absorpčné materiály umiestnené.[1] Ak má vozidlo príves alebo náves, tieto sa pri stanovení, kedy bola čiara BB‘ prekročená, neberú do úvahy.--------------------------------------------------


title: Smernica Rady 93/34/EHS zo 14. júna 1993 o povinných označeniach pre dvoj- alebo trojkolesové motorové vozidlá

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31993L0034

Úradný vestník L 188 , 29/07/1993 S. 0038 - 0043 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 7 Zväzok 4 S. 0244  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 7 Zväzok 4 S. 0244

		Smernica Rady 93/34/EHSzo 14. júna 1993o povinných označeniach pre dvoj- alebo trojkolesové motorové vozidláRADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 100a,so zreteľom na smernicu Rady 92/61/EHS z 30. júna 1992 o typovom schválení dvoj — alebo trojkolesových motorových vozidiel [1],so zreteľom na návrh Komisie [2],v spolupráci s Európskym parlamentom [3],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [4],keďže vnútorný trh zahŕňa oblasť bez vnútorných hraníc, v ktorej je zabezpečený voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a kapitálu; keďže je potrebné prijať opatrenia vyžadované na tento účel;keďže dvojkolesové alebo trojkolesové motorové vozidlá musia vzhľadom k ich povinnému označovaniu v každom členskom štáte vykazovať určité technické charakteristiky stanovené záväznými opatreniami, ktoré sa navzájom medzi jednotlivými členskými štátmi líšia; keďže v dôsledku týchto rozdielov predstavujú takéto opatrenia prekážku obchodu v spoločenstve;keďže takéto prekážky vytvárania a fungovania vnútorného trhu sa môžu odstrániť vtedy, ak všetky členské štáty príjmu rovnaké požiadavky namiesto svojich vnútroštátnych pravidiel;keďže je potrebné vypracovať harmonizované požiadavky týkajúce sa povinného označovania dvojkolesových alebo trojkolesových motorových vozidiel, aby sa mohli na každý typ takého vozidla uplatňovať postupy typového schválenia a typového schválenia komponentu, stanovené v smernici 92/61/EHS;keďže vzhľadom na rozsah a dôsledky akcie navrhovanej v tejto oblasti, sú opatrenia spoločenstva, ktoré sú predmetom tejto smernice nielen potrebné ale i podstatné, v záujme dosiahnutia stanoveného cieľa, ktorým je zavedenie typového schválenia vozidiel v spoločenstve; keďže tento cieľ nemôžu dostatočne dosiahnuť členské štáty jednotlivo;keďže vzhľadom na povinné označovanie uplatniteľné pre dvojkolesové alebo trojkolesové motorové vozidlá, nebráni táto smernica niektorým členským štátom ponechať si, na nediskriminačnej báze, špecifické záväzné opatrenia pre účely uplatňovania dopravných predpisov za predpokladu, že takéto špecifické požiadavky sa týkajú použitia takých vozidiel a nemajú za následok akékoľvek modifikácie ich konštrukcie, ktoré by mohli spôsobovať prekážky typovému schvaľovaniu tohto typu vozidla v spoločenstve,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Táto smernica sa vzťahuje na povinné označenie všetkých typov vozidiel definovaných v článku 1 smernice 92/61/EHS.Článok 2Pre udelenie typového schválenia komponentu z hľadiska povinného označenia pre typ dvoj- alebo trojkolesového motorového vozidla a pre podmienky voľného pohybu takýchto vozidiel sa použije postup, ktorý je stanovený v kapitolách II a III smernice 92/61/EHS.Článok 3Akékoľvek úpravy potrebné k prispôsobeniu požiadaviek príloh technickému pokroku sa prijmú v súlade s postupom stanoveným v článku 13 smernice 70/156/EHS [5].Článok 41. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 14. decembra 1994. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.Od dátumu uvedeného v prvom pododseku nesmú členské štáty, z dôvodov týkajúcich sa povinného označenia, zakázať uviesť do prevádzky vozidlá, ktoré sú v súlade s touto smernicou.Ustanovenia uvedené v prvom pododseku sa budú uplatňovať od 14. júna 1995.2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré príjmu v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 5Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Luxemburgu 14. júna 1993Za RadupredsedaJ. Trøjborg[1] Ú. v. ES L 225, 10.8.1992, s. 72.[2] Ú. v. ES C 293, 9.11.1992, s. 43.[3] Ú. v. ES C 337, 21.12.1992, s. 103 aÚ. v. ES C 176, 28.6.1993.[4] Ú. v. ES C 73, 15.3.1993, s. 22.[5] Ú. v. ES L 42, 23.2.1970, s. 1; smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 92/53/EHS (Ú. v. ES L 225, 10.8.1992, s. 1).--------------------------------------------------PRÍLOHAPOŽIADAVKY TÝKAJÚCE SA POVINNÉHO OZNAČENIA PRE DVOJ- ALEBO TROJKOLESOVÉ MOTOROVÉ VOZIDLÁ1. VŠEOBECNE1.1. Všetky vozidlá musia mať štítok a označenia popísané nižšie. Tento štítok a označenia musí pripevniť výrobca alebo jeho oprávnený zástupca.2. ŠTÍTOK VÝROBCU2.1. Štítok výrobcu, ktorého vzor je uvedený v doplnku 1 k tejto prílohe, musí byť pevne pripevnený na ľahko prístupnom mieste na súčasti, ktorá sa pri používaní nevymieňa; musí byť zreteľne čitateľný, nezmazateľný a musí obsahovať v uvedenom poradí nasledovné informácie:2.1.1. názov výrobcu;2.1.2. typovú schvaľovaciu značku uvedenú v článku 8 smernice Rady 92/61/EHS z 30. júna 1992 o typovom schválení dvoj- alebo trojkolesových vozidiel;2.1.3. identifikačné číslo vozidla (VIN);2.1.4. statickú hladinu zvuku: … dB(A) pri … ot/min.2.2. Typová schvaľovacia značka vyžadovaná podľa bodu 2.1.2, hodnota statickej hladiny zvuku a počet ot/minútu vyžadované podľa bodu 2.1.4, nie sú obsiahnuté v typovom schválení komponentu pre povinné označenie. Tieto časti informácií však musia byť pripojené ku všetkým vozidlám vyrábaným konformne s typom, ktorý bol schválený.2.3. Výrobca môže pripevniť doplnkové informácie dolu alebo po stranách povinných označení, mimo jasne označeného obdĺžnika, ktorý obsahuje len informácie predpísané v bodoch 2.1.1 až 2.1.4 (pozri doplnok 1).3. IDENTIFIKAČNÉ ČÍSLO VOZIDLAIdentifikačné číslo vozidla sa skladá zo stanovenej kombinácie znakov pridelených výrobcom každému vozidlu. Jeho účelom je umožniť jednoznačnú identifikáciu každého vozidla jeho výrobcom — bez toho aby boli potrebné akékoľvek ďalšie údaje — po dobu 30 rokov. Identifikačné číslo vozidla musí spĺňať nasledovné požiadavky:3.1. identifikačné číslo vozidla musí byť vyznačené na výrobcovom štítku. Musí byť tiež vytepané alebo vyrazené tak, aby nemohlo byť zmazané alebo zmenené na karosérii alebo ráme v mieste, ktoré je ľahko prístupné a musí byť umiestnené na pravej polovici vozidla;3.1.1. identifikačné číslo vozidla sa musí skladať z troch nasledovných častí:3.1.1. Prvá časť pozostáva z kódu prideleného vozidlu výrobcom umožňujúcemu identifikáciu osoby. Kód má obsahovať tri znaky (písmená alebo číslice), ktoré mu boli pridelené príslušnými orgánmi štátu, v ktorom má výrobca sídlo v súlade s medzinárodnou agentúrou, pôsobiacou z poverenia Medzinárodnej organizácie pre normalizáciu (ISO). Prvý znak určuje geografickú oblasť, druhý štát v rámci geografickej oblasti a tretí špecifického výrobcu. Keď výrobca vyrába menej než 500 vozidiel ročne, tretím znakom je vždy 9. S cieľom identifikácie takých výrobcov, pridelí vyššie uvedený príslušný orgán tiež tretí, štvrtý a piaty znak tretej časti;3.1.1.2. druhá časť sa skladá zo šiestich znakov (písmen alebo číslic), ktoré slúžia k popísaniu všeobecných charakteristík vozidla (typ, variant a verzia); každá charakteristika môže byť reprezentovaná dvoma znakmi. Ak výrobca nepoužije jeden alebo viac týchto znakov, musia byť nevyužité miesta vyplnené podľa voľby alfabetickými alebo numerickými znakmi, ktorých výber sa ponecháva výrobcovi;3.1.1.3. tretia časť je zložená z ôsmich znakov, z ktorých štyri posledné musia byť numerické, a v spojení s ostatnými dvoma sekciami musí umožniť jasnú identifikáciu jednotlivého vozidla. Akékoľvek nevyužité miesto musí byť vyplnené nulou, aby bol splnený požadovaný celkový počet znakov;3.1.2. identifikačné číslo vozidla pokiaľ je to možné musí byť vyznačené v jedinom riadku. Z technických dôvodov môže byť výnimočne tiež vyznačené v dvoch riadkoch. V tomto prípade však žiadna z troch častí nesmie byť rozdelená na dva riadky;začiatok a koniec každého riadku musí byť označený symbolom, ktorým nie je ani arabské číslo ani veľké latinské písmeno a ktorý nemôže byť s nimi zamenený. Môže byť udelená výnimka ak je číslo vyznačené iba na jednom riadku na štítku výrobcu. Je tiež prípustné umiestniť takýto symbol medzi troma časťami na jednom riadku (bod 3.1.1);Medzi znakmi nesmie byť medzera.4. ZNAKY4.1. Latinské písmená a arabské čísla sa musia použiť pre všetky označenia uvedené v bodoch 2. a 3. Avšak latinské písmená použité v informácii podľa bodu 2.1.1, 2.1.3 a 3. musia byť veľkými písmenami.4.2. V identifikačnom čísle vozidla:4.2.1. je zakázané použitie písmen I, O a Q alebo pomlčiek, hviezdičiek a ostatných špecifických znakov;4.2.2. minimálna výška písmen a číslic má byť nasledovná:4.2.2.1. 4 mm pre znaky vyznačené priamo na karosérii, ráme a inej podobnej nosnej konštrukcii vozidla;4.2.2.2. 3 mm pre znaky vyznačené na štítku výrobcu.--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie z 19. mája 1978, ktorou sa prispôsobuje technickému pokroku smernica Rady 76/114/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o povinných štítkoch a nápisoch pre motorové vozidlá a ich prípojné vozidlá a ich umiestnení a spôsobe ich pripevnenia

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31978L0507

Úradný vestník L 155 , 13/06/1978 S. 0031 - 0033 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 8 S. 0136  Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 7 S. 0120  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 8 S. 0136  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 8 S. 0186  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 8 S. 0186

		Smernica Komisiez 19. mája 1978,ktorou sa prispôsobuje technickému pokroku smernica Rady 76/114/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov o povinných štítkoch a nápisoch pre motorové vozidlá a ich prípojné vozidlá a ich umiestnení a spôsobe ich pripevnenia(78/507/EHS)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEVso zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 70/156/EHS [1] zo 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa typového schvaľovania motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, naposledy zmenenej a doplnenej aktom o pristúpení, najmä na jeho články 11, 12 a 13,so zreteľom na smernicu Rady 76/114/EHS z 18. decembra 1975 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o povinných štítkoch a nápisoch pre motorové vozidlá a ich prípojné vozidlá a ich umiestnení a spôsobe ich pripevnenia [2],keďže Medzinárodná organizácia pre normalizáciu (ISO) prijala dve medzinárodné normy týkajúce sa svetového klasifikačného systému, umožňujúceho identifikovať výrobcu vozidla [3] a tiež vozidlo [4]; keďže je žiaduce včleniť tento systém identifikácie výrobcu do smernice 76/114/EHS a súčasne zosúladiť požiadavky uvedenej smernice s ISO normou týkajúcou sa identifikácie vozidla;keďže ustanovenia tejto smernice sú v súlade so stanoviskom Výboru pre prispôsobenie smerníc technickému pokroku, určených na odstránenie technických prekážok obchodu v sektore motorových vozidiel,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Príloha k smernici 76/114/EHS sa mení a dopĺňa tak, ako je uvedené v prílohe k tejto smernici.Článok 21. S účinnosťou od 1. októbra 1978 žiadny členský štát nemôže z dôvodov týkajúcich sa povinných štítkov a nápisov, ich umiestnenia a spôsobu pripevnenia:- odmietnuť udeliť EHS typové schválenie, vydať dokument uvedený v poslednej zarážke článku 10 ods. 1 smernice 70/156/EHS alebo udeliť vnútroštátne typové schválenie typu vozidla, alebo- zakázať uviesť do prevádzky vozidlá,ak povinné štítky a nápisy, ich umiestnenie a upevnenie u takéhoto typu vozidla alebo u takých vozidiel vyhovuje ustanoveniam smernice 76/114/EHS zmenenej a doplnenej touto smernicou.2. S účinnosťou od 1. októbra 1981 členské štáty:- nemôžu naďalej vydávať dokument, uvedený v poslednej zarážke článku 10 ods.1 smernice 70/156/EHS, typu vozidla, ktorého povinné štítky a nápisy, ich umiestnenie a pripevnenie nevyhovujú ustanoveniam smernice 76/114/EHS, zmenenej a doplnenej touto smernicou;- môže odmietnuť udeliť vnútroštátne typové schválenie typu vozidla, ktorého povinné štítky a nápisy, ich umiestnenie a pripevnenie nevyhovujú ustanoveniam smernice 76/114 EHS, zmenenej a doplnenej touto smernicou.3. S účinnosťou od 1. októbra 1981 môžu členské štáty zakázať uviesť do prevádzky vozidlá, ktorých povinné štítky a nápisy, ich umiestnenie a pripevnenie nevyhovujú ustanoveniam smernice 76/114/EHS, zmenenej a doplnenej touto smernicou.Článok 3Členské štáty uvedú do účinnosti ustanovenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 1. októbra 1978 a bezodkladne o tom informujú Komisiu.Článok 4Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 19. mája 1978Za KomisiuÉtienne Davignončlen Komisie[1] Ú. v. ES L 42, 23.2.1970, s. 1.[2] Ú. v. ES L 24, 30.1.1976, s. 1.[3] Medzinárodná norma ISO 3780, 1.2.1976.[4] Medzinárodná norma ISO 3779, 15.6.1977--------------------------------------------------PRÍLOHAZmeny a doplnenia prílohy smernice Rady 76/114/EHS z 18. decembra 1975Bod 2.1.2, piaty riadok:výraz "DK pre Dánsko" sa nahrádza výrazom "18 pre Dánsko,".Poznámka (1) sa nahrádza takto:"(1) Ak vozidlu nebolo udelené EHS typové schválenie a preto nemá EHS číslo typového schválenia, členský štát môže vyžadovať, aby bolo uvedené číslo vnútroštátneho typového schválenia. Ak sa vyžaduje uvedenie čísla vnútroštátneho typového schválenia, môže ho výrobca umiestniť buď na štítku oddelene od výrobcovho štítku alebo na samotnom výrobcovom štítku."V bodoch 2.1.4, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.7 a 2.1.8:slovo "váha" sa nahrádza slovom "hmotnosť".Bod 3.1 sa mení a dopĺňa takto:3.1 Musí byť vyznačené na výrobcovom štítku a tiež na karosérii, ráme alebo inej podobnej nosnej konštrukcii.3.1.1 Musí pozostávať z troch častí.3.1.1.1 Prvá časť pozostáva z označenia prideleného vozidlu výrobcom, aby mohol byť identifikovaný. Označenie obsahuje tri znaky, písmená alebo číslice, ktoré mu boli pridelené príslušnými úradmi štátu, v ktorom má výrobca hlavné sídlo činnosti, po dohode s medzinárodnou agentúrou, pôsobiacou z poverenia Medzinárodnej organizácie pre normalizáciu (ISO). Prvý znak určuje geografickú oblasť, druhý znak určuje štát v rámci geografickej oblasti a tretí znak určuje špecifického výrobcu.Ak výrobca vyrába menej ako 500 vozidiel ročne, tretím znakom je vždy "9". Na účel identifikácie takých výrobcov pridelí uvedený príslušný úrad tiež tretí, štvrtý a piaty znak tretej časti.3.1.1.2 Druhá časť sa skladá zo šiestich znakov (písmen alebo číslic), ktoré slúžia k označeniu všeobecných vlastností vozidla. Ak výrobca nepoužije jeden alebo viac týchto znakov, musia byť nevyužité miesta vyplnené podľa voľby alfabetickými alebo numerickými znakmi.3.1.1.3 Tretia časť zložená z ôsmich znakov, z ktorých štyri posledné musia byť numerické, musí v spojení s ostatnými dvomi sekciami poskytnúť jasnú identifikáciu jednotlivého vozidla. Akékoľvek nevyužité miesto musí byť vyplnené nulou, aby bol splnený požadovaný celkový počet znakov.3.1.2 Pokiaľ je to možné, označenie musí byť vyznačené v jedinom riadku.Z technických dôvodov môže byť výnimočne tiež vyznačené v dvoch riadkoch. V tomto prípade však žiadna časť nesmie byť rozdelená na dva riadky. Začiatok a koniec každého riadku musí byť označený symbolom, ktorým nie je arabské číslo ani latinské písmeno a ktorý nemôže byť s nimi zamenený. Od tejto požiadavky je možné upustiť v prípade štítku výrobcu, na ktorom je číslo vyznačené iba na jednom riadku. Je tiež prípustné umiestniť takýto symbol medzi troma časťami na jednom riadku (bod 3.1.1).Medzi znakmi nesmie byť medzera.--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie 96/64/ES z 2. októbra 1996, ktorou sa prispôsobuje technickému pokroku smernica Rady 77/389/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov, týkajúcich sa ťažných zariadení motorových vozidielText s významom pre EHP.

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31996L0064

Úradný vestník L 258 , 11/10/1996 S. 0026 - 0031

		Smernica Komisie 96/64/ESz 2. októbra 1996,ktorou sa prispôsobuje technickému pokroku smernica Rady 77/389/EHS o aproximácii právnych predpisov členských štátov, týkajúcich sa ťažných zariadení motorových vozidiel(Text s významom pre EHP)KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,so zreteľom na smernicu Rady 77/389/EHS zo 17. mája 1977 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, týkajúcich sa ťažných zariadení motorových vozidiel [1], najmä na jej článok 4,keďže smernica 77/389/EHS je jednou zo samostatných smerníc postupu ES typového schvaľovania stanoveného v smernici 70/156/EHS [2], naposledy zmenenej a doplnenej smernicou 96/27/ES [3]; keďže z tohto dôvodu ustanovenia smernice 70/156/EHS týkajúce sa systémov vozidla, komponentov a samostatných technických jednotiek platia pre túto smernicu;keďže najmä články 3 ods. 4 a 4 ods. 3 smernice 70/156/EHS si vyžadujú, aby bol ku každej samostatnej smernici priložený informačný dokument obsahujúci príslušné body prílohy I k tejto smernici a tiež osvedčenie o typovom schválení podľa prílohy VI, aby mohlo byť typové schvaľovanie spracovávané na počítači;keďže sa tieto zmeny a doplnky týkajú len správnych opatrení obsiahnutých v smernici; keďže nie je z tohto dôvodu potrebné zrušiť platnosť existujúcich schválení podľa smernice, ani brániť registrácii, predaju a uvedeniu do prevádzky nových vozidiel riadiacich sa touto smernicou;keďže opatrenia ustanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Výboru pre prispôsobenie sa technickému pokroku, ktorý bol založený smernicou 70/156/EHS,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Články smernice 77/389/EHS sa menia a dopĺňajú takto:- článok 1 znie nasledovne: "…s výnimkou koľajových vozidiel, poľnohospodárskych a lesných traktorov a všetkých mobilných strojov.",- v článku 2 sa znenie "v prílohe" nahrádza znením "v prílohe II",- v článku 3 sa znenie "v prílohe" nahrádza znením "v prílohe II",- v článku 4 sa znenie "v tejto prílohe" nahrádza znením "v prílohách".2. Príloha k smernici 77/389/EHS sa mení a dopĺňa v súlade s prílohou k tejto smernici.Článok 2S účinnosťou od 1. októbra 1997 členské štáty- nesmú naďalej udeľovať ES typové schválenie podľa článku 4 ods. 1 smernice 70/156/EHS, a- môžu odmietnuť udeliť vnútroštátne typové schváleniepre nový typ vozidla z dôvodov týkajúcich sa ťažných zariadení, ak nespĺňajú ustanovenia smernice 77/389/EHS, v znení tejto smernice.Táto smernica nezbavuje platnosti akékoľvek schválenia už udelené podľa smernice 77/389/EHS, ani nebráni rozšíreniu takých schválení podľa podmienok smernice, na základe ktorej boli pôvodne udelené.Článok 31. Členské štáty najneskôr do 1. októbra 1997 uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.2. Členské štáty oznámia Komisii znenia hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijali v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 4Táto smernica nadobúda účinnosť 20. deň po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 5Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 2. októbra 1996Za KomisiuMartin Bangemannčlen Komisie[1] Ú. v. ES L 145, 13.6.1977, s. 41.[2] Ú. v. ES L 42, 23.2.1970, s. 1.[3] Ú. v. ES L 169, 8.7.1996, s. 1.--------------------------------------------------PRÍLOHAZMENY A DOPLNKY K PRÍLOHE K SMERNICI 77/389/EHS1. Medzi články a prílohu sa vkladá zoznam príloh v nasledovnom znení:"ZOZNAM PRÍLOHPríloha I: | Správne opatrenia pre typové schválenie Doplnok 1: t Doplnok 2: Osvedčenie o typovom schválení |Príloha II: | Ťažné zariadenia |"2. Vkladá sa nová príloha I v znení:"PRÍLOHA ISPRÁVNE OPATRENIA PRE TYPOVÉ SCHVÁLENIE1. ŽIADOSŤ O ES TYPOVÉ SCHVÁLENIE TYPU VOZIDLA1.1. Žiadosť o ES typové schválenie typu vozidla podľa článku 3 ods. 4 smernice 70/156/EHS, vzhľadom na jeho ťažné zariadenia predkladá výrobca vozidla.1.2. Vzor informačného dokumentu je uvedený v doplnku 1.1.3. Technickej službe zodpovednej za vykonávanie typových schvaľovacích testov sa musí predkladať nasledovné:1.3.1. vozidlo reprezentujúce typ vozidla, ktorý má byť schválený.2. UDELENIE ES TYPOVÉHO SCHVÁLENIA TYPU VOZIDLA2.1. Ak sú príslušné požiadavky splnené, udeľuje sa ES typové schválenie podľa článku 4 ods. 3 a prípadne 4 ods. 4, smernice 70/156/EHS.2.2. Vzor osvedčenia o ES typovom schválení je uvedený v doplnku 2.2.3. Každému schválenému typu vozidla sa pridelí schvaľovacie číslo v súlade s prílohou VII k smernici 70/156/EHS. Ten istý členský štát nesmie prideliť rovnaké číslo inému typu vozidla.3. MODIFIKÁCIE TYPU A ZMENY A DOPLNKY K SCHVÁLENIAM3.1. V prípade modifikácií typu schváleného podľa tejto smernice, platia ustanovenia článku 5 smernice 70/156/EHS.4. ZHODA VÝROBY4.1 Opatrenia na zabezpečenie zhody výroby sa prijímajú v súlade s predpismi ustanovenými v článku 10 smernice 70/156/EHS."3. Vkladajú sa nasledovné dva nové doplnky 1a 2:"Doplnok 1+++++ TIFF +++++Doplnok 2VZOR(maximálny formát: A4 (210 x 297 mm))OSVEDČENIE O ES TYPOVOM SCHVÁLENÍ+++++ TIFF +++++Dodatok k osvedčeniu o ES typovom schválení č…týkajúci sa typového schválenia vozidla podľa smernice 77/389/EHS, naposledy zmenenej a doplnenej smernicou…/…/ES+++++ TIFF +++++"4. Pôvodná príloha sa stáva prílohou II.V bode 1.2 sa znenie "v prílohe I" nahrádza znením "v prílohe II A".--------------------------------------------------


title: Smernica Rady z 1. marca 1971 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o spätných zrkadlách motorových vozidiel

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31971L0127

Úradný vestník L 068 , 22/03/1971 S. 0001 - 0017 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0165  Dánske špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1971(I) S. 0122  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0165  Anglické špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1971(I) S. 0136  - 0151 Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0110  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0247  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 1 S. 0247

		Smernica Radyz 1. marca 1971o aproximácii právnych predpisov členských štátov o spätných zrkadlách motorových vozidiel(71/127/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä na jej článok 100,so zreteľom na návrh Komisie,so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],keďže technické požiadavky, ktoré musia motorové vozidlá spĺňať podľa vnútroštátnych zákonov sa medzi iným týkajú ich spätných zrkadiel;keďže tieto požiadavky sa navzájom medzi členskými štátmi líšia; keďže je nevyhnutné, aby všetky členské štáty prijali tie isté požiadavky, buď ako doplnok k svojim existujúcim pravidlám, alebo namiesto nich, aby sa mohol najmä uplatniť na každý typ vozidla postup EHS typového schválenia, ktorý bol predmetom smernice Rady za 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel [3];keďže pravidlami o spätných zrkadlách by mali byť stanovené požiadavky nielen na montáž zrkadiel na vozidlo, ale taktiež na ich konštrukciu;keďže harmonizovaný postup typového schválenia spätných zrkadiel umožňuje každému členskému štátu overiť plnenie spoločných konštrukčných a testovacích požiadaviek a informovať o výsledku ostatné členské štáty zaslaním kópie osvedčenia o typovom schválení, vypracovanom pre každý typ spätného zrkadla; keďže umiestnenie značky EHS typového schválenia na všetkých zrkadlách, vyrábaných v zhode so schváleným typom, odstraňuje akúkoľvek potrebu technického overenia týchto zrkadiel v ostatných členských štátoch,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Každý členský štát udelí schválenie akémukoľvek typu spätného zrkadla, ktoré spĺňa konštrukčné a testovacie požiadavky stanovené v bode 2 prílohy I.2. Členský štát, ktorý udelil typové schválenie, prijme opatrenia, aby overil, ak je to potrebné, v spolupráci s príslušnými orgánmi v iných členských štátoch, či sa výrobné modely zhodujú so schváleným typom. Také overenie sa obmedzí na náhodné kontroly.Článok 2Pre každý typ spätného zrkadla, schváleného podľa článku 1, pridelia členské štáty výrobcovi alebo jeho oprávnenému zástupcovi značku EHS typového schválenia zhodnú so vzorom uvedeným v bode 2.6. prílohy I.Členské štáty podniknú všetky vhodné opatrenia, aby zabránili používaniu značiek, ktoré by mohli viesť k zámenám medzi spätnými zrkadlami typovo schválenými podľa článku 1 a inými zrkadlami.Článok 31. Žiadny členský štát nemôže zakázať uviesť na trh spätné zrkadlá z dôvodov týkajúcich sa ich konštrukcie alebo ich funkčného princípu, ak sú vybavené značkou EHS typového schválenia.2. Toto opatrenie však nebráni členskému štátu podniknúť také opatrenia vo vzťahu k spätným zrkadlám vybaveným značkou EHS typového schválenia, ktoré svojou konštrukciou nezodpovedajú schválenému typu.Tento štát ihneď informuje ostatné členské štáty a Komisiu o podniknutých opatreniach s uvedením dôvodov svojho rozhodnutia. Použijú sa taktiež ustanovenia článku 5.Zhoda so schváleným prototypom v zmysle uvedeného odseku 1 nie je dodržaná, ak nie sú dodržané požiadavky bodov 2.1., 2.2. alebo 2.4. prílohy I.Článok 4Príslušné orgány každého členského štátu zašlú v priebehu jedného mesiaca príslušným orgánom ostatných členských štátov kópie osvedčení o typovom schválení, vyhotovené pre každý typ spätného zrkadla, ktorý schvália alebo odmietnu schváliť.Článok 51. Ak členský štát, ktorý udelil EHS typové schválenie, zistí, že viac spätných zrkadiel vybavených tou istou značkou typového schválenia nezodpovedá typu, ktorý schválil, podnikne potrebné opatrenia na zabezpečenie zhody výrobných modelov so schváleným typom. Príslušné orgány tohto štátu informujú orgány ostatných členských štátov o podniknutých opatreniach, ktoré môžu, ak je to nutné, viesť až k odobratiu EHS typového schválenia. Príslušné orgány prijmú rovnaké opatrenia, ak sú informované príslušným orgánom iného členského štátu o tejto nezhode.2. Príslušné orgány členských štátov sa do jedného mesiaca navzájom informujú o každom odobratí EHS typového schválenia a o dôvodoch pre takéto opatrenia.3. Ak členský štát, ktorý udelil EHS typové schválenie, má námietky voči nezhode, ktorá mu bola oznámená, snažia sa príslušné členské štáty tento spor urovnať. Komisia je informovaná a v prípade potreby vedie príslušné porady na účely urovnania.Článok 6Všetky rozhodnutia vykonané podľa ustanovení prijatých pri vykonávaní tejto smernice o odmietnutí alebo odobratí typového schválenia spätnému zrkadlu, alebo o zákaze jeho používania, podrobne uvedú dôvody, na ktorých sú založené. Rozhodnutie sa oznámi príslušnej strane, ktorá je súčasne informovaná o opravných prostriedkoch, ktoré môže použiť podľa platných zákonov v členských štátoch a o časových lehotách povolených na vykonanie takýchto opravných prostriedkov.Článok 7Žiadny členský štát nemôže odmietnuť udeliť EHS typové schválenie alebo vnútroštátne schválenie typu vozidla z dôvodov týkajúcich sa jeho spätných zrkadiel, ak sú tieto označené značkou EHS typového schválenia a sú montované v súlade s požiadavkami stanovenými v bode 3 prílohy I.Článok 8Na účely tejto smernice "vozidlo" znamená akékoľvek motorové vozidlo určené na prevádzku po ceste, s karosériou alebo bez nej, s najmenej štyrmi kolesami a maximálnou konštrukčnou rýchlosťou presahujúcou 25 km/h, s výnimkou koľajových vozidiel, poľnohospodárskych traktorov a strojov a vozidiel na verejné práce.Článok 9Úpravy potrebné na prispôsobenie požiadaviek príloh I, II a III technickému pokroku sa prijmú podľa postupu stanoveného v článku 13 smernice Rady zo 6. februára 1970 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel.Článok 101. Členské štáty prijmú ustanovenia obsahujúce požiadavky potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do osemnástich mesiacov od jej oznámenia a okamžite o tom informujú Komisiu.2. Členské štáty zabezpečia, aby znenie hlavných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou, boli oznámené Komisii.Článok 11Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 1. marca 1971Za RadupredsedaM. Schumann[1] Ú. v. ES C 160, 18.12.1969, s. 7.[2] Ú. v. ES C 48, 16.4.1969, s. 16.[3] Ú. v. ES L 42, 23.2.1970, s. 1.--------------------------------------------------PRÍLOHA I1. DEFINÍCIE1.1. "Spätné zrkadlo" znamená akékoľvek zariadenie určené na to, aby poskytovalo jasný pohľad smerom dozadu v ploche výhľadu, definovanej v bode 3.5., ktorý nie je v prijateľných medziach obmedzený komponentami samotného vozidla alebo cestujúcimi tohto vozidla.1.2. "Vnútorné spätné zrkadlo" znamená zariadenie definované v bode 1.1., ktoré je namontované vo vozidle v priestore pre cestujúcich.1.3. "Vonkajšie spätné zrkadlo" znamená zariadenie definované v bode 1.1., ktoré je namontované na vonkajší povrch vozidla.1.4. "Trieda spätného zrkadla" znamená všetky spätné zrkadlá s jednou alebo viacerými spoločnými vlastnosťami alebo funkciami. Vnútorné spätné zrkadlá sú zahrnuté do triedy I, vonkajšie spätné zrkadlá do tried II a III.1.5. "Vozidlá kategórie A" znamenajú všetky vozidlá s maximálne prípustnou hmotnosťou presahujúcou 3,5 tony.1.6. "Vozidlá kategórie B" znamenajú všetky vozidlá s maximálne prípustnou hmotnosťou nepresahujúcou 3,5 tony.1.7. "Zorné body vodiča" znamenajú dva body, vzdialené od seba na 65 mm a umiestnené 635 mm nad bodom H sedadla vodiča, definovanom v prílohe III. Priamka spájajúca tieto body je kolmá k vertikálnej pozdĺžnej rovine vozidla. Stred úsečky spájajúcej obidva zorné body leží vo vertikálnej pozdĺžnej rovine prechádzajúcej stredom volantu. Ak táto rovina neprechádza zdanlivým stredom sedadla vodiča, musí byť priečna poloha tejto roviny príslušne korigovaná.1.8. "R" znamená strednú hodnotu hlavného polomeru zakrivenia meranú v strede zrkadla a vyjadrenú v milimetroch.2. USTANOVENIA TÝKAJÚCE SA EHS TYPOVÉHO SCHVÁLENIA SPÄTNÝCH ZRKADIEL2.1. Všeobecné špecifikácie2.1.1. Všetky spätné zrkadlá musia byť nastaviteľné.2.1.2. Okraj povrchu činnej plochy musí byť uložený v držiaku, ktorý musí byť na svojom obvode zaokrúhlený s minimálnym polomerom 3,5 mm.2.1.3. Žiadna časť vonkajšieho spätného zrkadla nesmie mať výčnelky s polomerom zaokrúhlenia menším než 3,5 mm.2.2. Rozmery2.2.1. Vnútorné spätné zrkadlá (trieda I)15 cm ×1 +2.2.2. Vonkajšie spätné zrkadlá (triedy II a III)2.2.2.1. Rozmery povrchu činnej plochy musia byť také, aby bolo možné do neho vpísať:- obdĺžnik s výškou 4 cm a dĺžkou základne, ktorá meraná v centimetroch, má veľkosť "a",- úsečku, ktorá je rovnobežná s výškou obdĺžnika a ktorej dĺžka, vyjadrená v centimetroch, má hodnotu "b".2.2.2.2. Minimálne hodnoty "a" a "b" sú uvedené v nasledovnej tabuľke:Trieda spätného zrkadla | Kategórie vozidiel, pre ktoré sú spätné zrkadlá určené | a | b |II | A | 171 + 1000R | 20 |III | B | 131 + 1000R | 7 |2.3. Povrch činnej plochy a koeficienty odraznosti2.3.1. Povrch činnej plochy spätného zrkadla musí byť obmedzený zakrivením obvyklého vypuklého tvaru.2.3.2. V normálnych podmienkach používania si napriek nepriaznivým poveternostným podmienkam, musí povrch činnej plochy zachovať charakteristiky uvedené v bode 2.3.5.2.3.3. Povrchy činnej plochy musia byť tvorené plochými alebo guľovo vypuklými zrkadlami. Rozdiel medzi hlavnými polomermi zakrivenia v ktoromkoľvek bode strednej časti zrkadla nesmie byť väčší než 0,25 R.2.3.4. Stredná hodnota polomeru zakrivenia R, definovaného v bode 1.8., nesmie byť menšia než nasledovné hodnoty:- 1800 mm pre spätné zrkadlá triedy II,- 1200 mm pre spätné zrkadlá triedy I a III.2.3.5. Normálová hodnota koeficientu odraznosti povrchu činnej plochy nesmie byť menšia než 35 %. Ak má zrkadlo dve polohy ("denná" a "nočná"), nesmie byť normálová hodnota koeficientu odraznosti i pri "nočnej" polohe menšia než 4 %. Spätné zrkadlo nesmie brániť rozoznávaniu farieb signálov používaných na riadenie cestnej premávky.2.4. Testy2.4.1. Reakcia spätných zrkadiel na náraz a ohnutie držiaka upevneného ku konzole alebo k stojanu sa testuje spôsobom opísaným v bodoch 2.4.2. a 2.4.3.2.4.2. Test nárazom2.4.2.1. Opis testovacieho zariadenia.2.4.2.1.1. Testovacie zariadenie sa skladá z kyvadla, ktoré je zhotovené z tyče a z kladiva na jeho konci. K pridržiavaniu testovacích vzoriek sa využíva stojan pevne spojený s rámom kyvadla (obrázok 1).Hlavné rozmery zariadenia pre test nárazom+++++ TIFF +++++2.4.2.1.2. Čelo kladiva používaného pre náraz musí mať tvar gule s priemerom 165 mm ± 5 mm. Musí byť pevné a potiahnuté gumou s hrúbkou 5 mm a tvrdosťou 50 Shore A.2.4.2.1.3. Pôsobisko úderu kyvadla sa zhoduje so stredom časti gule na konci kladiva. Je vo vzdialenosti 1 m ± 10 mm od osi otáčania kyvadla. Celková hmotnosť kyvadla redukovaná na pôsobisko jeho úderu je mO = 6,8 ± 0,05 g [vzťah mO k celkovej hmotnosti m kyvadla a k vzdialenosti "l" medzi ťažiskom kyvadla a jeho osou otáčania je vyjadrený ako:m= m].2.4.2.2. Opis testu2.4.2.2.1. Spätné zrkadlá sa pripevnia k stojanu tak, aby stojan nebránil pohybu pohyblivých častí spätného zrkadla. Spätné zrkadlá sa k stojanu pripevnia a rameno sa umiestni tak, ako odporučí osoba, ktorá dodala spätné zrkadlo k testu.2.4.2.2.2. Ak má spätné zrkadlo zariadenia na nastavovania vzdialenosti vo vzťahu k základni, nastaví sa toto zariadenie do polohy, pri ktorej je vzdialenosť zrkadla od základne najmenšia.2.4.2.2.3. Test sa vykoná tak, aby kladivo padlo z výšky zodpovedajúcej uhlu kyvadla 60° od vertikály a aby narazilo na spätné zrkadlo v okamihu, keď kyvadlo dosiahlo vertikálnu polohu, bod nárazu kladiva je na priamke prechádzajúcej horizontálne pôsobiskom úderu kyvadla.2.4.2.2.4. Spätné zrkadlá sa podrobia nárazu pri týchto odlišných podmienkach:2.4.2.2.4.1. Vnútorné spätné zrkadláTest 1 - Kolmo k povrchu zrkadla, pričom bod nárazu je taký, že náraz na zrkadlo prechádza bodom, v ktorom je držiak zrkadla pripevnený ku konzole alebo k podpere zrkadla. Náraz smeruje na povrch činnej plochy.Test 2 - Na okraj držiaka tak, aby náraz bol vedený v uhle 45° k rovine zrkadla a bol umiestnený v horizontálnej rovine prechádzajúcej bodom, v ktorom je držiak zrkadla pripevnený ku konzole alebo podpere zrkadla. Náraz smeruje na povrch činnej plochy.2.4.2.2.4.2. Vonkajšie spätné zrkadláTest 1 - Kolmo k povrchu zrkadla, pričom bod nárazu je taký, aby náraz na zrkadlo prechádzal bodom, v ktorom je držiak zrkadla pripevnený ku konzole alebo podpere zrkadla.Test 1‘ - Na zadnú stranu zrkadla, na jeho konzolu alebo podperu (kladivo je v rovnakej vzdialenosti od roviny upnutia ako pri teste 1 a zrkadlo je kolmé na dráhu pôsobiska úderu kladiva).Test 2 - Na okraj držiaka tak, aby náraz bol vedený v uhle 45° k rovine zrkadla a bol umiestnený v horizontálnej rovine prechádzajúcej bodom, v ktorom je držiak zrkadla pripevnený ku konzole alebo podpere zrkadla. Náraz smeruje na povrch činnej plochy.2.4.2.2.4.3. Všeobecné pripomienky2.4.2.2.4.3.1. Stred zrkadla sa považuje za referenčný bod v prípade, keď testované zariadenie nemá jasne definovanú konzolu alebo podperu, alebo ak bod pripevnenia je na okraji zrkadla.2.4.2.2.4.3.2. Ak nie je možné vykonať test podľa bodu 2.4.2.2., je bod nárazu posunutý v rovine súmernosti kyvadla tak, aby najnižší bod kyvadla bol 40 mm od roviny upnutia.2.4.3. Ohybový test držiaka pripevneného ku konzole2.4.3.1. Opis testuDržiak sa horizontálne umiestni do zariadenia tak, aby konzola alebo podpera zrkadla mohli byť spoľahlivo upnuté. V smere najväčšieho rozmeru držiaka sa koniec najbližší k bodu pripevnenia ku konzole zrkadla znehybní pevnou zarážkou so šírkou 15 mm prekrývajúcou celú šírku držiaka.Na druhom konci sa na držiak umiestni rovnaká zarážka ako je opísaná vyššie tak, aby sa na ňu mohlo pôsobiť stanoveným testovacím zaťažením (obrázok 2).Príklad zariadenia na ohybový test držiakov spätných zrkadie+++++ TIFF +++++2.4.3.2. Testovacie zaťaženie je 25 kg. Pôsobí po dobu jednej minúty.2.5. Interpretácia výsledkov2.5.1. Pri všetkých testoch opísaných v bode 2.4.2. musí kyvadlo po náraze pokračovať v kyve do bodu tvoriaceho s vertikálou uhol najmenej 2°.2.5.2. Ak by nastalo pri testoch, opísaných v bode 2.4.2., k zlomeniu konzoly alebo podpery spätného zrkadla, nesmie zostávajúca časť prečnievať od základne o viac než 1 cm. Ak sa ulomí konzola alebo podpera, nesmie zostávajúca časť základne vytvárať nebezpečné výčnelky.2.5.3. Pri testoch opísaných v bodoch 2.4.2. a 2.4.3. sa povrch činnej plochy zrkadla nesmie rozbiť. Rozbitie zrkadla je však prípustné, ak je splnená niektorá z nasledovných podmienok:2.5.3.1. Úlomky skla naďalej priliehajú k zadnej časti držiaka alebo k povrchu pevne spojenému s držiakom za predpokladu, že šírka úlomkov nie je väčšia než 5 mm.2.5.3.2. Zrkadlo je vyrobené z bezpečnostného skla.2.6. Typová schvaľovacia značka2.6.1. Typovú schvaľovaciu značku tvorí obdĺžnik, vo vnútri ktorého je umiestnené malé písmeno "e" nasledované rozlišovacím číslom alebo písmenom štátu, ktorý typové schválenie udelil (1 pre Nemecko, 2 pre Francúzsko, 3 pre Taliansko, 4 pre Holandsko, 6 pre Belgicko a L pre Luxembursko). Kdekoľvek v blízkosti obdĺžnika musí byť umiestnené číslo typového schválenia zodpovedajúce číslu schvaľovacieho osvedčenia vyhotoveného pre prototyp.2.6.2. Typová schvaľovacia značka (symbol a číslo) je umiestnená na hlavnej časti spätného zrkadla takým spôsobom, aby bola nezmazateľná a zreteľne viditeľná i po namontovaní spätného zrkadla na vozidlo.Príklad značky EHS typového schválenia [1]+++++ TIFF +++++LegendaSpätné zrkadlo vybavené vyššie uvedenou EHS typovou schvaľovacou značkou, je zrkadlo triedy I (vnútorné spätné zrkadlo), ktoré bolo typovo schválené v Nemecku (e. 1) pod číslom 1471.3. POŽIADAVKY NA MONTÁŽ NA VOZIDLO3.1. Všeobecne3.1.1. Spätné zrkadlá musia byť montované takým spôsobom, aby pri normálnych jazdných podmienkach zostávali pevné.3.1.2. Na vozidlá kategórie A musia byť montované vonkajšie spätné zrkadlá triedy II a na vozidlá kategórie B musia byť montované spätné zrkadlá triedy III.3.2. Počet3.2.1. Všetky vozidlá musia byť vybavené vnútorným, ako i vonkajším spätným zrkadlom, vonkajšie zrkadlo musí byť namontované na ľavú stranu vozidla.3.2.2. Ak vnútorné spätné zrkadlo nespĺňa podmienky na plochu výhľad predpísané v bode 3.5., musí byť na vozidle namontované vonkajšie spätné zrkadlo na pravej strane vozidla. Ak by vnútorné zrkadlo v takomto prípade neumožňovalo výhľad smerom dozadu, nemusí byť vnútorné zrkadlo namontované.3.3. Umiestnenie3.3.1. Spätné zrkadlá musia byť umiestnené tak, aby vodič sediaci na sedadle vodiča v normálnej jazdnej polohe, mal jasný výhľad za vozidlo.3.3.2. Vonkajšie spätné zrkadlá musia byť viditeľné bočnými oknami alebo časťou predného okna stieranou stieračom. Toto ustanovenie neplatí pre vonkajšie spätné zrkadlá namontované na pravej strane vozidiel medzinárodných kategórií M2 a M3 podľa definície v smernici Rady o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schválení motorových a ich prípojných vozidiel.3.3.3. V prípade vozidiel s ľavostranným riadením musí byť predpísané vonkajšie spätné zrkadlo namontované na ľavej strane vozidla tak, aby uhol medzi vertikálnou pozdĺžnou rovinou vozidla a vertikálnou rovinou prechádzajúcou stredom spätného zrkadla a stredom úsečky medzi zornými bodmi vodiča nebol väčší než 55°.3.3.4. Spätné zrkadlá nesmú prečnievať cez vonkajší obrys karosérie vozidla v podstate viac, než je nevyhnutné na dosiahnutie plochy výhľadu stanovenej v bode 3.5.3.3.5. Ak spodný okraj vonkajšieho spätného zrkadla je vzdialený menej než 2 m od základne pri naloženom vozidle, nesmie toto spätné zrkadlo vyčnievať viac než 0,2 m cez celkovú šírku vozidla meranú bez vonkajších spätných zrkadiel.3.3.6. Pri podmienkach stanovených v bodoch 3.3.4. a 3.3.5. môžu spätné zrkadlá presahovať cez maximálnu prípustnú šírku vozidla.3.4. Nastavenie3.4.1. Vodič musí byť schopný nastavovať vnútorné spätné zrkadlo za svojej jazdnej polohy.3.4.2. Nastavenie vonkajšieho spätného zrkadla umiestneného na strane vodiča musí byť možné zvnútra vozidla pri zavretých dverách. Poloha zrkadla sa však môže zablokovať zvonku [2].3.4.3. Požiadavky bodu 3.4.2. neplatia pre vonkajšie spätné zrkadlá, ktoré po vysunutí z nastavenej polohy, bez toho aby bolo potrebné akékoľvek nastavovanie, môžu byť vrátené do pôvodnej polohy.3.5. Plocha výhľadu3.5.1. VšeobecneNižšie definovaná plocha výhľadu sa musí stanoviť použitím binokulárneho videnia, keď sú oči vodiča v "zorných bodoch vodiča" definovaných v bode 1.7. vyššie. Plocha výhľadu sa stanoví na nenaloženom vozidle s výnimkou prítomnosti meracej osoby a musí byť stanovená cez okná, ktorých celkový súčiniteľ prechodu svetla je väčší než 70 %.3.5.2. Vnútorné spätné zrkadloPlocha výhľadu musí byť taká, aby vodič mohol vidieť aspoň 20 m širokú horizontálnu časť vozovky so stredom na vertikálnej pozdĺžnej rovine vozidla siahajúcu od obzoru do vzdialenosti 60 m za vozidlom (obrázok 3).3.5.3. Ľavé vonkajšie spätné zrkadloPlocha výhľadu musí byť taká, aby vodič mohol vidieť aspoň 2,5 m širokú rovnú vodorovnú časť vozovky ohraničenú vpravo rovinou rovnobežnou s vertikálnou pozdĺžnou strednou rovinou vozidla prechádzajúcou najzadnejším ľavým bodom celkovej šírky vozidla a siahajúcou od obzoru k miestu 10 m za zornými bodmi vodiča (obrázok 4).3.5.4. Pravé vonkajšie spätné zrkadloPlocha výhľadu musí byť taká, aby vodič mohol vidieť aspoň 3,5 m širokú rovnú horizontálnu časť vozovky ohraničenú vľavo rovinou rovnobežnou s vertikálnou strednou pozdĺžnou rovinou vozidla prechádzajúcou najzadnejším bodom celkovej šírky vozidla a siahajúcou od obzoru k miestu 30 m za zornými bodmi vodiča.Navyše musí byť vozovka viditeľná vodičom v šírke 0,75 m počínajúc bodom vzdialeným 4 m smerom dozadu od vertikálnej roviny prechádzajúcej zornými bodmi vodiča (obrázok 4).Vnútorné spätné zrkadlo+++++ TIFF +++++Vonkajšie spätné zrkadlo+++++ TIFF +++++[1] Čísla na obrázku sú len orientačné.[2] V budúcnosti by bolo žiaduce stanoviť, aby vonkajšie spätné zrkadlo, ktoré nemá systém blokovania, bolo nastaviteľné vodičom v normálnej jazdnej polohe vo vnútri vozidla, pričom sú dvere zavreté.Akonáhle to ako výsledok technického pokroku umožní ekonomika výroby a montáže zrkadiel na vozidlo, využije sa na zdokonalenie smernice postup stanovený v článku 9.--------------------------------------------------PRÍLOHA IIOSVEDČENIE O TYPOVOM SCHVÁLENÍ+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PRÍLOHA III [1]TESTOVACÍ POSTUP NA STANOVENIE BODU H1. DefiníciaBod "H", ktorý určuje polohu osoby sediacej v priestore pre cestujúcich, je stopa teoretickej osi otáčania nohami voči trupu ľudského tela predstavovaného figurínou v pozdĺžnej vertikálnej rovine.2. Stanovenie bodov H2.1. Bod H sa stanoví pre sedadlo vodiča.(2.1.1.) (2.1.2.) 2.2. Pre každé stanovenie bodu H sa uvažované sedadlo umiestni do normálnej jazdnej polohy určenej výrobcom a operadlo sedadla, ak je sklápateľné, sa nastaví do polohy, ktorá je blízka vertikále.3. Opis figuríny3.1. Použije sa trojrozmerná figurína s hmotnosťou a tvarom dospelého muža strednej výšky. Takáto figurína je zobrazená na obrázkoch 1 a 2.3.2. Figurína sa skladá z:3.2.1. dvoch častí, z ktorých jedna napodobňuje chrbtovú časť a druhá sedaciu časť, ktoré sú otočné okolo osi predstavujúcej os otáčania medzi trupom a stehnami. Stopa tejto osi na boku figuríny je jej bodom H;3.2.2. dvoch častí napodobňujúcich nohy, ktoré sú otočné vzhľadom k časti napodobňujúce sedaciu časť;3.2.3. dvoch častí napodobňujúcich chodidlá, ktoré sú spojené s nohami závesmi, predstavujúcimi členky;3.2.4. navyše je časť predstavujúca sedaciu časť vybavená libelou, ktorá umožňuje kontrolovať jej sklon v priečnom smere.3.3. Závažia, z ktorých každé predstavuje hmotnosti jednotlivých častí tela, sa umiestnia vo vhodných bodoch zodpovedajúcich príslušným ťažiskám tak, aby celková hmotnosť figuríny dosiahla cca 75,8 kg (74,4 daN). Podrobnosti o jednotlivých závažiach sú uvedené v tabuľke na obrázku 2.4. Usadenie figurínyTrojrozmerná figurína sa usadí nasledovným spôsobom:4.1. Vozidlo sa umiestni vodorovne a sedadlo sa nastaví, ako je predpísané v bode 2.2.4.2. Sedadlo, ktoré sa má testovať, sa pokryje kusom látky, aby sa uľahčilo správne usadenie figuríny.4.3. Figurína sa umiestni na sedadlo.4.4. Chodidlá figuríny sa umiestnia nasledovne:4.4.1. Pravé chodidlo sa umiestni na akceleračný pedál v odpočinkovej polohe a ľavé chodidlo sa položí tak, aby sa úroveň priečnej orientácie sedadla figuríny vrátila do vodorovnej polohy.(4.4.2.) (4.4.3.) 4.5. Na stehná sa umiestni závažie, priečna libela sedacej časti sa znova nastaví do vodorovnej polohy a závažie sa umiestni na sedaciu časť figuríny.4.6. Figurína sa odsunie od operadla sedadla pomocou tyče spájajúcej kolenné kĺby a chrbtová časť figuríny sa sklopí dopredu. Figurína sa znova usadí na sedadle vozidla posúvaním sedacej časti figuríny dozadu, až kým nenarazí na odpor a chrbtová časť figuríny sa potom znovu umiestni na operadlo sedadla.4.7. Na figurínu sa dvakrát pôsobí horizontálnou silou 10,2 kgf (10 daN). Smer a bod pôsobenia zaťaženia sú vyznačené čiernou šípkou na obrázku 2.4.8. Na pravý a ľavý bok sa zavesí závažie, a potom sa umiestnia obe závažia na trup v polohe, v ktorej sa priečna libela figuríny udržiava v horizontále.4.9. Priečna libela figuríny sa udržiava vo vodorovnej polohe, chrbtová časť figuríny sa sklopí dopredu tak, aby závažia trupu boli nad bodom H tak, aby sa vylúčilo trenie na operadle sedadla.4.10. Chrbtová časť figuríny sa jemne posunie znovu dozadu, čím sa dokončí nastavenie figuríny. Priečna libela figuríny by mala byť horizontálna. Ak nie je, opakujte vyššie opísaný postup.5. Výsledky5.1. Po usadení figuríny podľa postupu opísaného v bode 4 je bodom H sedadla bod H figuríny.5.2. Kartézske súradnice bodu H sa merajú s presnosťou 1 mm, rovnako ako súradnice vzťažných a presne definovaných bodov priestoru pre cestujúcich. Priemety týchto bodov do vertikálnej pozdĺžnej roviny sa zobrazia na diagrame.Súčasti trojrozmernej figuríny+++++ TIFF +++++Rozmery a hmotnosť figuríny+++++ TIFF +++++Hmotnosť figuríny | kg |Časť predstavujúca chrbtovú a sedaciu časť figuríny | 16,6 |Závažia trupu | 31,2 |Závažia sedacej časti | 7,8 |Závažia stehien | 6,8 |Závažie dolných končatín | 13,2 |Celkom | 75,6 |[1] Test podľa prílohy III je podobný testu podľa predpisu 14; najmä rozdelenie do bodov je totožné. Preto tam, kde bod predpisu 14 nemá v tejto smernici zodpovedajúci bod, je jeho číslo v prílohe III uvádzané v zátvorkách.--------------------------------------------------