title: Smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/44/ES zo 6. júla 1998 o právnej ochrane biotechnologických vynálezov

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31998L0044

Úradný vestník L 213 , 30/07/1998 S. 0013 - 0021

		Smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/44/ESzo 6. júla 1998o právnej ochrane biotechnologických vynálezovEURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 100a,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 189b zmluvy [3],(1) keďže biotechnológia a genetické inžinierstvo zohrávajú stále dôležitejšiu úlohu v mnohých priemyselných odvetviach a ochrana biotechnologických vynálezov bude mať zásadný význam pre priemyselný rozvoj spoločenstva;(2) keďže najmä v oblasti genetického inžinierstva si výskum a rozvoj vyžadujú značné množstvo vysoko rizikových investícií a preto len adekvátna právna ochrana im môže zabezpečiť rentabilitu;(3) keďže účinná a harmonizovaná ochrana v členských štátoch je nevyhnutná na udržanie a podporu investícií v oblasti biotechnológie;(4) keďže po zamietnutí spoločného textu smernice Európskeho parlamentu a Rady o právnej ochrane biotechnologických vynálezov [4], ktorý bol schválený zmierovacím výborom, Európsky parlament a Rada rozhodli, že právna ochrana biotechnologických vynálezov si vyžaduje bližšie objasnenie;(5) keďže existujú rozdiely v právnej ochrane biotechnologických vynálezov poskytovanej zákonmi a praxou jednotlivých členských štátov; keďže tieto rozdiely by mohli predstavovať prekážky obchodu a tým brániť riadnemu fungovaniu vnútorného trhu;(6) keďže tieto rozdiely by sa mohli ešte zväčšiť, keď členské štáty prijmú nové a odlišné právne predpisy a správnu prax, alebo keďže vnútroštátne precedenčné právo interpretujúce takéto vnútroštátne právne predpisy sa v každom členskom štáte vyvíja inak;(7) keďže nekoordinovaný rozvoj vnútroštátnych právnych predpisov o právnej ochrane biotechnologických vynálezov v spoločenstve by mohlo viesť k ďalšiemu brzdeniu obchodu na úkor priemyselného rozvoja takýchto vynálezov a hladkého fungovania vnútorného trhu;(8) keďže právna ochrana biotechnologických vynálezov si nevyžaduje vytvorenie zvláštneho súboru právnych noriem nahrádzajúcich pravidlá vnútroštátneho patentového práva; keďže pravidlá vnútroštátneho patentového práva zostávajú hlavným základom pre právnu ochranu biotechnologických vynálezov za predpokladu, že musia byť upravené alebo doplnené z určitých konkrétnych hľadísk, aby bolo možné venovať náležitú pozornosť technologickému rozvoju týkajúcemu sa biologického materiálu, ktorý taktiež spĺňa požiadavky patentovateľnosti;(9) keďže v určitých prípadoch, ako sú výluky z patentovateľnosti v prípade odrôd rastlín a plemien živočíchov a v podstate biologických procesov vytvárania rastlín a živočíchov, určité koncepcie v národných zákonoch založené na medzinárodných dohodách k patentom a odrodám rastlín vytvorili neistotu týkajúcu sa ochrany biotechnologických a určitých mikrobiologických vynálezov; keďže na odstránenie zmienenej neistoty je potrebná harmonizácia;(10) keďže je potrebné brať ohľad na potenciál rozvoja biotechnológie pre životné prostredie a najmä využiteľnosť tejto technológie pre vývoj kultivačných metód, ktoré menej znečisťujú a sú šetrnejšie pri využívaní pôdy; keďže patentový systém by mal byť využitý na podporu výskumu a uplatňovania takýchto postupov;(11) keďže rozvoj biotechnológií je dôležitý pre rozvojové krajiny ako v oblasti zdravia a boja s vážnymi epidémiami a endemickými chorobami, tak v oblasti boja s hladom vo svete; keďže patentový systém by mal byť okrem toho využitý na podporu výskumu v týchto oblastiach; keďže by mali byť podporované medzinárodné postupy šírenia takýchto technológií do tretieho sveta a v prospech tých skupín populácie, ktorých sa to týka;(12) keďže Dohoda o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva (Dohoda TRIPS) [5] podpísaná Európskym spoločenstvom a členskými štátmi nadobudla platnosť a ustanovuje, že patentová ochrana musí byť poskytnutá pre výrobky a postupy vo všetkých oblastiach technológií;(13) keďže právny rámec spoločenstva na ochranu biotechnologických vynálezov môže byť obmedzený na ustanovovanie určitých princípov vzťahujúcich sa na patentovateľnosť biologického materiálu ako takého, pričom by takéto princípy boli určené najmä na stanovenie rozdielu medzi vynálezmi a objavmi s ohľadom na patentovateľnosť určitých prvkov ľudského pôvodu, rozsahu ochrany, ktorú poskytuje patent biotechnologickému vynálezu, práva využívať depozitný mechanizmus ako doplnok písomných opisov a napokon možnosti získania nevýlučných nútených licencií v súvislosti so vzájomnou závislosťou medzi rastlinnými odrodami a vynálezmi a opačne;(14) keďže patent na vynález majiteľa uskutočniť tento vynález, ale ho oprávňuje iba zakázať tretím stranám využiť ho na priemyselné a obchodné účely; keďže následne hmotné patentové právo nemôže slúžiť ako náhrada nadbytočného národného, európskeho alebo medzinárodného práva, ktoré môže uložiť obmedzenia alebo zákazy alebo ktoré sa týka sledovania výskumu a využívania alebo komercializácie jeho výsledkov, konkrétne z hľadiska požiadaviek týkajúcich sa zdravia verejnosti, bezpečnosti, ochrany životného prostredia, starostlivosti o zvieratá, zachovania genetickej diverzity a dodržiavania určitých etických noriem;(15) keďže vo vnútroštátnom alebo európskom patentovom práve (Mníchovskom dohovore) neexistuje žiadny zákaz alebo výluka, ktorá by a priori bránila patentovateľnosti biologickej látky;(16) keďže patentové právo musí byť uplatňované tak, aby rešpektovalo základné princípy zaručujúce dôstojnosť a integritu osoby; keďže je dôležité presadzovať princíp, že ani ľudské telo v akomkoľvek štádiu svojho formovania alebo vývoja, vrátane embryonálnych buniek, ani jednoduchý objav jedného z jeho prvkov alebo jedného z jeho produktov, vrátane reťazca alebo časti reťazca ľudského génu, nemôžu byť patentované; keďže tieto princípy sú v súlade s kritériami patentovateľnosti vlastnými patentovému právu, podľa ktorého samotný objav nemôže byť patentovaný;(17) keďže bol dosiahnutý významný pokrok v liečení chorôb vďaka existencii liečiv získaných z prvkov izolovaných z ľudského tela a/alebo vyrobených iným spôsobom, takéto liečivá vznikajúce pri technických postupoch zameraných na získavanie prvkov podobných štruktúrou prvkom existujúcim prirodzene v ľudskom tele a keďže v dôsledku toho by mal byť výskum zameraný na získavanie a izolovanie takýchto prvkov dôležitých pre medicínsku výrobu podporovaný patentovým systémom;(18) keďže patentový systém neposkytuje dostatočný stimul na podporu výskumu a produkciu biotechnologických liečiv, ktoré sú potrebné pre boj so zriedkavými alebo "ojedinelými" chorobami, majú spoločenstvo a členské štáty povinnosť reagovať adekvátne na tento problém;(19) keďže je potrebné brať do úvahy stanovisko č. 8 skupiny poradcov Európskej komisie pre etické následky biotechnológií;(20) keďže je preto potrebné objasniť, že vynález spočívajúci v prvku izolovanom z ľudského tela alebo inak získanom prostredníctvom technického postupu, ktorý je priemyselne využiteľný, nie je vylúčený z patentovateľnosti, dokonca ani vtedy, ak je štruktúra takéhoto prvku identická štruktúre prirodzenému prvku, za predpokladu, že práva priznané patentom sa nevzťahujú aj na ľudské telo a jeho prvky v ich prirodzenom prostredí;(21) keďže takýto prvok izolovaný z ľudského tela alebo získaný inak nie je vylúčený z patentovateľnosti preto, že je napríklad výsledkom technických postupov používaných na jeho identifikáciu, čistenie a zatriedenie a na jeho reprodukciu mimo ľudského tela, technikami, ktoré samotný ľudský organizmus nie je schopný zrealizovať a ktoré príroda nie je schopná sama vykonať;(22) keďže diskusie o patentovateľnosti reťazcov alebo časti reťazcov génov sú sporné; keďže podľa tejto smernice pre udeľovanie patentov na vynálezy, ktoré sa týkajú takýchto reťazcov alebo časti reťazcov platia rovnaké kritéria patentovateľnosti ako vo všetkých ostatných oblastiach technológií: novosť, vynálezcovská činnosť a priemyselná využiteľnosť; keďže priemyselná využiteľnosť sekvencie alebo čiastkovej sekvencie musí byť pri podaní patentovej prihlášky uvedená;(23) keďže samotný reťazec DNA bez naznačenia funkcie neobsahuje žiadne technické informácie a preto nie je patentovateľným vynálezom;(24) keďže pre splnenie kritéria priemyselnej využiteľnosti je potrebné v prípadoch, keď sa reťazec alebo časť reťazca génu využíva na produkciu proteínu alebo časti proteínu, špecifikovať aký proteín alebo časť proteínu sa produkuje alebo akú funkciu vykonáva;(25) keďže na účely interpretácie práv udelených patentom, keď sa reťazce prekrývajú len v častiach, ktoré nie sú pre vynález dôležité, každý reťazec bude v terminológií patentového práva považovaný za samostatný reťazec;(26) keďže ak vynález spočíva v biologickom materiále ľudského pôvodu alebo ak takýto materiál využíva, musí osoba, z ktorej tela bol materiál odobratý, mať možnosť dať na to slobodný a informovaný súhlas v čase podávania patentovej prihlášky v súlade s vnútroštátnym právom;(27) keďže ak vynález spočíva v biologickom materiáli rastlinného alebo živočíšneho pôvodu alebo ak takýto materiál využíva, patentová prihláška musí, kde to prichádza do úvahy, obsahovať informáciu o zemepisnom pôvode takéhoto materiálu, ak je známy; keďže toto nemôže ovplyvniť konanie o patentovej prihlášky alebo platnosť práv vyplývajúcich z udelených patentov;(28) keďže táto smernica žiadnym spôsobom neovplyvňuje základ platného patentového práva, podľa ktorého môže byť patent udelený pre akékoľvek nové použitie patentovaného výrobku;(29) keďže smernica nemá vplyv na výluku rastlinných odrôd a plemien živočíchov z patentovateľnosti; keďže na druhej strane vynálezy, ktoré sa týkajú rastlín a živočíchov, sú patentovateľné za predpokladu, že patentová prihláška nie je technicky obmedzená na jednu rastlinnú odrodu alebo živočíšne plemeno;(30) keďže pojem "rastlinnej odrody" je definovaný v právnych predpisoch chrániacich nové odrody, podľa ktorých je odroda definovaná svojim celým genómom, a preto sa vyznačuje osobitosťou a je jasne odlíšiteľná od ostatných odrôd;(31) keďže na rastlinné zoskupenie, ktoré je charakterizované zvláštnym génom (a nie jeho celým genómom), sa ochrana nových odrôd nevzťahuje a teda nie je vylúčené z patentovateľnosti i v prípade, že zahŕňa nové odrody rastlín;(32) keďže ak vynález spočíva v určitej rastlinnej odrode a ak nová rastlinná odroda je druhom, bude to stále vylúčené z patentovateľnosti i v prípade, že genetická modifikácia nie je výsledkom v podstate biologického spôsobu, ale biotechnologického spôsobu;(33) keďže na účely tejto smernice je potrebné definovať, keď je spôsob produkcie rastlín a živočíchov čisto biologický;(34) keďže táto smernica nemôže ovplyvniť pojmy vynález a objav, ako sú vysvetlené vo vnútroštátnom, európskom a medzinárodnom patentovom práve;(35) keďže táto smernica nemá dosah na ustanovenia vnútroštátneho patentového práva, v súlade s ktorými postupy chirurgickej liečby ľudského tela alebo zvieraťa alebo terapie a diagnostických metód vykonávaných na ľudskom tele alebo zvierati sú vylúčené z patentovateľnosti;(36) keďže Dohoda TRIPS poskytuje členom WTO možnosť vylúčiť z patentovateľnosti vynálezy, ktorých obchodnému využitiu v rámci ich územia je potrebné zabrániť s cieľom ochrany verejného poriadku alebo morálky, vrátane ochrany života a zdravia ľudí, zvierat a rastlín alebo s cieľom zabránenia vážneho poškodenia životného prostredia za predpokladu, že takáto výluka nie je uskutočnená iba z dôvodu, že využitie je zakázané podľa právneho predpisu;(37) keďže princíp, podľa ktorého musia byť vynálezy vylúčené z patentovateľnosti, ak ich obchodné využívanie znamená porušenie verejného poriadku alebo morálky, musí byť taktiež zdôraznený aj v tejto smernici;(38) keďže praktická časť tejto smernice by mala obsahovať ilustračný zoznam vynálezov vylúčených z patentovateľnosti, aby tak poskytla národným súdom a patentovým úradom všeobecné usmernenie interpretácie odvolania sa na verejný poriadok a morálku; keďže tento zoznam samozrejme nemôže byť považovaný za vyčerpávajúci; keďže postupy, použitie ktorých je proti ľudskej dôstojnosti, ako napríklad postupy produkujúce chiméry z embryonálnych buniek alebo totipotentných buniek ľudí alebo živočíchov, sú samozrejme z patentovateľnosti vylúčené;(39) keďže verejný poriadok a morálka korešpondujú najmä s etickými a morálnymi princípmi uznávanými v členskom štáte, ktorých rešpektovanie je obzvlášť dôležité v oblasti biotechnológií z hľadiska potenciálneho dosahu vynálezov v tejto oblasti a ich prirodzeného vzťahu ku všetkému živému; keďže takéto etické a morálne princípy dopĺňajú štandardné prieskumy podľa patentových právnych predpisov bez ohľadu na technickú stránku vynálezu;(40) keďže v rámci spoločenstva existuje zhoda názorov v tom, že zásahy do ľudskej zárodočnej línie a klonovanie ľudského jedinca je porušením verejného poriadku a morálky; keďže je preto dôležité jednoznačne vylúčiť z patentovateľnosti spôsoby modifikácie genetickej identity ľudí v embryonálnom štádiu a spôsoby klonovania ľudí;(41) keďže spôsob klonovania ľudí môže byť definovaný ako akýkoľvek spôsob, vrátane metód delenia embryí, určený na vytvorenie človeka s rovnakými jadrovými genetickými informáciami ako má iný žijúci alebo mŕtvy človek;(42) keďže okrem toho musí byť z patentovateľnosti vylúčené aj využívanie ľudských embryí na priemyselné alebo obchodné účely; keďže v žiadnom prípade takéto vylúčenie neovplyvní vynálezy pre terapeutické alebo diagnostické účely, ktoré sa uplatňujú na ľudských embryách a sú pre ne užitočné;(43) keďže podľa článku F ods. 2 Zmluvy o Európskej únii má únia rešpektovať základné práva, ako sú zaručené Európskym dohovorom na ochranu ľudských práv a základných slobôd, podpísaným v Ríme dňa 4. novembra 1950, a ktoré vyplývajú z ústavných tradícií bežných pre členské štáty, ako všeobecné princípy práva spoločenstva;(44) keďže Európska skupina Komisie pre etiku vo vede a etiku nových technológií hodnotí všetky etické aspekty biotechnológií; keďže je v tejto súvislosti potrebné poukázať na to, že je možné obrátiť sa na túto skupinu len vtedy, ak má byť biotechnológia zhodnotená na úrovni základných etických princípov vrátane prípadov, keď ide o konzultácie týkajúce sa patentového práva;(45) keďže spôsoby na úpravu genetickej identity živočíchov, ktoré by im mohli spôsobiť utrpenie bez akéhokoľvek podstatného lekárskeho prínosu čo sa týka výskumu, prevencie, diagnostiky alebo terapie pre ľudí alebo živočíchov a taktiež živočíchy vznikajúce pri takýchto spôsoboch, musia byť z patentovateľnosti vylúčené;(46) keďže vzhľadom na skutočnosť, že funkciou patentu je odmeniť vynálezcu za jeho tvorivé úsilie udelením výlučného ale časovo obmedzeného práva a tým podporovať jeho tvorivú činnosť, majiteľ patentu by mal mať právo zakázať používanie patentovaného autoreprodukčného materiálu v situáciách analogických tým, pri ktorých by bolo povolené zakázať použitie patentovaných výrobkov neschopných autoreprodukcie, to znamená produkciu samotného patentovaného produktu;(47) keďže je potrebné poskytnúť prvú odchýlku z práv majiteľa patentu v prípade, že je rozmnožovací materiál obsahujúci chránený vynález predaný pestovateľovi na poľnohospodárske účely majiteľom patentu alebo s jeho súhlasom; keďže uvedená výnimka musí oprávňovať pestovateľa na využitie produktu svojej práce na ďalšiu reprodukciu na jeho vlastnom hospodárstve; keďže rozsah a podmienky takejto výnimky musia byť obmedzené v súlade s rozsahom a podmienkami ustanovenými v nariadení Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o ochrane práv k odrodám spoločenstvom [6];(48) keďže od pestovateľa je možné vyžadovať ako podmienku pre uplatnenie si odchýlky od práva k rastlinným odrodám v spoločenstve len poplatok, ktorý je ustanovený v právnych predpisoch spoločenstva týkajúcich sa práv spoločenstva k rastlinným odrodám;(49) keďže majiteľ patentu však môže brániť svoje práva pred pestovateľom zneužívajúcim výnimku alebo pred pestovateľom, ktorý vyvinul rastlinnú odrodu obsahujúcu chránený vynález, ak tento nedodrží svoje záväzky;(50) keďže druhá výnimka z práv majiteľa patentu musí oprávňovať chovateľa využiť chránený dobytok pre poľnohospodárske účely;(51) keďže rozsah a podmienky tejto druhej výnimky musia byť stanovené vnútroštátnymi zákonmi, predpismi a praxou, nakoľko neexistujú žiadne právne predpisy spoločenstva o právach k plemenám zvierat;(52) keďže v oblasti využívania vlastností nových rastlín získaných genetickým inžinierstvom musí byť zaručený prístup, po zaplatení poplatku, vo forme nútenej licencie v prípadoch, keď vo vzťahu k príslušnému rodu alebo druhu predstavuje odroda rastliny významný technický pokrok značného hospodárskeho významu v porovnaní s vynálezom nárokovaným v patente;(53) keďže v oblasti využívania nových vlastností rastlín vyplývajúcich z nových rastlinných druhov v genetickom inžinierstve musí byť zaručený prístup, po zaplatení poplatku, vo forme nútenej licencie v tých prípadoch, keď vynález predstavuje významný technický pokrok značného hospodárskeho prínosu;(54) keďže článok 34 Dohody TRIPs obsahuje podrobné ustanovenia o dôkaznom bremene, ktoré sú záväzné pre všetky členské štáty; keďže preto nie je potrebné takéto ustanovenie v tejto smernici;(55) keďže podľa rozhodnutia 93/626/EHS [7] je spoločenstvo zmluvnou stranou Dohovoru o biologickej diverzite z 5. júna 1992; keďže v tejto súvislosti musia členské štáty venovať zvláštnu pozornosť článku 3 a článku 8 písm. j, druhej vete článku 16 ods. 2 a článku 16 ods. 5 Dohovoru pri uvádzaní zákonov, iných predpisov a správnych opatrení potrebných na splnenie tejto smernice do platnosti;(56) keďže Tretia konferencia zmluvných strán Dohovoru o biologickej diverzite, ktorá sa konala v novembri 1996, uviedla v rozhodnutí III/17, že "je potrebná ďalšia práca na pomoc vývoju spoločného hodnotenia vzťahu medzi právami duševného vlastníctva a príslušnými ustanoveniami Dohody TRIPs a Dohovoru o biologickej diverzite, najmä v otázkach týkajúcich sa prenosu technológii a zachovania udržateľného využívania biologickej diverzity a čestného a vyváženého využívania prínosov vznikajúcich pri využívaní genetických zdrojov, vrátane ochrany vedomostí, inovácií a praktík pôvodných a miestnych komunít, stelesňujúcich tradičné životné štýly významné z hľadiska ochrany a udržateľného využívania biologickej diverzity",PRIJALI TÚTO SMERNICU:KAPITOLA IPatentovateľnosťČlánok 11. Členské štáty chránia biotechnologické vynálezy vnútroštátnym patentovým právom. V prípade potreby upravia svoje vnútroštátne patentové právo tak, aby bralo do úvahy ustanovenia tejto smernice.2. Táto smernica nemá dosah na záväzky členských štátov vyplývajúce z medzinárodných dohôd a najmä Dohody TRIPs a Dohovoru o biologickej diverzite.Článok 21. Na účely tejto smernice,a) "biologický materiál" znamená akýkoľvek materiál obsahujúci genetické informácie a schopný reprodukovať sa alebo byť reprodukovaný v biologickom systéme;b) "mikrobiologický spôsob" znamená akýkoľvek spôsob používajúci alebo uskutočnený na mikrobiologickom materiáli alebo spôsob, výsledkom ktorého je mikrobiologický materiál.2. Spôsob vytvárania rastlín alebo živočíchov je v podstate biologický, ak pozostáva výlučne z prirodzených javov, ako sú kríženie a selekcia.3. Pojem "rastlinná odroda" je definovaný v článku 5 nariadenia (ES) č. 2100/94.Článok 31. Na účely tejto smernice sú vynálezy, ktoré sú nové, ktoré obsahujú vynálezcovskú činnosť a ktoré sú priemyselne využiteľné, patentovateľné dokonca aj vtedy, ak sa týkajú výrobku z biologického materiálu alebo obsahujúceho biologický materiál alebo spôsobu, pomocou ktorého sa biologický materiál vyrába, spracováva alebo využíva.2. Biologický materiál, ktorý je izolovaný zo svojho prirodzeného prostredia alebo produkovaný prostredníctvom technického postupu, môže byť predmetom vynálezu dokonca aj vtedy, ak sa predtým vyskytoval v prírode.Článok 41. Patentovateľné nie sú:a) odrody rastlín a plemená zvierat;b) v podstate biologické spôsoby vytvárania rastlín alebo zvierat.2. Vynálezy, ktoré sa týkajú rastlín alebo živočíchov, sú patentovateľné, ak technická uskutočniteľnosť nie je obmedzená na určitú odrodu rastlín alebo plemeno zvierat.3. Odsek 1 písm. b platí bez toho, aby bola dotknutá patentovateľnosť vynálezov, ktoré sa týkajú mikrobiologického alebo iného technického spôsobu alebo výrobku získaného prostredníctvom takéhoto spôsobu.Článok 51. Ľudské telo na jednotlivých stupňoch svojho vzniku a vývoja a jednoduchý objav jedného z jeho prvkov vrátane reťazca alebo časti reťazca nejakého génu nemôžu predstavovať patentovateľné vynálezy.2. Prvok izolovaný z ľudského tela alebo inak získaný prostredníctvom technického spôsobu, vrátane reťazca alebo časti reťazca génu, môže predstavovať patentovateľný vynález dokonca ani vtedy, ak štruktúra takéhoto prvku je identická so štruktúrou prirodzene existujúceho prvku.3. Priemyselné využitie reťazca alebo časti reťazca génu musia byť sprístupnené v patentovej prihláške.Článok 61. Vynálezy sa považujú za nepatentovateľné, ak by bolo ich obchodné využitie v rozpore s verejným poriadkom alebo morálkou; využívanie však nie je považované za využívanie v rozpore s verejným poriadkom alebo morálkou, ak je zakázané zákonom alebo nariadením.2. Na základe odseku 1 sa patenty neudeľujú najmä na:a) spôsoby klonovania ľudských jedincov;b) spôsoby úpravy zárodočnej línie genetickej identity ľudských jedincov;c) využívanie ľudských embryí na priemyselné alebo obchodné účely;d) spôsoby úpravy genetickej identity živočíchov, ktoré by im pravdepodobne mohli spôsobiť utrpenie bez akéhokoľvek liečebného prínosu pre človeka alebo živočíchy, a ani živočíchy pochádzajúce z takýchto procesov.Článok 7Európska skupina Komisie pre etiku vo vede a nových technológiách hodnotí všetky etické aspekty biotechnológií.KAPITOLA IIRozsah ochranyČlánok 81. Ochrana udelená patentom biologickému materiálu majúcemu zvláštne vlastnosti následkom vynálezu sa rozširuje na každý biologický materiál získaný z tohto biologického materiálu prostredníctvom vegetatívneho rozmnožovania alebo množením v identickej alebo odlišnej forme a majúci rovnaké vlastnosti.2. Ochrana udelená patentom na spôsob, ktorý umožňuje, aby bol biologický materiál produkovaný tak, aby mal následkom vynálezu zvláštne vlastnosti, sa rozširuje na biologický materiál získaný priamo prostredníctvom tohto spôsobu a na každý ďalší biologický materiál pochádzajúci z priamo získaného biologického materiálu prostredníctvom vegetatívneho rozmnožovania alebo množenia v identickej alebo odlišnej podobe, ktorý má rovnaké vlastnosti.Článok 9Ochrana udelená patentom na výrobok obsahujúci genetické informácie alebo pozostávajúci z genetických informácií sa rozširuje na všetok materiál, s výnimkou uvedenou v článku 5 ods. 1, v ktorom je výrobok obsiahnutý a v ktorom je genetická informácia obsiahnutá a plní svoju funkciu.Článok 10Ochrana uvedená v článkoch 8 a 9 sa nevzťahuje na biologický materiál získaný vegetatívnym rozmnožovaním alebo množením biologického materiálu dodávaného na trh na území členského štátu majiteľom patentu alebo s jeho súhlasom, kde množenie alebo vegetatívne rozmnožovanie nutne vyplývajú z využitia, na ktorý bol biologický materiál uvedený na trh za predpokladu, že získaný materiál nie je následne používaný na ďalšie vegetatívne rozmnožovanie alebo množenie.Článok 111. Odchýlením sa od ustanovení článkov 8 a 9 predaj alebo akákoľvek iná forma obchodovania s rastlinným reprodukčný materiálom majiteľom patentu alebo s jeho súhlasom pestovateľovi na poľnohospodárske využitie, zahrňuje oprávnenie pre pestovateľa použiť produkt svojej práce na vegetatívne rozmnožovanie alebo množenie na svojom hospodárstve, rozsah a podmienky takejto odchýlky korešpondujú s tými, ktoré sú uvedené v článku 14 nariadenia (ES) č. 2100/94.2. Odchýlením sa od ustanovení článkov 8 a 9 predaj alebo akákoľvek iná forma obchodovania s reprodukčným materiálom šľachteného dobytka alebo iných zvierat majiteľom patentu alebo s jeho súhlasom chovateľovi zahrňuje oprávnenie pre chovateľa použiť chránený dobytok na poľnohospodárske účely. Toto zahrňuje využitie živočíšneho reprodukčného materiálu na účely vykonávania jeho poľnohospodárskej činnosti, avšak nie na predaj v rámci alebo na účely obchodne orientovanej reprodukčnej činnosti.3. Rozsah a podmienky odchýlenia sa podľa odseku 2 sa určia vnútroštátnymi zákonmi, predpismi a praxou.KAPITOLA IIIVzájomné poskytovanie nútených licenciíČlánok 121. Ak šľachtiteľ nemôže získať alebo využiť právo na rastlinnú odrodu bez toho, aby porušil skorší patent, môže na základe zaplatenia príslušného poplatku požiadať o nútenú licenciu na nevýlučné využitie vynálezu chráneného patentom v takom rozsahu, v akom je licencia potrebná pre využitie rastlinnej odrody, ktorá má byť chránená. V prípade, že je takáto licencia udelená, členské štáty zabezpečia, že majiteľ patentu bude oprávnený na udelenie vzájomnej licencie na využitie chránenej odrody za primeraných podmienok.2. Ak majiteľ patentu týkajúceho sa biotechnologického vynálezu ho nemôže využívať bez toho, že by porušoval skoršie právo k rastlinnej odrode, môže požiadať o nútenú licenciu na nevýlučné využívanie rastlinnej odrody chránenej týmto právom, za čo musí zaplatiť príslušný licenčný poplatok. Členské štáty zabezpečia, aby v prípadoch, keď bude takáto licencia udelená, mal majiteľ práva k rastlinnej odrode právo na udelenie vzájomnej licencie na využívanie vynálezu chráneného patentom za primeraných podmienok.3. Žiadosti o udelenie licencie uvedené v odsekoch 1 a 2 musia preukázať, že:a) požiadali, avšak bezúspešne, majiteľa patentu alebo majiteľa práva k rastlinnej odrode o zmluvnú licenciu;b) rastlinná odroda alebo vynález predstavuje dôležitý technický pokrok značného ekonomického významu v porovnaní s vynálezom chráneným patentom alebo chránenou rastlinnou odrodou.4. Každý členský štát určí orgán alebo orgány zodpovedné za udeľovanie licencií. Ak licencia na rastlinnú odrodu môže byť udelená len Úradom spoločenstva pre rastlinné odrody, platí článok 29 nariadenia (ES) č. 2100/94.KAPITOLA IVUloženie biologického materiálu, prístup k nemu a jeho opätovné uloženieČlánok 131. Ak vynález zahŕňa využitie alebo sa týka takého biologického materiálu, ktorý nie je prístupný verejnosti a ktorý nemôže byť opísaný v patentovej prihláške takým spôsobom, aby ho mohol odborník uskutočniť, opis bude pre účely patentového práva považovaný za nedostatočný, ak nebudú splnené nasledujúce podmienky:a) biologický materiál bol uložený v uznávanej zbierke kultúr najneskôr v deň podania patentovej prihlášky. Uznávanými sú minimálne tie medzinárodné zbierky kultúr, ktoré nadobudli toto postavenie na základe článku 7 Budapeštianskej zmluvy z 28. apríla 1977 o medzinárodnom uznávaní uloženia mikroorganizmov na účely patentového konania, ďalej uvádzanej ako Budapeštianska zmluva;b) podaná žiadosť obsahuje také relevantné informácie o vlastnostiach uloženého biologického materiálu, ktoré sú dostupné prihlasovateľovi;c) patentová prihláška uvádza názov zbierky kultúr a prístupové číslo.2. Prístup k uloženému biologickému materiálu sa umožní prostredníctvom poskytnutia vzorky:a) do prvého zverejnenia patentovej prihlášky len tým osobám, ktoré sú na to oprávnené podľa vnútroštátneho patentového práva;b) medzi prvým zverejnením prihlášky a udelením patentu každému, kto o to požiada alebo, na základe žiadosti prihlasovateľa, iba nezávislému expertovi;c) po tom, ako bol udelený patent a bez ohľadu na jeho zrušenie alebo zánik, každému, kto o to požiada.3. Vzorka sa poskytne len vtedy, ak sa osoba, ktorá o ňu žiada, zaviaže, že počas doby platnosti patentu:a) neposkytne vzorku ani žiadny materiál z nej pochádzajúci tretím stranám ab) nebude používať vzorku ani materiál z nej získaný na iné ako experimentálne účely, pokiaľ sa prihlasovateľ prípadne majiteľ patentu vyslovene nevzdá takéhoto záväzku.4. Na žiadosť prihlasovateľa, ak je prihláška zamietnutá alebo vzatá späť, pre nezávislých expertov je prístup k uloženému materiálu obmedzený na dobu 20-tich rokov odo dňa, kedy bola patentová prihláška podaná. V takom prípade platí odsek 3.5. Žiadosti prihlasovateľa uvedené v bode b) odseku 2 a odseku 4 môžu byť uskutočnené do dátumu, kedy sa považujú za skončené technické prípravy zverejnenie patentovej prihlášky.Článok 141. Ak biologický materiál uložený v súlade s článkom 13 prestane byť dostupný z uznanej zbierky, nové uloženie materiálu sa povolí za rovnakých podmienok, ako sú podmienky uvedené v Budapeštianskej zmluve.2. K akémukoľvek novému uloženiu bude pripojené vyhlásenie ukladateľa potvrdzujúce, že novouložený biologický materiál je rovnaký ako pôvodne uložený materiál.KAPITOLA VZáverečné ustanoveniaČlánok 151. Členské štáty najneskôr do 30. júla 2000 uvedú do platnosti zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na vytvorenie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o nich informujú Komisiu.Keď členské štáty prijmú takéto opatrenia, tieto budú obsahovať odkaz na túto smernicu alebo ich takýto odkaz bude sprevádzať pri príležitosti ich oficiálneho uverejnenia. Spôsob uvádzania takýchto odkazov určia členské štáty.2. Členské štáty poskytnú Komisii texty ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.Článok 16Komisia zasiela Európskemu parlamentu a Rade:a) každých päť rokov od dátumu uvedeného v článku 15 ods. 1 správu o všetkých problémoch, s ktorými sa stretla v súvislosti so vzťahom medzi touto smernicou a medzinárodnými dohodami o ochrane ľudských práv, ku ktorým členské štáty pristúpili;b) do dvoch rokov od nadobudnutia účinnosti tejto smernice správu hodnotiacu dosahy nezverejnenia alebo neskorého zverejnenia článkov o záležitostiach, ktoré mohli byť patentovateľné, na základný výskum genetického inžinierstva;c) každý rok od dátumu uvedeného v článku 15 ods. 1 správu o vývoji a dopadoch patentového práva v oblasti biotechnológií a genetického inžinierstva.Článok 17Táto smernica nadobúda účinnosť v deň jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.Článok 18Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 6. júla 1998Za Európsky parlamentpredsedaJ. M. Gil-RoblesZa RadupredsedaR. Edlinger[1] Ú. v. ES C 296, 8.10.1996 a Ú. v. ES C 311, 11.10.1997, s. 12.[2] Ú. v. ES C 295, 7.10.1996, s. 11.[3] Stanovisko Európskeho parlamentu zo 16. júla 1997 (Ú. v. ES C 286, 22.9.1997, s. 87). Spoločná pozícia Rady z 26. februára 1998 (Ú. v. ES C 110, 8.4.1998, s. 17) a rozhodnutie Európskeho parlamentu z 12. mája 1998 (Ú. v. ES C 167, 1.6.1988). Rozhodnutie Rady zo 16. júna 1998.[4] Ú. v. ES C 68, 20.3.1995, s. 26.[5] Ú. v. ES L 336, 23.12.1994, s. 213.[6] Ú. v. ES L 227, 1.9.1994, s. 1. Nariadenie zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 2506/95 (Ú. v. ES L 258, 28.10.1995, s. 3).[7] Ú. v. ES L 309, 31.12.1993, s. 1.--------------------------------------------------


title: Smernica Rady z 23. novembra 1988 o štandardných kontrolných postupoch pre vykonávanie nariadenia (EHS) č. 3820/85 o harmonizácii určitých sociálnych právnych predpisov, týkajúcej sa cestnej dopravy a nariadenia (EHS) č. 3821/85 o záznamovom zariadení v cestnej doprave

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31988L0599

Úradný vestník L 325 , 29/11/1988 S. 0055 - 0057 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 5 Zväzok 4 S. 0135  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 5 Zväzok 4 S. 0135

		Smernica Radyz 23. novembra 1988o štandardných kontrolných postupoch pre vykonávanie nariadenia (EHS) č. 3820/85 o harmonizácii určitých sociálnych právnych predpisov, týkajúcej sa cestnej dopravy a nariadenia (EHS) č. 3821/85 o záznamovom zariadení v cestnej doprave(88/599/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä na jej článok 75,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],so zreteľom na rezolúciu Rady a predstaviteľov vlád členských štátov, ktoré sa stretávajú v Rade, z 20. decembra 1985 o zlepšení zavádzania sociálnej regulácie v cestnej doprave [4],keďže nariadenie (EHS) č. 3820/85 [5] a (EHS) č. 3821/85 [6] sú dôležité pre vytvorenie spoločného trhu vo vnútrozemských dopravných službách;keďže vhodné uplatnenie sociálnych predpisov v cestnej doprave vyžaduje jednotnú a efektívnu kontrolu členskými štátmi;keďže je nevyhnutné zaviesť minimálne požiadavky na kontrolu zhody s podstatnými ustanoveniami, aby sa obmedzilo ich porušovanie a aby k nemu nedochádzalo;keďže Portugalská republika iba nedávno zaviedla kontrolné postupy v cestnej doprave, a preto by jej malo byť povolené posunúť termín uplatňovania tejto smernice;keďže efektívna a účinná kontrola v celom spoločenstve si bude vyžadovať výmenu informácií a vzájomnú pomoc v presadzovaní opatrení v členských štátoch;keďže výmena informácií je povinná a mala by sa vykonávať v pravidelných intervaloch;keďže jednotné uplatňovanie sociálnych predpisov v cestnej doprave je potrebné, aby sa zabránilo narušeniu hospodárskej súťaže medzi dopravnými podnikmi, podporila bezpečnosť na cestách a sociálny pokrok,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1KontrolyCieľom tejto smernice je stanoviť minimálne podmienky na kontrolu správneho a jednotného uplatňovania nariadení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85.Článok 2Kontrolné systémy1. Členské štáty budú organizovať systém primeraných a pravidelných kontrol, jednak na cestách, jednak v priestoroch podnikov tak, aby každý rok tieto kontroly zachytili veľkú a reprezentatívnu vzorku vodičov, podnikov a vozidiel všetkých dopravných kategórií, na ktorých sa vzťahujú nariadenia (EHS) č.3820/85 a (EHS) č. 3821/85.2. Každý členský štát bude organizovať kontroly takým spôsobom, že:- budú pokrývať každý rok najmenej 1 % pracovných dní vodičov vozidiel, na ktorých sa vzťahujú nariadenia (EHS) č.3820/85 a (EHS) č. 3821/85,- minimálne 15 % z celkového počtu pracovných dní, počas ktorých sa vykonávajú kontroly, sa budú robiť kontroly na cestách a minimálne 25 % v priestoroch podnikov.3. Počet vodičov kontrolovaných na cestách, počet kontrol v priestoroch podnikov, počet pracovných dní, počas ktorých sa vykonávajú kontroly a počet zaznamenaných priestupkov bude zahrnutý, okrem iného, v informáciách predložených Komisii v súlade s článkom 16 (2) nariadenia (EHS) č. 3820/85.Článok 3Cestné kontroly1. Cestné kontroly budú organizované na rôznych miestach, v rozličnom čase tak, aby obsiahli dostatočne veľkú časť cestnej siete a aby nebolo možné sa kontrolám vyhnúť.2. Predmetom cestných kontrol sú:- denné doby jazdy, prestávky a doby denného odpočinku a v prípade zrejmého porušovania aj záznamové listy predchádzajúcich dní, ktoré sa musia nachádzať vo vozidle v súlade s článkom 15 (7) nariadenia (EHS) č. 3821/85,- posledná týždenná doba odpočinku, ak je to vhodné,- správne fungovanie záznamového zariadenia (zistenie možného zneužitia zariadenia a/alebo záznamových listov), alebo tam, kde je to vhodné, prítomnosť dokumentov uvedených v článku 14 (5) nariadenia (EHS) č. 3820/85.3. Cestné kontroly sa budú vykonávať bez rozdielu vozidiel a vodičov z hľadiska ich bydliska.4. Na uľahčenie práce oprávnených kontrolných orgánov budú ich príslušníci vybavení:- zoznamom hlavných bodov, ktoré majú byť kontrolované,- prehľadnými tabuľkami na preklad, obsahujúcimi bežne používané výrazy názvy činností spojených s cestnou dopravou. Komisia vybaví členské štáty takýmito tabuľkami.5. Ak kontrola vodiča vozidla registrovaného v inom členskom štáte cestnou kontrolou poskytne dôvody pre podozrenie, že prišlo k porušeniu predpisov, ktoré nemôže byť odhalené pre nedostatok potrebných údajov, príslušné orgány dotknutých členských štátov si budú navzájom pomáhať pri objasňovaní situácie. Ak oprávnený členský štát vykoná kontrolu v priestore podniku, výsledok tejto kontroly oznámi dotknutému druhému štátu.Článok 4Kontroly v priestoroch podnikov1. Kontroly v priestoroch podnikov uvedené v článku 2 (1) budú plánované tak, aby zohľadnili predchádzajúce skúsenosti z rôznych odvetví dopravy.Kontroly sa budú vykonávať v priestoroch podnikov, ak sa pri cestnej kontrole zistili vážne porušenia nariadenia (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85.2. Po vykonaní cestnej kontroly sa pri dodatočnej kontrole v priestoroch podnikov sleduje dodržiavanie týchto ustanovení:- týždenné doby odpočinku a doby jazdy medzi týmito dobami odpočinku,- dvojtýždňové obmedzenia hodín jázd,- kompenzácia za zníženie denných alebo týždenných dôb odpočinku,- použitie záznamových listov a/alebo rozvrh pracovného času vodičov.3. Na účely uvedené v tomto článku kontroly vykonávané v priestoroch príslušných orgánov na základe príslušných dokumentov, ktoré odovzdali podniky na požiadanie týchto orgánov, majú ten istý štatút, ako kontroly vykonávané priamo v priestoroch podnikov.Článok 5Dohodnuté a koordinované kontroly1. Členské štáty najmenej dvakrát ročne vykonajú dohodnuté opatrenia na cestnú kontrolu vodičov a vozidiel, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85.2. Takéto opatrenia podľa možností vykonajú v tom istom čase poverené orgány dvoch alebo viacerých členských štátov s tým, že každý z nich bude pôsobiť na svojom vlastnom území.Článok 6Výmena informácií1. Dvojstranné dostupné informácie podľa článku 17 (3) nariadenia (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 - článok 19 (3) sa vymieňajú každých 12 mesiacov, počnúc uplynutím 6 mesiacov od oznámenia tejto smernice [7] a v individuálnych prípadoch aj na osobitné požiadanie členského štátu.2. Na tento účel príslušný orgán v každom členskom štáte použije štandardný formulár, ktorý vypracuje Komisia po dohode s členskými štátmi.Článok 71. S výnimkou Portugalskej republiky, členské štáty najneskôr do 1. januára 1989 uvedú do platnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na zosúladenie s touto smernicou.Portugalská republika najneskôr do 1. januára 1990 uvedie do platnosti príslušné zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia.2. Členské štáty oznámia Komisii zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na zosúladenie s touto smernicou.Článok 8Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 23. novembra 1988Za RadupredsedaTh. PANGALOS[1] Ú. v. ES C 116, 3.5.1988, s. 17.[2] Stanovisko doručené 17. novembra 1988 (ešte nebolo uverejnené v úradnom vestníku).[3] Ú. v. ES C 208, 8.8.1988, s. 26.[4] Ú. v. ES C 348, 31.12.1985, s. 1.[5] Ú. v. ES L 370, 31.12.1985, s. 1.[6] Ú. v. ES L 370, 31.12.1985, s. 8.[7] Členské štáty boli s touto smernicou oboznámené 24. novembra 1988.--------------------------------------------------


title: Druhá Smernica Rady z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31984L0005

Úradný vestník L 008 , 11/01/1984 S. 0017 - 0020 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 2 S. 0090  Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 15 S. 0244  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 6 Zväzok 2 S. 0090  Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 13 Zväzok 15 S. 0244

		Druhá Smernica Radyz 30. decembra 1983o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel(84/5/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 100,so zreteľom na návrh Komisie [1],so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže smernicou Rady 72/166/EHS [4], ktorú mení a dopĺňa smernica 72/430/EHS [5], Rada aproximovala právne predpisy členských štátov týkajúce sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti;keďže článok 3 smernice 72/166/EHS vyžaduje, aby každý členský štát urobil príslušné opatrenia na zabezpečenie, krytie zodpovednosti za škodu vzhľadom k používaniu vozidiel normálne zaregistrovaných na svojom území; keďže rozsah krytej zodpovednosti a podmienky poistného krytia budú stanovené na základe tých opatrení;keďže však stále existujú veľké rozdiely medzi zákonmi členských štátov týkajúce sa rozsahu tejto povinnosti poistného krytia; keďže tieto rozdielnosti majú priamy vplyv na založenie a prevádzku spoločného trhu;keďže, najmä rozšírenie povinnosti poistného krytia o zodpovednosť vzniknutú vzhľadom k vecnej škode je vyrovnaná;keďže čiastky, voči ktorým je poistenie povinné, musia pri každej udalosti garantovať adekvátnu náhradu škody bez ohľadu na to, v ktorom z členských štátov došlo k nehode;keďže je potrebné učiniť opatrenia, aby orgán zaručil, že poškodený neostane bez náhrady škody v prípade, ak vozidlo, ktoré spôsobilo nehodu nie je poistené alebo identifikované; keďže je dôležité, bez zmeny a doplnenia ustanovení uplatňovanými členskými štátmi, pokiaľ ide o podpornú alebo nepodpornú povahu náhrady škody vyplatenej tým orgánom, a na predpisy uplatniteľné s ohľadom na subrogáciu, zabezpečiť, aby obeti takej nehody bolo umožnené sa priamo obrátiť na daný orgán ako prvý bod kontaktu; keďže však, členské štáty by mali mať možnosť uplatňovať určité obmedzené výnimky, pokiaľ ide o vyplatenie náhrady škody tým orgánom a stanoviť, že náhrada za škodu na majetku spôsobenú neidentifikovaným vozidlom môže byť obmedzená alebo vylúčená v prípade nebezpečenstva podvodu;keďže je v záujme poškodených, aby boli účinky určitých výnimiek obmedzené na vzťah medzi poisťovateľom a osobou zodpovednou za nehodu; keďže však, v prípade odcudzených vozidiel alebo vozidiel získaných násilím, členské štáty môžu stanoviť, že náhrada škody bude uhradená vyššie uvedeným orgánom;keďže, aby sa zmiernilo finančné zaťaženie na ten orgán, členské štáty môžu prijať ustanovenie na uvedenie určitých krajných postupov v prípadoch, keď orgán poskytuje náhradu škody spôsobenú na majetku nepoistenými vozidlami alebo, kde je to náležité, vozidlami odcudzenými alebo získanými násilím;keďže rodinným príslušníkom poistenej osoby, vodičovi alebo akejkoľvek inej zodpovednej osoby, by mala byť zabezpečená ochrana porovnateľná s ochranou poskytovanou tretím stranám, v každom prípade, pokiaľ ide o ich osobné ujmy;keďže zrušenie kontrol poistenia je podmienené poskytnutím záruky od národného výboru poisťovateľov hostiteľskej krajiny na náhradu za škody spôsobené vozidlami normálne zaregistrovanými v inom členskom štáte; keďže najvhodnejším kritériom pre určenie, či je vozidlo normálne zaregistrované v danom členskom štáte, je používanie štátnej registračnej značky; keďže prvá zarážka článku 1 ods. 4 smernice 72/166/EHS by mala byť na tento účel novelizovaná;keďže vzhľadom na situáciu v určitých členských štátoch, pokiaľ ide na jednej strane o minimálne sumy, a o krytie a uplatniteľné výdavky vyššie uvedeným orgánom týkajúce sa škody na majetku na strane druhej, je potrebné prijať ustanovenie o prechodných opatreniach ohľadom smernice týkajúcej sa minimálnych súm a náhrady za škody na majetku tým orgánom,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 11. Poistenie uvedené v článku 3 ods. 1 smernice 72/166/EHS povinne pokrýva škodu na majetku, ako aj ujmy na zdraví.2. Bez toho, aby boli dotknuté vyššie záruky, ktoré môžu byť stanovené členskými štátmi, každý členský štát požaduje, aby pre povinné poistenie najmenej:- 350000 ECU v prípade osobnej ujmy, ak je iba jeden poškodený; ak je pri jednej poistnej udalosti viac ako jeden poškodený, táto suma sa vynásobí počtom poškodených,- 100000 ECU v prípade škody na majetku na poistnú udalosť bez ohľadu na počet poškodených.Členské štáty môžu namiesto vyššie uvedených minimálnych súm zaviesť minimálnu sumu 500000 ECU pre ujmu na zdraví v prípade, keď jedna poistná udalosť zahŕňa viac ako jedného poškodeného alebo v prípade ujmy na zdraví a škody na majetku minimálnu celkovú sumu 600000 ECU na jednu poistnú udalosť bez ohľadu na počet poškodených alebo charakter škody.3. Na účely tejto smernice "ECU" znamená účtovnú jednotku v zmysle článku 1 nariadenia (EHS) č. 3180/78 [6]. Výmenný kurz národnej meny, ktorý má byť prijatý na nasledujúce štvorročné obdobia od 1. januára prvého roku každého obdobia, bude kurz získaný v posledný deň predchádzajúceho septembra, pre ktorý sú dostupné výmenné kurzy ECU vo všetkých menách spoločenstva. Prvé obdobie sa začne dňa 1. januára 1984.4. Každý členský štát zriadi alebo poverí orgán, ktorého úlohou bude zabezpečiť náhradu škody najmenej do výšky povinného poistenia za škodu na majetku alebo ujmy na zdraví spôsobené neidentifikovaným vozidlom alebo vozidlom, ktoré nemalo splnené povinné poistenie stanovené v odseku 1. Týmto ustanovením nie je dotknuté právo členských štátov považovať náhradu škody týmto orgánom ako doplnkovú alebo nie doplnkovú a právo regresu tohto orgánu voči osobe alebo osobám zodpovedným za nehodu a ostatným poisťovateľom alebo orgánom sociálneho zabezpečenia, ktorí sú povinní nahradiť škodu poškodenému, pokiaľ ide o tú istú poistnú udalosť.Poškodený sa môže v každom prípade obrátiť priamo na orgán, ktorý na základe informácií poskytnutých na jeho žiadosť poškodeným, bude povinný poškodenému dať odôvodnenú odpoveď ohľadom vyplatenia náhrady škody.Členské štáty však môžu vylúčiť vyplatenie náhrady týmto orgánom, pokiaľ ide o osoby, ktoré dobrovoľne vstúpili do vozidla, ktoré zapríčinilo škodu alebo ujmu, v prípade, keď orgán môže dokázať, že tieto osoby si boli vedomé, že vozidlo nebolo poistené.Členské štáty môžu obmedziť alebo vylúčiť vyplatenie náhrady týmto orgánom v prípade, že došlo k škode na majetku neidentifikovaným vozidlom.V prípade škody na majetku zapríčinenej nepoisteným vozidlom, môžu spoluúčasť poškodeného stanoviť až do výšky 500 ECU.Každý členský štát ďalej uplatňuje svoje zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia pre vyplácanie náhrady týmto orgánom bez toho, aby tým bol dotknutý akýkoľvek iný postup, ktorý je výhodnejší pre poškodeného.Článok 21. Každý členský štát prijme vhodné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že všetky právne predpisy alebo zmluvné ustanovenia obsiahnuté v poistnej zmluve vydanej v súlade s článkom 3 ods. 1 smernice 72/166/EHS, ktorá vylučuje z poistenia používanie alebo riadenie vozidla:- osobami, ktoré nie sú výslovne alebo nevýslovne oprávnené, alebo- osobami, ktoré nevlastnia preukaz umožňujúci im viesť príslušné vozidlo, alebo- osobami, ktoré nespĺňajú zákonné technické požiadavky týkajúce sa stavu a bezpečnosti príslušného vozidla,sa považujú na účely článku 3 ods. 1 smernice 72/166/EHS za neplatné, pokiaľ ide o nároky tretích osôb poškodených nehodou.Avšak právne predpisy alebo ustanovenia uvedené v prvej zarážke sa môžu uplatniť voči osobám, ktoré dobrovoľne vstúpili do vozidla, ktoré spôsobilo škodu alebo ujmu, v prípade keď poisťovateľ môže preukázať, že vedeli, že vozidlo bolo odcudzené.Členské štáty majú možnosť — v prípade, ak došlo k nehodám na ich území — neuplatniť ustanovenie v prvom pododseku, ak môže poškodený získať náhradu za utrpené škody od orgánu sociálneho zabezpečenia.2. V prípade vozidiel odcudzených alebo získaných násilím, členské štáty môžu ustanoviť, že orgán určený v článku 1 ods. 4 zaplatí náhradu škody namiesto poisťovateľa za podmienok stanovených v odseku 1 tohto článku; ak sa vozidlo spravidla nachádza v inom členskom štáte, tento orgán nemôže uplatňovať žiadny nárok voči akémukoľvek orgánu v tom členskom štáte.Členské štáty, ktoré v prípade vozidla odcudzeného alebo získaného násilím, stanovia, aby orgán uvedený v článku 1 ods. 4 zaplatil náhradu škody, môžu, pokiaľ ide o škodu na majetku, presne určiť spoluúčasť sumou nepresahujúcou 250 ECU.Článok 3Rodinní príslušníci poistenej osoby, vodiča alebo akejkoľvek inej osoby zodpovednej podľa občianskeho práva v prípade nehody a ktorej zodpovednosť je krytá poistením uvedeným v článku 1 ods. 1, nesmú byť na základe toho vzťahu vylúčené z poistenia, pokiaľ ide o ujmy na ich zdraví.Článok 4Prvá zarážka článku 1 ods. 4 smernice 72/166/EHS sa nahrádza nasledovne:"— územie štátu, ktorého evidenčné číslo má vozidlo, alebo"Článok 51. Členské štáty zmenia a doplnia svoje vnútroštátne právne predpisy tak, aby dosiahli súlad s touto smernicou najneskôr do 31. decembra 1987. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.2. Takto zmenené a doplnené právne predpisy sa uplatnia najneskôr do 31. decembra 1988.3. Napriek odseku 2:a) Helénska republika bude mať lehotu do 31. decembra 1995, v ktorej zvýši záruky na úrovne požadované článkom 1 ods. 2. Ak využije túto možnosť, musí dosiahnuť nasledujúcu pomernú časť súm ustanovených tým článkom:- viac ako 16 % najneskôr do 31. decembra 1988,- 31 % najneskôr do 31. decembra 1992;b) ostatné členské štáty majú lehotu, v ktorej zvýšia záruky na úrovne uvedené v článku 1 ods. 2 do 31. decembra 1990. Členské štáty, ktoré využijú túto možnosť, musia v lehote uvedenej v odseku 1 zvýšiť záruky minimálne o polovicu rozdielu medzi zárukami platnými 1. januára 1984 a čiastkami ustanovenými v článku 1 ods. 24. Bez ohľadu na ustanovenia odseku 2:a) Talianska republika môže stanoviť, že zvýšená suma ustanovená v piatom pododseku článku 1 ods. 4 je do 31. decembra 1990 1000 ECU;b) Helénska republika a Írsko môžu stanoviť, že:- náhrada orgánom uvedeným v článku 1 ods. 4 za škodu na majetku sa vylučuje do 31. decembra 1992,- čiastka uvedená v piatom pododseku článku 1 ods. 4 a čiastka uvedená v druhom pododseku článku 2 ods. 2 je do 31. decembra 1995 1500 ECU.Článok 61. Komisia predloží Rade najneskôr do 31. decembra 1989 správu o situácii v členských štátoch, ktoré využívajú prechodné opatrenia ustanovené v článku 5 ods. 3 písm. a) a ods. 4 písm. b) a pokiaľ je to vhodné, predloží návrhy na preskúmanie týchto opatrení na základe vývoja.2. Komisia predloží Rade najneskôr do 31. decembra 1993 správu o postupe vykonávania tejto smernice a, ak je to potrebné, predloží návrhy najmä ohľadom úpravy čiastok ustanovených v článku 1 ods. 2 a 4.Článok 7Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 30. decembra 1983Za RadupredsedaG. Varfis[1] Ú. v. ES C 214, 21.8.1980, s. 9 a Ú. v. ES C 78, 30.3.1982, s. 17.[2] Ú. v. ES C 287, 9.11.1981, s. 44.[3] Ú. v. ES C 138, 9.6.1981, s. 15.[4] Ú. v. ES L 103, 2.5.1972, s. 2.[5] Ú. v. ES L 291, 28.12.1972, s. 162.[6] Ú. v. ES L 379, 30.12.1978, s. 1.--------------------------------------------------


title: Smernica Komisie 2008/49/ES zo 16. apríla 2008 , ktorou sa mení a dopĺňa príloha II k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2004/36/ES, pokiaľ ide o kritériá na vykonávanie inšpekcií na odbavovacej ploche lietadiel používajúcich letiská Spoločenstva (Text s významom pre EHP)

text:
               19.4.2008

               SK

               Úradný vestník Európskej únie

               L 109/17

      SMERNICA KOMISIE 2008/49/ES
   zo 16. apríla 2008,
   ktorou sa mení a dopĺňa príloha II k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2004/36/ES, pokiaľ ide o kritériá na vykonávanie inšpekcií na odbavovacej ploche lietadiel používajúcich letiská Spoločenstva
   (Text s významom pre EHP)
   KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
   so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
   so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2004/36/ES z 21. apríla 2004 o bezpečnosti lietadiel tretích štátov používajúcich letiská Spoločenstva (1), a najmä na jej článok 12,
   keďže:

               (1)

               Smernicou 2004/36/ES sa zavádza harmonizovaný prístup k účinnému uplatňovaniu medzinárodných bezpečnostných noriem v rámci Spoločenstva podľa harmonizovaných pravidiel a postupov pri inšpekciách na odbavovacej ploche lietadiel tretích štátov, ktoré pristávajú na letiskách členských štátov. V smernici sa vyžaduje, aby členské štáty vykonávali inšpekcie na odbavovacej ploche lietadiel tretích štátov, ktoré pristávajú na akomkoľvek z ich letísk otvorených pre medzinárodnú leteckú dopravu, podľa harmonizovaného postupu a aby sa podieľali na zbere a výmene informácií o uskutočnených inšpekciách na odbavovacej ploche.

               (2)

               Záväzky Spoločenstva, ktoré vyplývajú zo smernice 2004/36/ES, mohli predtým členské štáty do veľkej miery plniť svojou účasťou na programe hodnotenia bezpečnosti zahraničných lietadiel (SAFA), ktorý v roku 1996 iniciovala Európska konferencia civilného letectva (ECAC) a ktorého riadením boli poverené Združené letecké úrady (JAA).

               (3)

               Od 1. januára 2007 program SAFA prešiel výhradne pod právomoc Spoločenstva a teraz ho riadi Komisia za pomoci Európskej agentúry pre bezpečnosť letectva (EASA), ako sa ustanovuje v nariadení Komisie (ES) č. 768/2006 z 19. mája 2006, ktorým sa vykonáva smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/36/ES vzhľadom na zhromažďovanie a výmenu informácií o bezpečnosti lietadiel, ktoré využívajú letiská Spoločenstva, a o riadení informačného systému (2).

               (4)

               Program SAFA by sa mal doplniť vhodnými opatreniami s cieľom zabezpečiť spoločné normy vykonávania inšpekcií na odbavovacej ploche, ako sú príručky pre inšpekcie na odbavovacej ploche.

               (5)

               Príloha II k smernici 2004/36/ES obsahuje len veľmi všeobecné kritériá, keďže v čase jej prijatia JAA uverejňovali a pravidelne aktualizovali podrobné technické usmernenia a postupy a tieto následne dobrovoľne vykonávali štáty ECAC, ktoré sa zúčastňovali na programe SAFA.

               (6)

               Vzhľadom na prenos programu SAFA na Spoločenstvo a na zvýšenie dôležitosti, ktorú Komisia pripisuje výsledkom inšpekcií na odbavovacej ploche vykonávaných v rámci programu SAFA pri rozhodovaní o začlenení leteckých dopravcov do zoznamu Spoločenstva obsahujúceho leteckých dopravcov, ktorí podliehajú zákazu vykonávania leteckej dopravy v rámci Spoločenstva, vytvoreného na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 zo 14. decembra 2005 o vytvorení zoznamu Spoločenstva týkajúceho sa leteckých dopravcov, ktorí podliehajú zákazu vykonávania leteckej dopravy v rámci Spoločenstva, a o informovaní cestujúcich v leteckej doprave o totožnosti prevádzkujúceho leteckého dopravcu, ktorým sa zrušuje článok 9 smernice 2004/36/ES, považuje sa za potrebné vymedziť základné prvky príručky o vykonávaní inšpekcií na odbavovacej ploche.

               (7)

               Základné prvky príručky tvoria najvýznamnejšie normy účinného vykonávania inšpekcií na odbavovacej ploche, a preto by sa mali čo najskôr stať súčasťou prílohy II k smernici 2004/36/ES, ktorou sa stanovuje postup vykonávania inšpekcií na odbavovacej ploche, najmä po prenose programu SAFA pod právomoc Spoločenstva.

               (8)

               EASA predložila návrh na zmenu a doplnenie prílohy II k smernici 2004/36/ES, ako sa ustanovuje podľa článku 4 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 768/2006.

               (9)

               Smernica 2004/36/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť.

               (10)

               Opatrenia stanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom výboru vytvoreného podľa článku 12 nariadenia Rady (EHS) č. 3922/91 (3),

         PRIJALA TÚTO SMERNICU:
   Článok 1
   Zmena a doplnenie smernice 2004/36/ES
   Príloha II k smernici 2004/36/ES sa nahrádza znením prílohy k tejto smernici.
   Článok 2
   Inštruktážny materiál
   Keď Európska agentúra pre bezpečnosť letectva vytvorí inštruktážny materiál, ktorý majú uplatňovať členské štáty uvedené v prílohe k tejto smernici, ustanoví transparentný postup konzultácií s členskými štátmi na základe odborných poznatkov dostupných v regulačných orgánoch civilného letectva členských štátov a, kde je to potrebné, zapojí vhodných odborníkov príslušných zúčastnených strán. S týmto cieľom sa môže vytvoriť pracovná skupina.
   Článok 3
   Transpozícia
   Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, nariadenia alebo administratívne opatrenia potrebné na splnenie tejto smernice najneskôr do šiestich mesiacov od nadobudnutia jej účinnosti.
   Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
   Článok 4
   Nadobudnutie účinnosti
   Táto smernica nadobúda účinnosť prvým dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
   Článok 5
   Táto smernica je určená členským štátom.

      V Bruseli 16. apríla 2008

            Za Komisiu

         Jacques BARROT

            podpredseda

      (1)  Ú. v. EÚ L 143, 30.4.2004, s. 76. Smernica zmenená a doplnená nariadením (ES) č. 2111/2005 (Ú. v. EÚ L 344, 27.12.2005, s. 15)

      (2)  Ú. v. EÚ L 134, 20.5.2006, s. 16.

      (3)  Ú. v. ES L 373, 31.12.1991, s. 4. Nariadenie naposledy zmenené a doplnené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Ú. v. EÚ L 79, 19.3.2008, s. 1).

      PRÍLOHA
      „
            PRÍLOHA II
            Príručka ES obsahujúca postupy SAFA pre inšpekcie na odbavovacej ploche – základné prvky
            1.   VŠEOBECNÉ POKYNY
            1.1.   Inšpekcie SAFA na odbavovacej ploche vykonávajú inšpektori s potrebnými znalosťami pre príslušnú oblasť, pričom v prípade, keď sa overujú všetky položky kontrolného zoznamu, musia byť zastúpené technické znalosti, ako aj znalosti v oblasti letovej spôsobilosti a prevádzky. Keď inšpekciu na odbavovacej ploche vykonávajú dvaja alebo viacerí inšpektori, hlavné prvky inšpekcie – vizuálnu kontrolu vonkajšieho stavu lietadla, kontrolu pilotného priestoru a/alebo kontrolu nákladných priestorov – si môžu podeliť.
            1.2.   Pred začiatkom palubnej časti inšpekcie na odbavovacej ploche sa inšpektori musia preukázať pilotovi lietadla alebo v prípade jeho neprítomnosti členovi letovej posádky alebo najvyššiemu zástupcovi prevádzkovateľa. Ak nie je možné informovať žiadneho zástupcu prevádzkovateľa alebo keď žiadny zástupca nie je prítomný v lietadle alebo v jeho blízkosti, platí všeobecná zásada nevykonávať inšpekciu SAFA na odbavovacej ploche. Za osobitných okolností sa môže rozhodnúť o vykonaní inšpekcie SAFA, ale tá sa obmedzí na vizuálnu kontrolu vonkajšieho stavu lietadla.
            1.3.   Inšpekcia je čo možno najkomplexnejšia v rámci dostupného času a zdrojov. To znamená, že ak je k dispozícii len obmedzený čas alebo zdroje, nemusia sa overovať všetky kontrolné položky, ale len obmedzený počet. Kontrolované položky sa vyberajú zodpovedajúcim spôsobom podľa času a zdrojov, ktoré sú k dispozícii na inšpekciu SAFA na odbavovacej ploche, v súlade s cieľmi programu ES SAFA.
            1.4.   Inšpekcia na odbavovacej ploche nespôsobí neprimerané meškanie odletu kontrolovaného lietadla. Dôvodmi meškania môžu byť okrem iného pochybnosti týkajúce sa správnosti prípravy na let, letová spôsobilosť lietadla alebo akékoľvek iné záležitosti súvisiace priamo s bezpečnosťou lietadla a jeho osadenstva.
            2.   KVALIFIKÁCIA INŠPEKTOROV
            2.1.   Členské štáty zabezpečia, aby od 1. januára 2009 všetky inšpekcie SAFA na odbavovacej ploche vykonávali kvalifikovaní inšpektori.
            2.2.   Členské štáty zabezpečia, aby ich inšpektori spĺňali kvalifikačné kritériá, ktoré sú tu ustanovené.
            2.3.   Kvalifikačné kritériá
            2.3.1.   Kritériá spôsobilosti
            Ako predpoklad spôsobilosti na kvalifikáciu členské štáty zabezpečia, aby uchádzači o kvalifikáciu inšpektorov SAFA mali potrebné letecké vzdelanie a/alebo praktické znalosti v príslušnej oblasti/oblastiach, ktoré kontrolujú, konkrétne:

                        a)

                        prevádzka lietadla;

                        b)

                        udeľovanie povolení pracovníkom

                        c)

                        letová spôsobilosť lietadla;

                        d)

                        nebezpečný tovar.

                  2.3.2.   Požiadavky na odbornú prípravu
            Pred získaním kvalifikácie musia uchádzači úspešne absolvovať odbornú prípravu, ktorá pozostáva z:

                        —

                        teoretickej prípravy v triedach, ktorú poskytuje školiaca organizácia SAFA, ako sa vymedzuje v odseku 2.4,

                        —

                        praktického výcviku, ktorý poskytuje školiaca organizácia SAFA, ako sa vymedzuje v odseku 2.4, alebo vedúci inšpektor, ktorého vymenuje členský štát, ako sa ustanovuje v odseku 2.5, a ktorý koná nezávisle od školiacej organizácie SAFA,

                        —

                        odbornej praxe: poskytuje sa prostredníctvom série inšpekcií pod vedením vedúceho inšpektora, ktorého vymenuje členský štát, ako sa ustanovuje v odseku 2.5.

                  2.3.3.   Požiadavky na zachovanie platnosti kvalifikácie
            Členské štáty zabezpečia, aby si inšpektori po získaní kvalifikácie udržiavali platnosť svojej kvalifikácie:

                        a)

                        absolvovaním opakovanej odbornej prípravy – pozostávajúcej z teoretickej prípravy v triede, ktorú poskytuje školiaca organizácia SAFA, ako sa vymedzuje v odseku 2.4;

                        b)

                        vykonaním minimálneho počtu inšpekcií na odbavovacej ploche v každom 12-mesačnom období od poslednej absolvovanej odbornej prípravy SAFA, pokiaľ daný inšpektor nie je aj kvalifikovaným inšpektorom letových prevádzok a letovej spôsobilosti národného leteckého úradu členského štátu a nezúčastňuje sa na vykonávaní inšpekcií lietadiel domácich prevádzkovateľov.

                  2.3.4.   Inštruktážny materiál
            EASA najneskôr do 30. septembra 2008 vytvorí a uverejní podrobný inštruktážny materiál na pomoc členským štátom pri vykonávaní odsekov 2.3.1, 2.3.2 a 2.3.3.
            2.4.   Školiace organizácie SAFA
            2.4.1.   Školiaca organizácia SAFA môže byť súčasťou zodpovedného orgánu členského štátu alebo organizácia tretej strany.
            Organizácia tretej strany môže byť:

                        —

                        súčasť príslušného orgánu iného členského štátu,

                        —

                        samostatný subjekt.

                  2.4.2.   Členské štáty zabezpečia, aby sa odborná príprava uvedená v odseku 2.3.2 a v odseku 2.3.3 písm. a), ktorú poskytuje ich vnútroštátny orgán, vykonávala minimálne v súlade s príslušnou programovou osnovou, ktorú stanovuje a uverejňuje EASA.
            2.4.3.   Členské štáty, ktoré využívajú organizáciu tretej strany s cieľom poskytnúť odbornú prípravu SAFA, zavedú systém na hodnotenie tejto organizácie. Tento systém je jednoduchý, transparentný a primeraný a zohľadňujú sa v ňom všetky príslušné metodické príručky, ktoré vytvára a uverejňuje EASA. Systém môže prihliadať na hodnotenia, ktoré vykonali iné členské štáty.
            2.4.4.   Školiaca organizácia tretej strany sa môže využívať len vtedy, ak hodnotenie ukazuje, že odborná príprava sa uskutoční v súlade s príslušnou programovou osnovou, ktorú stanovuje a uverejňuje EASA.
            2.4.5.   Členské štáty zabezpečia, aby sa školiace programy ich príslušných orgánov a/alebo ich systémy na hodnotenie školiacich organizácií tretích strán menili a dopĺňali tak, aby zohľadňovali všetky odporúčania vyplývajúce z auditov štandardizácie, ktoré vykonáva EASA v súlade s pracovnými metódami ustanovenými na základe nariadenia Komisie (ES) č. 736/2006 (1).
            2.4.6.   Členský štát môže požiadať EASA o hodnotenie školiacej organizácie a vydať odporúčanie, z ktorého môže členský štát vychádzať pri vlastnom hodnotení.
            2.4.7.   EASA najneskôr do 30. septembra 2008 vytvorí a uverejní podrobný inštruktážny materiál na pomoc členským štátom pri vykonávaní tohto odseku.
            2.5.   Vedúci inšpektori
            2.5.1.   Členský štát môže vymenovať vedúcich inšpektorov, ak spĺňajú príslušné kvalifikačné kritériá, ktoré stanoví tento členský štát.
            2.5.2.   Členské štáty zabezpečia, aby kritériá uvedené v odseku 2.5.1 obsahovali minimálne požiadavky, podľa ktorých vymenovaný uchádzač:

                        —

                        bol kvalifikovaným inšpektorom SAFA 3 roky pred vymenovaním,

                        —

                        vykonal minimálne 36 inšpekcií SAFA v priebehu 3 rokov pred vymenovaním.

                  2.5.3.   Členské štáty zabezpečia, aby praktický výcvik a/alebo odborná prax pod vedením vedúcich inšpektorov vychádzali z príslušnej programovej osnovy, ktorú stanoví a uverejňuje EASA.
            2.5.4.   Členské štáty môžu tiež poveriť svojich vedúcich inšpektorov, aby poskytovali praktický výcvik a/alebo odbornú prax účastníkom odbornej prípravy z iných členských štátov.
            EASA najneskôr do 30. septembra 2008 vytvorí a uverejní podrobný inštruktážny materiál na pomoc členským štátom pri vykonávaní tohto odseku.
            2.6.   Prechodné opatrenia
            2.6.1.   Inšpektori SAFA, ktorí spĺňajú kritériá spôsobilosti uvedené v odseku 2.3.1, ako aj kritériá súčasných skúseností uvedené v odseku 2.3.3 písm. b) k termínu stanovenému na základe článku 3 smernice Komisie 2008/49/ES, sa považujú za kvalifikovaných inšpektorov v súlade s požiadavkami stanovenými v tejto kapitole.
            2.6.2.   Bez ohľadu na ustanovenia odseku 2.3.3 písm. a) inšpektori, ktorí sa považujú za kvalifikovaných v súlade s odsekom 2.6.1, absolvujú opakovanú odbornú prípravu, ktorú postupne poskytuje školiaca organizácia SAFA, najneskôr do 1. júla 2010 a následne tak, ako sa ustanovuje v odseku 2.3.3 písm. a).
            3.   NORMY
            3.1.   Normy ICAO a európske regionálne doplnkové postupy ICAO sú základom, podľa ktorého sa kontroluje lietadlo a prevádzkovateľ v rámci programu ES SAFA. Okrem toho sa pri inšpekcii technického stavu lietadla vykonáva kontrola podľa noriem výrobcu lietadla.
            4.   POSTUP PRI INŠPEKCII
            Položky kontrolného zoznamu
            4.1.   Položky, ktoré sa majú kontrolovať, sa vyberajú spomedzi položiek uvedených v kontrolnom zozname v správe o inšpekcii SAFA na odbavovacej ploche, ktorý obsahuje celkove 54 položiek (pozri dodatok 1).
            4.2.   Inšpekcia a výsledné zistenia, pokiaľ nejaké sú, sa musia po ukončení inšpekcie uviesť v správe o inšpekcii SAFA na odbavovacej ploche.
            Podrobná inštruktáž SAFA
            4.3.   Pre každú položku v kontrolnom zozname v správe o inšpekcii SAFA na odbavovacej ploche sa uvedie podrobný opis, ktorý vymedzí rozsah pôsobnosti a metódu inšpekcie. Okrem toho sa uvedie odkaz na príslušné požiadavky v prílohách ICAO. EASA preto vytvorí a uverejní podrobný inštruktážny materiál, ktorý sa bude meniť a dopĺňať s cieľom zohľadniť najnovšie platné normy.
            Vkladanie správ do centralizovanej databázy SAFA
            4.4.   Správa z inšpekcie sa vloží do centralizovanej databázy SAFA čo najskôr, v každom prípade najneskôr do 15 dní po termíne inšpekcie, aj keď neobsahuje žiadne zistenia.
            5.   KATEGORIZÁCIA ZISTENÍ
            5.1.   Pre každú kontrolnú položku sa ako zistenia vymedzujú tri kategórie možných odchýlok od príslušných noriem uvedených v odseku 3.1. Zistenia sa budú kategorizovať takto:

                        —

                        za zistenie kategórie 1 sa považuje také zistenie, ktoré má malý vplyv na bezpečnosť,

                        —

                        za zistenie kategórie 2 sa považuje také zistenie, ktoré môže mať značný vplyv na bezpečnosť, a

                        —

                        za zistenie kategórie 3 sa považuje také zistenie, ktoré môže mať veľký vplyv na bezpečnosť.

                  5.2.   Pokyny ku kategorizácii zistení stanoví a uverejní EASA ako podrobný inštruktážny materiál, ktorý sa bude podľa potreby meniť a dopĺňať s cieľom zohľadniť významný vedecký a technický pokrok.
            6.   NÁSLEDNÉ OPATRENIA, KTORÉ TREBA VYKONAŤ
            6.1.   Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1.2, musí sa vyplniť osvedčenie o inšpekcii, ktoré obsahuje minimálne prvky ustanovené v dodatku 2, a po ukončení inšpekcie sa toto osvedčenie musí odovzdať veliacemu pilotovi lietadla alebo, ak nie je prítomný, členovi letovej posádky alebo najvyššiemu zástupcovi prevádzkovateľa, ktorý je prítomný v lietadle alebo v jeho blízkosti. Od príjemcu sa vyžiada podpísané potvrdenie o prijatí osvedčenia o inšpekcii, ktoré si ponechá inšpektor. Odmietnutie podpisu zo strany príjemcu sa zaznamená do dokumentu. EASA vytvorí a uverejní príslušné podrobné pokyny ako podrobný inštrukčný materiál.
            6.2.   Na základe kategorizácie zistení boli vymedzené určité následné opatrenia. Vzťahy medzi kategóriou zistení a výslednými opatreniami, ktoré treba vykonať, sa uvádzajú v triede opatrení a EASA ich ustanoví a zverejní ako podrobný inštrukčný materiál.
            6.3.   Opatrenie triedy 1: Toto opatrenie pozostáva z poskytnutia informácií o výsledkoch inšpekcie SAFA na odbavovacej ploche veliacemu pilotovi lietadla alebo, ak nie je prítomný, inému členovi letovej posádky alebo najvyššiemu prítomnému zástupcovi prevádzkovateľa. Toto opatrenie pozostáva z ústneho poučenia a z doručenia osvedčenia o inšpekcii. Opatrenie triedy 1 sa vykoná po každej inšpekcii bez ohľadu na to, či boli uvedené nejaké zistenia, alebo nie.
            6.4.   Opatrenie triedy 2: Toto opatrenie pozostáva z:

                        1.

                        písomnej komunikácie s príslušným prevádzkovateľom a obsahuje žiadosť o preukázanie vykonania nápravných opatrení a

                        2.

                        písomnej komunikácie so zodpovedným štátom (štát prevádzkovateľa a/alebo registrácie) o riešení výsledkov inšpekcií vykonaných na lietadlách, ktoré sa prevádzkujú pod bezpečnostným dohľadom príslušného štátu. Komunikácia obsahuje, pokiaľ je to náležité, žiadosť o potvrdenie súhlasu s nápravnými opatreniami vykonanými na základe bodu 1.

                  Členské štáty poskytnú EASA mesačnú správu o stave následných opatrení, ktoré vykonali na základe inšpekcií na odbavovacej ploche.
            Opatrenie triedy 2 sa vykonáva po inšpekciách, v ktorých sa našli zistenia kategórie 2 alebo kategórie 3.
            EASA vytvorí a uverejní príslušné podrobné pokyny ako podrobný inštrukčný materiál.
            6.5.   Opatrenie triedy 3: Opatrenie triedy 3 sa vykonáva po inšpekcii, v ktorej sa našlo zistenie kategórie 3. Kvôli významu zistení kategórie 3, pokiaľ ide o ich potenciálny vplyv na bezpečnosť lietadla a jeho osadenstva, sa ustanovili tieto podtriedy:

                        1.

                        trieda 3a – obmedzenie letovej prevádzky lietadla: príslušný orgán, ktorý vykonáva inšpekciu na odbavovacej ploche, dospeje k záveru, že v dôsledku nedostatkov zistených pri inšpekcii lietadlo môže štartovať len s určitými obmedzeniami;

                        2.

                        trieda 3b – nápravné opatrenia pred letom: pri inšpekcii na odbavovacej ploche sa zistia nedostatky, ktoré vyžadujú nápravné opatrenie(-ia) pred plánovaným letom;

                        3.

                        trieda 3c – národný orgán pre letectvo vykonávajúci inšpekciu uzemní lietadlo: lietadlo sa uzemní vtedy, keď po náleze zistenia kategórie 3 (veľký vplyv na bezpečnosť) príslušný orgán, ktorý vykonáva inšpekciu na odbavovacej ploche, nie je presvedčený o tom, že prevádzkovateľ lietadla pred odletom vykoná nápravné opatrenia na odstránenie nedostatkov, a tak je bezprostredne ohrozená bezpečnosť lietadla a jeho osadenstva. V takých prípadoch národný letecký orgán, ktorý vykonáva inšpekciu na odbavovacej ploche, uzemní lietadlo dovtedy, kým sa nebezpečenstvo neodstráni, a bezodkladne o tom informuje príslušné orgány daného prevádzkovateľa a štátu, v ktorom je lietadlo registrované.

                  Opatrenia prijaté na základe odsekov 2 a 3 môžu zahŕňať neobchodný premiestňovací let na technickú základňu.

                        4.

                        trieda 3d – okamžitý zákaz prevádzky: členský štát môže reagovať na bezprostredné a zrejmé ohrozenie bezpečnosti uložením zákazu prevádzky, ako to umožňujú príslušné zákony štátu alebo Spoločenstva.

            Dodatok 1
            Správa o inšpekcii SAFA na odbavovacej ploche

            Dodatok 2
            Formulár osvedčenia o inšpekcii

         “

         (1)  Ú. v. EÚ L 129, 17.5.2006, s. 10.


title: Tretia smernica rady zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel

text:
Dôležité právne oznámenie

|

31990L0232

Úradný vestník L 129 , 19/05/1990 S. 0033 - 0035 Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 19 S. 0189  Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 13 Zväzok 19 S. 0189

		Tretia smernica Radyzo 14. mája 1990o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel(90/232/EHS)RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 100a,so zreteľom na návrh Komisie [1],v spolupráci s Európskym parlamentom [2],so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],keďže Rada svojou smernicou 72/166/EHS [4], naposledy zmenenou a doplnenou smernicou 84/5/EHS [5], prijala ustanovenia o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa poistenia občianskoprávnej zodpovednosti za používanie motorových vozidiel a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti;keďže článok 3 smernice 72/166/EHS vyžaduje, aby každý členský štát prijal primerané opatrenia zabezpečujúce, aby zodpovednosť za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, ktoré sa obvykle nachádzajú na jeho území, bola pokrytá poistením; keďže na základe týchto opatrení treba určiť rozsah krytej zodpovednosti a podmienky poistného krytia;keďže smernica 84/5/EHS, zmenená a doplnená Aktom o pristúpení Španielska a Portugalska, značne znížila rozdiely v úrovni a obsahu povinného poistenia občianskoprávnej zodpovednosti v členských štátoch; keďže však pri tomto poistnom krytí stále ešte existujú významné rozdiely;keďže obete nehôd motorových vozidiel majú mať zaručenú porovnateľnú starostlivosť, bez ohľadu na to, kde v spoločenstve sa nehoda stala;keďže v niektorých členských štátoch existujú predovšetkým medzery v oblasti povinného poistného krytia cestujúcich motorových vozidiel;keďže je potrebné tieto medzery vyplniť, aby sa chránila táto zvlášť zraniteľná kategória potenciálnych obetí; keďže je potrebné odstrániť všetky nejasnosti týkajúce sa použitia prvej zarážky článku 3 ods. 2 smernice 72/166/EHS; keďže všetky poistky povinného poistenia motorových vozidiel musia pokrývať celé územie spoločenstva;keďže v záujme poistenej strany má okrem toho každá poistná zmluva v každom členskom štáte za jedno poistné zaručovať krytie, ktoré požadujú zákony tohto členského štátu, alebo krytie, ktoré požadujú zákony členského štátu, v ktorom má vozidlo svoje stanovište, podľa toho, ktoré krytie je vyššie;keďže článok 1 ods. 4 smernice 84/5/EHS vyžaduje, aby každý členský štát vytvoril alebo poveril orgán, ktorý by odškodňoval obete nehôd spôsobených nepoistenými alebo nezistenými motorovými vozidlami; keďže však toto ustanovenie nemá obmedzovať právo členského štátu rozhodnúť sa, či bude považovať odškodné, poskytnuté týmto orgánom, za druhotné, alebo nie;keďže však v prípade nehody spôsobenej nepoisteným vozidlom, niektoré členské štáty vyžadujú, aby obeť preukázala, že zodpovedná strana nie je schopná toto odškodné zaplatiť alebo ho odmieta zaplatiť, a až potom si smie obeť nárokovať odškodné u tohto orgánu; keďže tento orgán má lepšie predpoklady realizovať opatrenia proti zodpovednej strane; keďže preto treba zabrániť tomu, aby tento orgán mohol podmieniť poskytnutie odškodného tým, že obeť preukáže, že zodpovedná strana nie je schopná zaplatiť alebo odmieta zaplatiť;keďže je potrebné, aby v prípade sporu medzi uvedeným orgánom a poisťovňou, ktorá poskytla poistenie občianskoprávnej zodpovednosti, o to, kto z nich má odškodniť obeť nehody, členské štáty zabránili zdržiavaniu platby odškodného obeti tým, že zabezpečia, aby jedna z týchto strán bola prednostne zodpovedná za vyplatenie odškodného ešte pred rozhodnutím tohto sporu;keďže obete nehôd motorových vozidiel majú niekedy problémy so zistením názvu poisťovne, ktorá poistila zodpovednosť vyplývajúcu z používania motorového vozidla, ktoré bolo účastníkom nehody; keďže je potrebné, aby členské štáty v záujme týchto obetí podnikli potrebné opatrenia na zabezpečenie okamžitého sprístupnenia takých informácií;keďže predchádzajúce dve smernice o občianskoprávnej zodpovednosti v súvislosti s motorovými vozidlami treba doplniť jednotným spôsobom v zmysle všetkých týchto úvah;keďže takýto doplnok, ktorý vedie k lepšej ochrane poistených strán a obetí nehôd, ešte väčšmi uľahčí prechádzanie vnútorných hraníc spoločenstva, a tým aj vytvorenie a fungovanie vnútorného trhu; keďže preto treba zobrať za základ vysokú úroveň ochrany zákazníka;keďže podľa podmienok článku 8c zmluvy treba brať do úvahy, aké veľké úsilie musia vyvinúť isté ekonomiky s rozdielnym vývojom; keďže pre určité členské štáty by sa preto mali povoliť prechodné opatrenia, aby mali možnosť zavádzať určité ustanovenia tejto smernice postupne,PRIJALA TÚTO SMERNICU:Článok 1Bez toho, aby bol dotknutý druhý pododsek článku 2 ods. 1 smernice 84/5/EHS, poistenie uvedené v článku 3 ods. 1 smernice 72/166/EHS bude pokrývať zodpovednosť za ujmu na zdraví spôsobenú všetkým cestujúcim okrem vodiča vyplývajúce z prevádzky vozidla.Na účely tejto smernice bude mať slovo "vozidlo" ten istý význam, ako je to definované v článku 1 smernice 72/166/EHS.Článok 2Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že všetky poistky povinného poistenia zodpovednosti vyplývajúcej z prevádzky vozidiel:- na základe jediného poistného pokrývajú celé územie spoločenstva a- zaručia na základe jediného poistného v každom členskom štáte krytie, ktoré vyžadujú zákony tohto členského štátu, alebo ktoré vyžadujú zákony toho členského štátu, kde sa vozidlo obvykle nachádza, podľa toho, ktoré krytie je vyššie.Článok 3K prvému pododseku článku 1 ods. 4 smernice Rady 84/5/EHS sa pridá nasledujúca veta: "Členské štáty však nesmú dovoliť, aby tento orgán podmienil výplatu odškodného tým, že by obeť musela akýmkoľvek spôsobom dokazovať, že zodpovedná osoba nie je schopná alebo ochotná zaplatiť."Článok 4V prípade sporu medzi orgánom, vedenom v článku 1 ods. 4 smernice Rady 84/5/EHS, a poisťovňou poskytujúcou poistenie zodpovednosti, o tom, kto je povinný odškodniť obeť, členské štáty podniknú potrebné kroky na to, aby jedna z týchto strán bola určená ako zodpovedná v prvom rade za bezodkladné zaplatenie odškodného obeti.Ak sa s konečnou platnosťou rozhodlo, že celé toto odškodné alebo jeho časť mala zaplatiť druhá strana, táto druhá strana zodpovedajúco odškodní tú stranu, ktorá vyplatila odškodné.Článok 51. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby strany, ktoré sú účastníkmi cestnej dopravnej nehody, dokázali rýchlo zistiť totožnosť poisťovne, ktorá kryje zodpovednosť, vyplývajúcu z prevádzky motorového vozidla, ktoré bolo účastníkom nehody.2. Komisia najneskôr do 31. decembra 1995 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní odseku 1 tohto článku.V prípade potreby predloží Komisia Rade príslušné návrhy.Článok 61. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie súladu s touto smernicou najneskôr do 31. decembra 1992. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.2. Výnimkou z odseku 1:- Grécka republika, Španielske kráľovstvo a Portugalská republika musí dosiahnuť súlad s ustanoveniami článku 1 a 2 do 31. decembra 1995,- Írska republika musí do 31. decembra 1998 dosiahnuť súlad s ustanoveniami článku 1, pokiaľ ide o cestujúcich v postranných vozíkoch motocyklov, a do 31. decembra 1995 súlad s ustanoveniami článku 1, pokiaľ ide o ostatné vozidlá, a s ustanoveniami článku 2.Článok 7Táto smernica je adresovaná členským štátom.V Bruseli 14. mája 1990Za RadupredsedaD. J. O'Malley[1] Ú. v. ES C 16, 20.1.1989, s. 12.[2] Ú. v. ES C 304, 4.12.1989, s. 41 aÚ. v. ES C 113, 7. 5.1990.[3] Ú. v. ES L 159, 26.6.1989, s. 7.[4] Ú. v. ES L 103, 2.5.1972, s. 1.[5] Ú. v. ES L 8, 11.1.1984, s. 17.--------------------------------------------------