               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 13.5.2015
            COM(2015) 271 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Portugaliei pentru 2015și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Portugaliei pentru 2015

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Portugaliei pentru 2015

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Portugaliei pentru 2015

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice
                  2
               , în special articolul 6 alineatul (1),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  3
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  4
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului de politică economică,

               întrucât:

               (1)La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice. Strategia se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre. Împreună, acestea formează „orientările integrate” de care statele membre au fost invitate să țină seama în politicile lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)La 8 iulie 2014, Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de reformă al Portugaliei pentru 2014 și a emis avizul cu privire la Programul de stabilitate actualizat al Portugaliei pentru 2014. La 28 noiembrie 2014, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 473/2013
                  5
               , Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al Portugaliei pentru 2015
                  6
               .

               (4)La 28 noiembrie 2014, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  7
               , care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2015. În aceeași zi, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă
                  8
               , în care a identificat Portugalia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuat un bilanț aprofundat.

               (5)La 18 decembrie 2014, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru stimularea investițiilor, accelerarea reformelor structurale și continuarea unei consolidări bugetare responsabile și favorabile creșterii.

               (6)La 26 februarie 2015, Comisia a publicat Raportul de țară privind Portugalia pentru 2015
                  9
               , în care a evaluat progresele realizate de Portugalia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 8 iulie 2014. Raportul de țară include, de asemenea, rezultatele bilanțului aprofundat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că Portugalia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice excesive care necesită măsuri de politică decisive și monitorizare specifică. Este adevărat că, prin programul de ajustare, s-au înregistrat progrese considerabile atât în ceea ce privește politicile, cât și ajustarea economică. Totuși, există în continuare riscuri importante legate de nivelurile ridicate ale îndatorării interne și externe, în diferite sectoare, iar acestea merită o atenție deosebită. De asemenea, există numeroase presiuni legate de reducerea efectului de levier în contextul creșterii economice scăzute, al inflației reduse și al șomajului ridicat.

               (7)La 28 aprilie 2015, Portugalia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2015, precum și Programul de stabilitate pentru 2015. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (8)În prezent, Portugalia face obiectul componentei corective a Pactului de stabilitate și de creștere. Potrivit Programului de stabilitate pentru 2015, guvernul intenționează să corecteze deficitul excesiv până în 2015, în conformitate cu termenul stabilit de Consiliu. Guvernul își propune să reducă deficitul global la 2,7 % din PIB în 2015 și apoi, treptat, la 0,6 % din PIB în 2018. Potrivit Programului de stabilitate, guvernul dorește să atingă în 2016 obiectivul pe termen mediu, și anume un deficit structural de 0,5 % din PIB. Se estimează că ponderea datoriei guvernamentale în PIB va scădea la 124,2 % în 2015 și apoi, la aproximativ 112,1 % în 2018. Scenariul macroeconomic care stă la baza proiecțiilor bugetare este plauzibil pentru 2015 și 2016, însă mai degrabă optimist pentru 2017 și 2018, perioadă în privința căreia Consiliul Finanțelor Publice al Portugaliei a identificat, de asemenea, unele riscuri. Potrivit previziunilor Comisiei din primăvara anului 2015, corectarea la timp și durabilă a deficitului excesiv până în 2015, nu este încă asigurată, dar este posibilă. Totodată, efortul bugetar se situează sub nivelul recomandat de Consiliu. Presupunând că deficitul excesiv este corectat, Portugalia ar face obiectul componentei preventive a pactului, începând cu 2016. Măsurile de ameliorare a soldului bugetar care au scopul de a susține țintele de deficit planificate începând cu 2016 nu au fost specificate într-o măsură suficientă și par a fi insuficiente ca amploare. Așadar, se pare că există riscul unei abateri semnificative de la ajustarea necesară în vederea atingerii în 2016 a obiectivului pe termen mediu și vor fi necesare măsuri structurale suplimentare. Pe baza evaluării sale a Programului de stabilitate și ținând seama de previziunile Comisiei din primăvara anului 2015, Consiliul este de părere că există riscul ca Portugalia să nu respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (9)Consolidarea bugetară trebuie să fie susținută de o creștere a eficienței și calității cheltuielilor publice la toate nivelurile administrației publice și de reforme suplimentare ale sistemului de gestionare a finanțelor publice. În special, sunt necesare eforturi suplimentare pentru asigurarea unui control strict al cheltuielilor prin asigurarea respectării legii privind controlul angajamentelor și prin consolidarea răspunderii. În septembrie 2014, s-a publicat legea privind grila unică de salarizare care a fost pusă în aplicare începând cu ianuarie 2015; este în curs de pregătire punerea în aplicare a decretului de lege privind grila unică pentru suplimentele salariale. Procesul de restructurare a întreprinderilor de stat nu s-a finalizat. În cadrul reformei în curs a sistemului de pensii s-au înregistrat progrese limitate în elaborarea de noi măsuri cuprinzătoare. În ultimii doi ani, Portugalia a întreprins o reformă cuprinzătoare a sistemului său fiscal, vizând impozitul pe profit, impozitul pe venit și taxele de mediu. Impactul global al acestei reforme ar trebui evaluat. Există un potențial amplu de continuare a reformelor de modernizare a administrării veniturilor și de ameliorare suplimentară a gradului de respectare a normelor de către contribuabili.

               (10)Sistemul de negociere colectivă a făcut recent obiectul mai multor reforme, deși nu toate reformele promovează alinierea salariilor la productivitate la nivel de sector și întreprindere. Provocarea sistemului este de a permite întreprinderilor să se adapteze la circumstanțe specifice. Aceasta include recurgerea efectivă la dispozițiile existente în temeiul cărora întreprinderile pot să deroge de la contractele colective sectoriale în circumstanțe precise. În pofida înghețării din ultimii ani, începând cu 2008 salariul minim a crescut mult mai rapid decât salariul mediu în termeni nominali (cu 18,5 % față de 3,5 % între 2008 și 2014), iar ponderea lucrătorilor remunerați cu salariul minim a crescut de la 5 % în 2005 la 12,9 % în 2014.

               (11)S-au înregistrat progrese semnificative în ceea ce privește aplicarea politicilor active în domeniul pieței forței de muncă și reforma serviciilor publice de ocupare a forței de muncă. Totuși, există încă provocări în ceea ce privește măsurile destinate tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nici nu urmează un program educațional sau de formare. Este necesar să se mărească gradul de digitalizare a serviciilor cu atribuții în corelarea cererii și a ofertei pe piața forței de muncă. Asigurarea acoperirii adecvate a asistenței sociale, inclusiv sistemul de garantare a unui venit minim, continuă, de asemenea, să rămână o provocare majoră. S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește îmbunătățirea calității și a relevanței educației pentru piața muncii. În vederea îmbunătățirii calității educației, Portugalia a reformat programele de învățământ și statutul cadrelor didactice. Utilizarea instrumentului de monitorizare și diversificarea parcursurilor cu noi programe de învățământ profesional și tehnic ar trebui să combată abandonul școlar timpuriu și să contribuie la îmbunătățirea nivelurilor de performanță. Reformele recente au scopul de a moderniza sistemul de învățământ profesional și tehnic, iar provocarea este de a le face mai atractive pentru cei care urmează astfel de cursuri. O altă provocare este încurajarea transferului de cunoștințe între instituțiile de învățământ superior, întreprinderile din sectorul privat și organizațiile de cercetare.

               (12)Datoriile ridicate ale întreprinderilor portugheze afectează încă performanța lor și îngrădesc noile investiții, iar gradul de îndatorare a gospodăriilor a scăzut în mod semnificativ. În urma exercițiului de evaluare cuprinzătoare, banca centrală și-a intensificat activitatea de monitorizare a poziției de lichiditate și de capital a băncilor și a analizat, de asemenea, planurile de redresare ale băncilor. Rata creditelor neperformante acordate firmelor se menține la un nivel ridicat (peste 18 %) și reprezintă o povară pentru bilanțurile băncilor. Reforma impozitului pe profit, inițiată în 2014, consolidează limitele de deductibilitate a cheltuielilor financiare nete, însă tendința puternică de favorizare a îndatorării în cadrul sistemului de impozitare a societăților ar putea fi combătută în mai mare măsură. Platformele/procedurile de restructurare a societăților, PER și SIREVE, sunt regândite, punându-se un accent mai mare pe sprijinirea întreprinderilor, astfel încât acestea să rămână în activitate, mai degrabă decât să intre în lichidare. Cifrele pentru 2014 privind reducerea efectului de levier indică progrese semnificative în punerea în aplicare a măsurilor de reducere a nivelului de îndatorare excesivă a întreprinderilor. Planul strategic pentru restructurarea datoriilor întreprinderilor, publicat în mai 2014, se conturează treptat în legislație prin diverse măsuri. Se înregistrează, de asemenea, progrese în extinderea gamei de alternative de finanțare disponibile societăților nefinanciare, prin încurajarea investițiilor de capital. Instituția de finanțare a dezvoltării, instituită în mod oficial în septembrie 2014, urmărește să abordeze disfuncționalitățile pieței care afectează accesul IMM-urilor la finanțare.

               (13)Există posibilitatea de a consolida măsurile de creștere a eficienței și a calității sistemului judiciar, în special în ceea ce privește evaluarea activităților instanțelor și utilizarea instrumentelor online, precum și de a efectua anchete de opinie în rândul justițiabililor sau al profesioniștilor din domeniul juridic. Potrivit tabloului de bord al UE privind justiția pentru 2015, procedurile în cauzele civile și comerciale sunt în continuare îndelungate (386 de zile). Numărul cauzelor de executare a hotărârilor continuă să scadă ușor, în timp ce durata lichidării stocului de cauze pendinte este în continuare însemnată (1 045 de zile în 2014). Reformele privind instanțele administrative și fiscale se desfășoară într-un ritm mai lent comparativ cu alte reforme judiciare. Creșterea numărului de cazuri de insolvență a evidențiat necesitatea de a intensifica resursele și formarea instanțelor de prim grad de jurisdicție din acest domeniu. Lichiditatea întreprinderilor este în continuare agravată de mari întârzieri la plată, în special de către sectorul public. Nu s-au luat măsuri noi sau angajamente în vederea combaterii acestor plăți întârziate. Gradul de transparență este insuficient în ceea ce privește parteneriatele public-privat la nivelul administrațiilor locale și regionale și în ceea ce privește concesionările la toate nivelurile. Demersurile de prevenire a corupției sunt îngreunate de aplicarea ineficientă a cadrului juridic existent, fiind necesar să se îmbunătățească monitorizarea, punerea în aplicare și executarea sancțiunilor.

               (14)Noua autoritate de reglementare în domeniul transporturilor nu este încă funcțională. Măsurile de liberalizare în domeniul concesiunilor portuare, al transportului feroviar și metropolitan public sunt lente, nereușind astfel să stimuleze investițiile. S-au înregistrat progrese limitate în ceea ce privește punerea în aplicare a planului pe termen lung în domeniul transporturilor, precum și în ceea ce privește calendarul de reformă a sectorului portuar. S-au înregistrat întârzieri în concesiunile de transport pentru zonele metropolitane Lisabona și Porto. De asemenea, s-au înregistrat progrese limitate în renegocierea concesiunilor portuare și în sectorul feroviar. Fuziunea dintre operatorii de infrastructură feroviară (REFER) și rutieră (EP) având scopul de a îmbunătăți sustenabilitatea financiară a noului organism de gestionare a infrastructurii rutiere și feroviare este încă în curs. În întreprinderile de stat din sectorul transporturilor, efectivele de personal s-au redus.

               (15)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Portugaliei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2015. De asemenea, a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Portugaliei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Portugalia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei în cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandările 1-5 de mai jos.

               (16)În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Portugaliei, iar avizul său
                  10
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (17)Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și evaluarea sus-menționată, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 sunt reflectate în recomandările 1-4 de mai jos.

               (18)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro. De asemenea, Portugalia ar trebui să vegheze la punerea în aplicare integrală și în timp util a acestor recomandări,

               RECOMANDĂ ca, în 2015 și în 2016, Portugalia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să asigure o corectare durabilă a deficitului excesiv în 2015, prin luarea măsurilor necesare. Să realizeze o ajustare bugetară de 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu în 2016. Să asigure punerea în aplicare a legii privind controlul angajamentelor pentru a controla mai bine cheltuielile. Să îmbunătățească sustenabilitatea pe termen mediu a sistemului de pensii. Să garanteze sustenabilitatea financiară a întreprinderilor de stat. Să îmbunătățească în continuare conformitatea fiscală și eficiența administrației fiscale.

               2.Să promoveze alinierea între salarii și productivitate, în consultare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, luând în considerare diferențele în ceea ce privește competențele și condițiile pieței locale a muncii, precum și divergențele în rezultatele economice dintre regiuni, sectoare și întreprinderi. Să se asigure că evoluțiile privind salariul minim sunt consecvente cu obiectivele de promovare a ocupării forței de muncă și a competitivității.

               3.Să îmbunătățească eficiența serviciilor publice de ocupare a forței de muncă, în special prin vizarea, într-o mai mare măsură, a tinerilor neînregistrați. Să asigure activarea eficace a beneficiarilor de prestații sociale și acoperirea corespunzătoare a sistemului de venit minim.

               4.Să adopte măsuri pentru a reduce îndatorarea excesivă a întreprinderilor, pentru a găsi soluții în ceea ce privește rata creditelor neperformante acordate de bănci întreprinderilor și pentru a reduce tendința de favorizare a îndatorării întreprinderilor în temeiul dispozițiilor fiscale. Să îmbunătățească eficiența instrumentelor de restructurare a datoriei pentru întreprinderile viabile, prin introducerea de stimulente astfel încât băncile și debitorii să se implice în procesele de restructurare într-un stadiu incipient.

               5.Să accelereze ritmul măsurilor și să mărească transparența în ceea ce privește concesiunile, inclusiv în sectorul transporturilor, și parteneriatele public-privat la nivel local și regional.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 271.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  JO L 140, 27.5.2013, p. 11.

                     (6)
                  C(2014) 8812 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904.

                     (9)
                  SWD(2015) 41 final.

                     (10)
                  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


|

52011PC0019

Propunere de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind politicile de reducere a părăsirii timpurii a școlii  /* COM/2011/0019 final */

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 31.1.2011COM(2011) 19 finalPropunere deRECOMANDARE A CONSILIULUIprivind politicile de reducere a părăsirii timpurii a școliiSEC(2011) 98 finalSEC(2011) 97 finalSEC(2011) 96 finalEXPUNERE DE MOTIVE1. CONTEXTUL PROPUNERIIÎn iunie 2010, Consiliul European a adoptat strategia Europa 2020, fondată pe trei priorități care se consolidează reciproc: atingerea creșterii inteligente, durabile și favorabile incluziunii. Unul din cele cinci obiective principale ale acestei strategii este de a reduce ratele părăsirii timpurii a școlii[1] în UE la mai puțin de 10% până în anul 2020. În prezent, în jur de 6 milioane de tineri în UE părăsesc școala la sfârșitul primului ciclu de învățământ secundar sau înainte. Nu putem să ne permitem să lăsăm să continue această situație. Prevenirea părăsirii timpurii a școlii este deosebit de importantă, nu numai pentru a combate consecințele negative ale sărăciei și excluziunii sociale asupra dezvoltării copilului, dar și pentru a oferi copiilor mijloacele necesare dar și pentru a întrerupe ciclul de transmitere a dezavantajului între generații.Pe măsură ce UE depășește criza economică, creșterea nivelului de competență constituie motorul creșterii și locurile de muncă destinate lucrătorilor necalificați vor fi din ce în ce mai rare. Ratele înalte de părăsire timpurie a școlii reprezintă un obstacol pentru o creștere inteligentă și favorabilă incluziunii. Acestea au un impact negativ asupra ocupării forței de muncă a tinerilor și sporesc riscul de sărăcie și excluziune socială. Părăsirea timpurie a școlii este sinonimă cu șanse pierdute pentru tineri și pierdere de potențial pentru societate și economie. Reducerea sensibilă a numărului de tineri care părăsesc timpuriu școala este o investiție esențială în prosperitatea și coeziunea socială viitoare ale UE.Părăsirea timpurie a școlii nu este o problemă nouă, dar ea devine din ce în ce mai acută. Acum aproape un deceniu, miniștrii educației reuniți în cadrul Consiliului și-au fixat obiectivul de a reduce rata părăsirii timpurii a școlii, reflectând o prioritate politică împărtășită de toate statele membre. Au fost realizate progrese, de la 17,6% în 2000 la 14,4% în 2009[2], dar acestea rămân insuficiente, iar îmbunătățirea nu este destul de rapidă pentru atingerea obiectivului din 2020. Există numeroase exemple de bune practici în statele membre, dar abordarea politică globală nu este suficient de eficientă nici suficient de strategică în majoritatea țărilor. UE poate aduce o valoare adăugată ajutând statele membre să elaboreze abordări strategice mai eficiente și astfel să accelereze procesul de ameliorare.Deși motivele de a părăsi timpuriu școala și formarea sunt individuale, persoanele care părăsesc timpuriu școala sunt în general mai susceptibile să provină din medii dezavantajate din punct de vedere socio-economic și având un nivel scăzut de educație. Grupurile vulnerabile și tinerii cu nevoi speciale în materie de educație sunt suprareprezentați în rândul persoanelor care părăsesc timpuriu școala sau formarea. Băieții au în general o predispoziție mai ridicată decât fetele să părăsească școala. Pentru tinerii imigranți din prima generație, rata medie în UE de părăsire a școlii este dublul celei pentru nativi; în anumite țări, mai mult de 40% din tinerii migranți fac obiectul unui caz de părăsire timpurie a școlii. Fenomenul atinge niveluri și mai ridicate în rândul romilor.Elevii care au întâmpinat dificultăți în învățământul general se orientează adesea spre educația și formarea profesională (VET). Din acest motiv, școlile profesionale se confruntă cu o responsabilitate și provocare specifice în materie de reducere a părăsirii timpurii a școlii. VET poate spori dorința de a învăța, poate oferi elevilor mai multă flexibilitate, o pedagogie mai adaptată și poate orienta direct aspirațiile tinerilor în ceea ce privește piața muncii.În ciuda unui progres global lent la nivelul UE în materie de reducere a părăsirii timpurii a școlii, anumite state membre au obținut rezultate extrem de satisfăcătoare. Cu toate acestea, eforturile comune în cadrul metodei deschise de coordonare, datele comparative și cercetarea analitică sugerează că succesul politicilor depinde în special de informațiile solide asupra cauzelor și consecințelor părăsirii timpurii a școlii, logica și coerența măsurilor luate pentru a lupta împotriva acestui fenomen, natura intersectorială a colaborării și globalitatea abordării alese. Părăsirea timpurie a școlii trebuie să fie abordată într-o serie întreagă de politici sociale, pentru tineret, familie, sănătate, de proximitate, de ocupare a forței de muncă, precum și de educație. Concepte educaționale lărgite, cum ar fi educația culturală, cooperarea cu întreprinderile sau alți actori din afara școlii și sportului, pot, de asemenea, juca un rol important în reducerea părăsirii timpurii a școlii încurajând creativitatea, noi moduri de gândire, dialogul intercultural și coeziunea socială.Dat fiind că domeniul educației este larg acoperit de principiul subsidiarității și ținând cont de diversitatea sistemelor educative, nu ar fi posibil și nici dezirabil să se impună o singură soluție comună tuturor statelor membre. Menținerea situației actuale nu a condus decât la un progres limitat, dar de departe insuficient față de ambiția exprimată de miniștrii educației și confirmată de Consiliul European. Prin urmare, Comisia estimează că o recomandare a Consiliului reprezintă mijlocul cel mai eficient de a defini un cadru pentru elaborarea unei astfel de abordări globale în statele membre și a susține astfel obiectivul principal al strategiei Europa 2020.Recomandarea va conferi o valoare adăugată eforturilor statelor membre sprijinindu-le în elaborarea de politici care identifică cauzele părăsirii timpurii a școlii și îl combat într-o perspectivă de învățare pe tot parcursul vieții, trec de la punerea în aplicare a unor măsuri individuale de combatere a părăsirii timpurii a școlii la introducerea de strategii globale, abordează problema ca pe un fenomen care atinge mai multe domenii de acțiune înrudite, implică toate părțile interesate și realizează intervenții politice mai sistematice și mai consistente.Recomandarea va conține orientări de bază pentru politici coerente, exhaustive și bazate pe dovezi împotriva părăsirii timpurii a școlii și va avea ca scop:-  să furnizeze un cadru de referință pentru a asista statele membre la elaborarea de politici mai eficiente în materie de combatere a părăsirii timpurii a școlii;-  să sprijine statele membre în punerea în aplicare a acestor politici și astfel,-  să ajungă la o reducere semnificativă a ratei de părăsire timpurie a școlii în toate statele membre.2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUIPropunerea se bazează pe activitatea statelor membre axată pe „Acces și incluziune socială în învățarea de-a lungul vieții” în cadrul metodei deschise de coordonare, între 2006 și 2010. Conținutul cadrului politic a făcut obiectul unui vast proces de consultare cu părțile interesate provenind din medii diferite: miniștri ai educației, organizații europene preocupate de învățământul școlar și profesional, organizații pentru drepturile și bunăstarea copiilor, pentru imigranți și romi. Tema părăsirii timpurii a școlii a fost, de asemenea, abordată în două consultări publice intitulate „Școli pentru secolul XXI” (2007) și „Migrația și educația” (2008). Părțile interesate au sprijinit cu fermitate ideea unei acțiuni la nivelul UE pentru a susține eforturile naționale și au subliniat urgența problemei în perioade de criză economică. Mai recent, seminarul ministerial organizat în cadrul președinției belgiene în iulie 2010 a subliniat necesitatea de a intensifica schimburile de experiență și de bune practici între statele membre și a primit favorabil sugestiile care propun ca Uniunea să instaureze un cadru politic flexibil bazându-se pe experiența dobândită privind aspecte cum ar fi definiția europeană comună a competențelor-cheie în educația școlară.Comitetul de evaluare a impactului a furnizat un prim aviz asupra evaluării impactului la 24 septembrie 2010 și a emis un aviz pozitiv privind raportul de evaluare a impactului revizuit la 22 octombrie 2010. Versiunea finală a raportului de evaluare a impactului ține cont de observațiile Comitetului.3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERIIRezumatul acțiunii propuseRecomandarea definește principalele aspecte ale unei politici de combatere a părăsirii timpurii a școlii coerente, globale și fondată pe elemente concrete. Aceste aspecte includ măsurile de prevenire, de intervenție și compensatorii. Măsurile abordează toate nivelurile de educație și formare, aspectele structurale ale sistemelor de educație și formare, intervențiile posibile la nivel școlar și programele de sprijin destinate elevilor amenințați de riscul părăsirii școlii.Recomandarea ține cont de faptul că părăsirea timpurie a școlii reprezintă un fenomen complex și că trăsăturile sale caracteristice sunt diferite de la o țară la alta, de la o regiune la alta și câteodată chiar în interiorul aceleiași regiuni. Acesta necesită nu numai monitorizarea atentă a problemei, ci și acțiuni precise, în conformitate cu principiul subsidiarității. Recomandarea vizează, de asemenea, să servească ca punct de referință pentru schimburile viitoare de bune practici și pentru elaborarea de politici în cadrul metodei deschise de coordonare.Recomandarea invită statele membre:-  să determine factorii principali care conduc la părăsirea timpurie a școlii și să monitorizeze evoluțiile la nivel național, regional și local;-  să elaboreze și să pună în aplicare politici globale și transsectoriale împotriva părăsirii timpurii a școlii, pe baza situației lor specifice.Recomandarea invită Comisia Europeană să sprijine politicile la nivel național:-  monitorizând evoluțiile din statele membre și sprijinind învățarea reciprocă și schimbul de bune practici între acestea;-  sprijinind politicile de reducere a părăsirii timpurii a școlii în toate activitățile relevante în direcția copiilor și tinerilor gestionate de Comisie și promovând cooperarea transsectorială;-  lansând studii, cercetări comparative și proiecte de cooperare.Temeiul juridicÎn conformitate cu articolul 165 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Uniunea contribuie la dezvoltarea unei educații de calitate prin încurajarea cooperării dintre statele membre și, în cazul în care este necesar, prin sprijinirea și completarea acțiunilor acestora. Articolul 166 din TFUE se referă la punerea în aplicare a politicii de formare profesională care sprijină și completează acțiunile statelor membre. Recomandarea propusă vizează să consolideze eforturile întreprinse de statele membre pentru a combate părăsirea timpurie a sistemului de educație sau de formare. Ea sprijină statele membre definind un cadru pentru elaborarea de politici precise și cuprinzătoare de combatere a părăsirii timpurii a școlii.În conformitate cu articolul 9 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care prevede că Uniunea „ține seama de cerințele privind promovarea unui nivel ridicat al ocupării forței de muncă, garantarea unei protecții sociale corespunzătoare, combaterea excluziunii sociale, precum și de cerințele privind un nivel ridicat de educație, de formare profesională și de protecție a sănătății umane” în politicile și activitățile sale, propunerea de recomandare insistă asupra necesității de combatere a părăsirii timpurii a școlii în cadrul politicilor și programelor susținute de Comisiei și de statele membre.Principiul subsidiarității, complementarității și proporționalitățiiRecomandarea propusă are ca obiectiv să contribuie la calitatea educației și a formării facilitând acțiunea la care statele membre s-au angajat în cadrul strategiei Europa 2020. Ea sprijină elaborarea de politici naționale și învățarea din bune practici, pentru a ajuta statele membre să definească strategiile globale care vizează să reducă de manieră durabilă părăsirea timpurie a școlii și numărul de adulți slab calificați. Recomandarea stabilește un cadru în interiorul căruia statele membre pot elabora mai eficient politici de reducere a părăsirii timpurii a școlii. Alegerea măsurilor strategice de adoptat le revine, adaptată în funcție de situația specifică statelor membre. Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității.Ea vizează să consolideze angajamentul politic în favoarea reformelor care nu pot fi realizate doar pe baza programelor UE în materie de educație și de formare sau a fondurilor structurale. În plus, ea insistă pe necesitatea de a coordona politicile și de a conduce acțiuni relevante din mai multe domenii de acțiune, și deci de a depăși cadrul strict al politicilor de educație în contextul metodei deschise de coordonare „Educație și formare profesională 2020”. Cu toate acestea, modalitățile de punere în aplicare rămân responsabilitatea statelor membre, la nivelul corespunzător și în conformitate cu circumstanțele naționale, regionale și/sau locale, și sunt deci conforme cu principiul proporționalității.4. IMPLICAȚIILE BUGETAREPropunerea nu are implicații asupra bugetului UE.5. ELEMENTE FACULTATIVEN/APropunere deRECOMANDARE A CONSILIULUIprivind politicile de reducere a părăsirii timpurii a școlii(Text cu relevanță pentru SEE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 165 și 166,având în vedere propunerea Comisiei Europene,întrucât:(1) Reducerea părăsirii timpurii a școlii[3] este esențială pentru atingerea unei serii de obiective cheie ale strategiei Europa 2020[4]. Această reducere răspunde în același timp obiectivului de „creștere inteligentă”, îmbunătățind nivelurile de educație și formare și obiectivului de „creștere favorabilă incluziunii”, prin abordarea unuia din cei mai importanți factori de risc pentru șomaj și sărăcie. Prin urmare, unul din principalele obiective ale strategiei Europa 2020 este acela de a reduce rata părăsirii timpurii a școlii, care se ridica la 14,4% în 2009 la mai puțin de 10% până în anul 2020. Statele membre s-au angajat să fixeze obiective naționale ținând cont de situația lor de plecare respectivă și de contextul lor național.(2) Orientările integrate pentru punerea în aplicare a strategiei Europa 2020 invită statele membre să întreprindă toate eforturile necesare pentru a preveni părăsirea timpurie a școlii[5].(3) Inițiativa pilot „Platforma europeană de combatere a sărăciei și a excluziunii sociale”[6] stabilește un cadru de acțiune în favoarea coeziunii sociale și teritoriale, cu un accent special pe ieșirea din cercul vicios al dezavantajării și întărirea acțiunilor preventive. Ea răspunde obiectivului principal al strategiei Europa 2020 care vizează să scoată din sărăcie și excluziune socială cel puțin 20 de milioane de persoane pe parcursul următorului deceniu.(4) Obiectivul inițiativei din cadrul strategiei Europa 2020 „Tineretul în mișcare” este de a „consolida performanța și atractivitatea internațională a instituțiilor de învățământ superior din Europa, de a spori nivelul general de calitate la toate nivelurile de educație și formare în UE, combinând atât excelența cât și echitatea, prin promovarea mobilității studenților și a celor care urmează un curs de formare, precum și de a îmbunătăți situația încadrării în muncă a tinerilor”[7].(5) În concluziile sale din mai 2003 de adoptare a programului de lucru Educație și formare 2010[8], Consiliul a indicat că ar trebui să se ajungă până în 2010 la un procent de tineri care părăsesc timpuriu școala de sub 10%, definind categoria de tineri care părăsesc timpuriu școala drept persoane cu vârste cuprinse între 18 și 24 de ani absolvenți doar ai învățământului secundar inferior sau ai unei forme de învățământ inferioare și care nu mai sunt înscriși într-o instituție de învățământ sau de formare. Criteriile de referință nu au fost atinse. Actualmente, un tânăr din șapte părăsește educația sau formarea profesională înainte de a absolvi ciclul de învățământ secundar superior.(6) Cauzele părăsirii timpurii a școlii sunt foarte diferite de la o țară la alta și de asemenea în interiorul regiunilor. Este necesară ajustarea politicilor care vizează reducerea părăsirii timpurii a școlii la situații specifice ale unei regiuni sau unei țări; nu există o soluție unică pentru toate statele membre.(7) În ciuda diferențelor între țări și regiuni, există dovezi concludente în toate statele membre că grupurile dezavantajate și vulnerabile sunt afectate mai mult. De asemenea, tinerii cu nevoi speciale în materie de educație sunt suprareprezentați în rândul persoanelor care părăsesc timpuriu școala sau formarea. Părăsirea timpurie a școlii are ca urmare nu numai handicapul social, dar perpetuează de asemenea riscul excluziunii sociale.(8) În concluziile sale din 26 noiembrie 2009 privind educația copiilor proveniți din familii de migranți[9], Consiliul a subliniat că, deși un număr mare de copii proveniți din familii de migranți reușesc în sistemul educațional, elevii proveniți din familii de migranți sunt în general mai susceptibili la părăsirea timpurie a școlii. Pentru migranți, rata medie de părăsire timpurie a școlii în UE este de două ori mai mare ca rata de părăsire a școlii de către elevii nativi. Datele disponibile indică faptul că părăsirea timpurie a școlii este încă și mai ridicată în rândul populației rome.(9) În Concluziile Consiliului din 22 mai 2008 privind învățarea în rândul adulților[10] se recunoaște rolul pe care educația și formarea adulților îl joacă în combaterea părăsirii timpurii a școlii, oferind o a doua șansă celor care ajung la vârsta adultă fără a deține o calificare, punând în special accentul pe competențele de bază, competențele IT și învățarea limbilor.(10) Rezoluția Consiliului din 15 noiembrie 2007 privind „Noi competențe pentru noi locuri de muncă”[11] a subliniat necesitatea de a ridica nivelul de competențe general acordând prioritate educației și formării persoanelor expuse riscului de excluziune economică și socială, în special tineri care părăsesc timpuriu școala. Rezoluția a subliniat necesitatea de a oferi persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă orientare profesională și programe de formare personalizate și de a dezvolta validarea rezultatelor învățării obținute prin învățarea formală, informală și non-formală.(11) În concluziile sale din mai 2010 privind dimensiunea socială a educației și formării profesionale[12], Consiliul a estimat că pentru a reuși, prevenirea părăsirii timpurii a școlii trebuie să se bazeze pe o mai bună cunoaștere a grupurilor care prezintă un risc de părăsire timpurie a școlii la nivel local, regional sau național, precum și a sistemelor care permit identificarea rapidă a tinerilor care prezintă acest risc. În plus, Consiliul a concluzionat că ar trebui puse în aplicare strategii transsectoriale globale care vizează diferiți factori care duc la părăsirea timpurie a școlii la nivelul școlilor și sistemului în ansamblul său.(12) Reformele educației au nevoie de timp pentru a-și produce efectele. Pentru a realiza o reducere a ratelor de părăsire timpurie a școlii în următorul deceniu și pentru a atinge obiectivul strategiei Europa 2020, este necesară punerea în aplicare cât mai curând posibil a unor strategii transsectoriale globale de reducere a părăsirii timpurii a școlii.(13) Instituirea unui cadru european comun pentru strategii globale în materie de reducere a părăsirii timpurii a școlii poate ajuta statele membre să reexamineze politicile existente, să elaboreze programele naționale de reformă în cadrul strategiei Europa 2020 și să inoveze și să elaboreze noi strategii având un impact ridicat și prezentând un raport optim între costuri și beneficii. Acest cadru poate de asemenea furniza o bază de colaborare prin intermediul metodei deschise de coordonare și un element de referință pentru utilizarea instrumentelor de finanțare ale UE,RECOMANDĂ STATELOR MEMBRE:să recurgă la cadrul stabilit în anexa la prezenta recomandare astfel încât:1. să identifice principalii factori care conduc la părăsirea timpurie a școlii și să monitorizeze caracteristicile acestui fenomen la nivel național, regional și local ca o condiție prealabilă pentru elaborarea de politici precise și eficiente, fondate pe elemente concrete.2. să adopte până la sfârșitul lui 2012 strategii globale de reducere a părăsirii timpurii a școlii și să asigure punerea lor în aplicare, în conformitate cu obiectivele naționale ale strategiei Europa 2020; aceste strategii ar trebui să includă măsuri de prevenire, intervenție și compensatorii.3. să se asigure că aceste strategii includ măsuri adaptate grupurilor care prezintă un risc crescut de părăsire timpurie a școlii în statul membru în cauză, cum ar fi copiii din grupurile dezavantajate pe plan socio-economic, proveniți din familii de migranți sau de romi sau cu nevoi educaționale speciale.4. să se asigure că aceste strategii abordează atât educația generală cât și educația și formarea profesională, cât și provocările specifice celor două categorii.5. Întrucât părăsirea timpurie a școlii este un fenomen complex care nu poate fi rezolvat doar prin educație și formare, să integreze măsuri care sprijină reducerea ratelor de părăsire timpurie a școlii în toate politicile relevante care vizează copiii și tinerii și să coordoneze activități între diferitele sectoare politice și diferitele părți interesate în scopul de a ajuta persoanele care prezintă riscul de părăsire timpurie a școlii, inclusiv cele care au părăsit deja sistemul școlar.INVITĂ COMISIA:1. să contribuie la eforturile statelor membre prin monitorizarea evoluțiilor în ansamblul statelor membre pentru a determina tendințele existente.2. să sprijine elaborarea de strategii naționale și de schimb de experiență și de bune practici și să faciliteze o învățare reciprocă eficace între statele membre privind măsurile de reducere a părăsirii timpurii a școlii și de îmbunătățire a rezultatelor școlare ale copiilor proveniți din grupuri care prezintă riscuri de părăsire timpurie a școlii.3. să integreze măsurile care susțin reducerea ratelor de părăsire timpurie a școlii în toate acțiunile relevante ale UE vizând copii și tinerii adulți.4. să sprijine elaborarea de politici eficiente de combatere a părăsirii timpurii a școlii lansând studii și cercetări comparative.5. să garanteze că, în cooperare cu statele membre, programul UE de învățare de-a lungul vieții, fondurile structurale europene și Programul-cadru pentru cercetare și inovare sprijină și contribuie la punerea în aplicare a strategiilor naționale.6. să prezinte rapoarte regulate asupra progreselor înregistrate în direcția obiectivului strategiei Europa 2020 privind părăsirea timpurie a școlii, prin intermediul analizei anuale a creșterii economice și privind punerea în aplicare a strategiilor naționale cu ocazia rapoartelor privind un cadru strategic pentru cooperarea europeană în domeniul educației și formării profesionale (ET 2020) pentru prima dată în cadrul raportului comun din 2015 privind progresele înregistrate.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședinteleANEXĂUn cadru pentru politicile globale de reducere a părăsirii timpurii a școliiStrategiile de reducere a părăsirii timpurii a școlii ar trebui să fie bazate pe o analiză efectuată la nivel național, regional și local a condițiilor care se află la originea acestui fenomen, dat fiind că ratele medii ascund adesea mari diferențe între regiuni sau țări. Tinerii care părăsesc timpuriu școala constituie un grup eterogen iar motivațiile individuale de părăsire timpurie a școlii sunt foarte diferite. Contextul familial și condițiile socio-economice mai largi cum ar fi atractivitatea pieței muncii constituie factori importanți. Impactul lor depinde de structura sistemului educațional și de formare, de posibilitățile de educație și formare, precum și de mediul educativ. Coordonarea politicilor care se adresează bunăstării copiilor și tinerilor, securității sociale, ocupării forței de muncă în rândul tinerilor și perspectivelor profesionale are un rol important de jucat în reducerea părăsirii timpurii a școlii.1. Identificarea principalilor factori și monitorizareProcesul de părăsire timpurie a școlii are cauze complexe și variate dar acestea sunt adesea legate de un mediu dezavantajat din punct de vedere socio-economic și având un nivel scăzut de educație, de o distanțare de educație și formare sau de rezultate școlare mediocre, de atracția pieței muncii și/sau de o combinație de probleme sociale, emoționale și educative care expun persoanele la un risc de părăsire a școlii.Trebuie să se țină seama de tipul de educație în care elevii sunt înscriși. În anumite state membre, elevii care au întâmpinat dificultăți în învățământul general se orientează adesea spre educația și formarea profesională (VET). Din acest motiv, școlile profesionale se confruntă cu o responsabilitate și provocare specifice în materie de reducere a părăsirii timpurii a școlii. Politicile bazate pe elemente concrete necesită acordarea unei atenții speciale rezultatelor în funcție de sectorul de educație sau formare.Elaborarea de politici de combatere a părăsirii timpurie a școlii fondate pe elemente concrete și eficiente din punct de vedere al costurilor necesită strângerea și actualizarea datelor privind acest fenomen. Acest lucru ar permite analiza la nivel local, regional și național. Aceste date pot conține informații cu privire la ratele de părăsire timpurie a școlii, asupra tranzițiilor între nivelurile de educație, precum și asupra absenteismului și comportamentelor de evitare a școlii.-  Colectarea de informații ar trebui să permită analiza principalelor motive de părăsire timpurie a școlii pentru diferite grupuri de elevi, școli, tipuri de instituții de educație și formare, municipalități sau regiuni.-  Combinația datelor privind părăsirea timpurie a școlii și a datelor socio-economice poate contribui la stabilirea precisă a obiectivelor măsurilor și politicilor. Colectarea și analiza informațiilor privind motivațiile persoanelor care părăsesc timpuriu școala, perspectivele lor de angajare și de carieră pot de asemenea contribui la orientarea măsurilor și politicilor.-  Evaluarea eficacității și eficienței măsurilor existente de reducere a părăsirii timpurii a școlii constituie o bază importantă pentru îmbunătățirea strategiilor și programelor care vizează sporirea șanselor de reușită școlară a elevilor.2. Cadru politicStrategiile globale se bazează pe o combinație de politici, coordonarea între diferite sectoare politice și integrarea măsurilor de combatere a părăsirii școlii în toate politicile relevante care vizează copiii și tinerii. Este vorba în principal de politici sociale, de servicii de asistență și de politici privind ocuparea forței de muncă, tinerii, familia și integrarea. Coordonarea orizontală între diferiții actori și coordonarea verticală prin intermediul diferitelor niveluri de guvernare sunt importante în egală măsură. Strategiile de combatere a părăsirii timpurii a școlii ar trebui să includă elementele de prevenire, intervenție și compensatorii. Statele membre ar trebui să-și stabilească detaliile strategiilor lor în funcție de propria lor situație și de propriul lor context.2.1 Politicile de prevenire vizează să reducă riscul de părăsire timpurie a școlii înainte ca problemele să înceapă. Aceste măsuri optimizează oferta de educație și de formare pentru a favoriza îmbunătățirea rezultatelor și a înlătura obstacolele în calea reușitei școlare.Ele vizează să creeze din timp pentru copii o bază solidă pentru ca aceștia să-și dezvolte capacitatea de studiu și pentru a se integra în mod optim în școală.1.  Oferirea unei educații și îngrijiri de înaltă calitate destinate copiilor de vârstă mică este benefică pentru toți copiii și în special importantă pentru cei provenind din medii dezavantajate, inclusiv din familii de migranți și de romi. Acestea sporesc bunăstarea fizică, dezvoltarea socială și emoțională, competențele lingvistice și competențele cognitive de bază. Oferta de educație și îngrijire destinată copiilor de vârstă mică trebuie să fie de înaltă calitate, la un preț rezonabil, dotată cu personalul necesar și accesibilă familiilor provenind din medii dezavantajate.Ele se adresează, de asemenea, organizării sistemelor de educație și de formare, resurselor disponibile pentru școli, disponibilității, permeabilității și flexibilității parcursurilor educaționale personalizate. Politicile de prevenire se adresează, de asemenea, decalajelor de gen, sprijinirii copiilor provenind din medii dezavantajate sau având o limbă maternă diferită.2.  Sporirea ofertei educaționale prin prelungirea duratei învățământului obligatoriu sau prin furnizarea unor garanții de educație și de formare după vârsta la care învățământul este obligatoriu poate influența atitudinea tinerilor și a familiilor acestora și poate duce la rate mai ridicate de absolvire a învățământului secundar superior.3.  Punerea în aplicare a politicilor de combatere a segregării active și furnizarea unui sprijin suplimentar școlilor situate în zone defavorizate sau care primesc un număr mare de elevi proveniți din medii dezavantajate din punct de vedere socio-economic ajută aceste școli să-și îmbunătățească compoziția socială și oferta educațională, contribuind astfel la sporirea reușitei școlare a elevilor proveniți dintr-un mediu socio-economic dezavantajat și reducând riscul de părăsire timpurie a școlii pentru aceștia.4.  Sprijinirea copiilor având o limbă maternă diferită pentru a îmbunătăți stăpânirea limbii de predare și sprijinirea profesorilor în instruirea copiilor dotați cu niveluri de competență lingvistică diferită contribuie la ameliorarea rezultatelor școlare ale copiilor proveniți din familii de migranți și la reducerea riscului de părăsire timpurie a școlii de către aceștia.5.  Creșterea flexibilității și permeabilității parcursului educațional (de exemplu, prin modularizarea cursurilor sau printr-o alternanță între școală și muncă) este în special utilă elevilor având rezultate școlare mediocre și îi poate motiva să continue o educație sau o formare adaptată mai bine nevoilor și capacităților lor. Ea permite, de asemenea, să ofere un răspuns motivelor de părăsire timpurie a școlii specific fiecărui gen, cum ar fi intrarea timpurie pe piața muncii sau sarcina în rândul adolescentelor.6.  Consolidarea filierelor profesionale și sporirea atractivității și flexibilității acestora permite elevilor expuși acestui risc soluții alternative credibile la părăsirea timpurie a școlii. O educație și formare profesională bine integrate în ansamblul sistemelor de educație și de formare asigură parcursuri alternative către învățământul secundar superior și învățământul superior.2.2 Politicile de intervenție vizează să evite părăsirea timpurie a școlii prin îmbunătățirea calității educației și formării la nivelul instituțiilor de învățământ, reacționând la semnalele timpurii de alarmă și oferind un sprijin specific elevilor sau grupurilor de elevi amenințați de părăsirea timpurie a școlii. Aceste politici se adresează tuturor nivelurilor de educație, începând de la educația și îngrijirea pentru preșcolari până la ciclul de învățământ secundar superior.La nivelul școlii sau instituției de formare , strategiile de combatere a părăsirii timpurii a școlii se înscriu într-o politică globală de dezvoltare școlară. Ele vizează să creeze un mediu de învățare pozitiv, să consolideze calitatea și inovarea pedagogică, să îmbunătățească competențele personalului didactic pentru a face față diversității sociale și culturale și pentru a dezvolta metode de combatere a violenței și comportamentelor agresive.7.  Transformarea școlilor în comunități de învățare bazate pe o viziune comună a dezvoltării școlare împărtășită de toate părțile interesate, utilizând experiența și cunoștințele tuturor și oferind un loc deschis, stimulant și agreabil pentru învățare pentru a încuraja tinerii să își continue educația și formarea și să devină performanți în învățare.8.  Elaborarea de sisteme de alertă rapidă pentru elevii expuși riscului poate contribui la instituirea eficientă de măsuri înainte ca problemele să devină manifeste, ca elevii să înceapă să se îndepărteze de școală, să lipsească de la școală sau să părăsească școala.9.  Creșterea gradului de implicare a părinților și a cooperării lor cu școala și crearea de parteneriate între școală și părinți încurajează sprijinul familial în favoarea unei educații și formări eficiente. Această legătură poate fi facilitată de mediatorii din comunitatea locală capabili să sprijine comunicarea și să atenueze sentimentul de neîncredere.10.  Crearea de rețele cu actorii din afara școlii, precum serviciile comunității locale, asociațiile de migranți sau ale comunităților minoritare, asociațiile sportive și culturale, angajatorii și organizațiile societății civile permit propunerea unor soluții globale pentru a ajuta elevii expuși riscului și pentru a facilita accesul la un ajutor extern adus, de exemplu, de psihologi, lucrători sociali, educatori sau de servicii culturale și comunitare.11.  Sprijinul și responsabilizarea profesorilor în munca lor cu elevii expuși riscului este o condiție prealabilă aplicării de măsuri eficiente la nivelul școlii. O formare specifică a formatorilor îi ajută pe aceștia din urmă să facă față diversității din sala de clasă, să susțină elevii proveniți din medii sociale dezavantajate și să rezolve situațiile de predare dificile.12.  Activitățile extrașcolare după școală și în afara școlii, precum și activitățile artistice, culturale și sportive pot mări respectul de sine al elevilor expuși riscului și spori rezistența acestora în fața dificultăților întâlnite în procesul de învățare.Politicile de intervenție la nivel individual vizează să furnizeze elevilor amenințați de părăsirea timpurie a școlii un ansamblu de mecanisme de sprijin care pot fi adaptate la necesitățile lor. Ele se concentrează atât pe dezvoltarea personală pentru a mări reziliența elevilor expuși riscului cât și pe rezolvarea problemelor concrete care pot fi de natură socială, cognitivă sau emoțională.13.  Consilierea permite elevilor să depășească în mod individual dificultățile școlare, sociale sau personale specifice. Fie că se desfășoară în cadrul unei abordări personalizate (consiliere) sau în grupuri mici (meditații), elevii beneficiază de asistență specifică, adesea asigurată de personalul didactic sau de membrii comunității.14.  Consolidarea metodelor de învățare personalizate și asigurarea unui sprijin școlar pentru elevii expuși riscului îi ajută pe aceștia din urmă să se adapteze cerințelor de educație formală și să depășească barierele create de sistemul de educație și formare.15.  Consolidarea activităților de orientare și de consiliere sprijină alegerile de carieră ale studenților/elevilor și tranzițiile în cadrul sistemului de învățământ și de la sistemul de învățământ către locul de muncă. Aceasta reduce riscul de decizie greșită bazată pe așteptări false sau pe informații insuficiente. Ea ajută tinerii să facă alegeri care corespund ambițiilor lor, intereselor lor personale și talentelor lor.16.  Măsurile de sprijin financiar cum ar fi alocațiile de elevi combat părăsirea timpurie a școlii motivată de rațiuni financiare. Un astfel de sprijin ar putea fi subordonat unei prezențe regulate sau ar putea fi legate de prestațiile sociale familiale.2.3 Compensarea vizează asistența persoanelor care au părăsit timpuriu școala, propunând căi de reintegrare în educație și formare și de a obține diplomele care le lipsesc.17.  Programele „a doua șansă” care au rezultate pozitive furnizează un mediu de învățare care răspunde nevoilor specifice ale persoanelor care au părăsit timpuriu școala, recunosc studiile anterioare și sprijină bunăstarea acestora. Ele sunt diferite de școli, fie din punct de vedere organizațional sau pedagogic și sunt adesea caracterizate prin mici grupuri de studiu, o predare personalizată și inovatoare și parcursuri de formare flexibile. Acestea trebuie să fie ușor accesibile și gratuite.18.  Este important să se propună diferite posibilități de reintegrare în sistemul de educație și de formare. Clase de tranziție pot servi la remedierea decalajului între un eșec școlar anterior și reintegrarea în sistemul tradițional de învățământ.19.  Recunoașterea și validarea studiilor anterioare, inclusiv a competențelor dobândite în contexte de învățare non-formale și informale îmbunătățește încrederea și respectul de sine și facilitează reintegrarea în sistemul școlar. Aceasta îi poate motiva să își continue educația sau formarea și să își identifice talentele și să facă alegeri de carieră mai bune.20.  Un sprijin individual direcționat integrează un ajutor social, financiar, educațional și psihologic pentru tinerii aflați în dificultate. Acest sprijin este în special important pentru tinerii care se află în situații grave de dificultăți sociale sau emoționale care îi împiedică să continue educația sau formarea.[1] Termenul de „părăsire timpurie a școlii” include toate formele de părăsire a învățământului și formării înainte de absolvirea ciclului de învățământ secundar sau de nivel echivalent în învățământ și în formarea profesională.[2] Eurostat, ancheta asupra forței de muncă, 2010.[3] Termenul de „părăsire timpurie a școlii” include toate formele de părăsire a învățământului și formării înainte de absolvirea ciclului de învățământ secundar sau de nivel echivalent în învățământ și în formarea profesională.[4] COM(2010) 2020.[5] JO L 308, 24.11.2010, p. 50.[6] COM(2010) 0758.[7] „O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, ecologică și favorabilă incluziunii” - COM(2010)2020.[8] Concluziile Consiliului din 5-6 mai 2003 privind nivelurile de referință pentru performanțele medii europene în educație și formare (criterii de referință) (doc. 8981/03)[9] JO C 301, 11.12.2009, p. 5.[10] JO C 140, 6.6.2008, p. 10.[11] JO C 290, 4.12.2007, p. 1.[12] JO C 135, 26.5.2010, p. 2.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.5.2016
            COM(2016) 341 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2016și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru 2016

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2016

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru 2016

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 9 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  2
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  3
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului de politică economică,

               întrucât:

               (1)La 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  4
               , care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2016. Prioritățile Analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 1718 martie 2016. La 26 noiembrie 2015, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă
                  5
               , în care nu a identificat Polonia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (2)Raportul de țară privind Polonia pentru 2016
                  6
                a fost publicat la 26 februarie 2016. În cadrul acestuia s-au evaluat progresele realizate de Polonia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 14 iulie 2015 și progresele înregistrate de această țară în îndeplinirea obiectivelor sale naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)La 28 aprilie 2016, Polonia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2016 și Programul de convergență pentru 2016. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)În cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020 au fost luate în considerare recomandările relevante specifice fiecărei țări. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante. Comisia a oferit detalii suplimentare referitoare la modul în care intenționează să facă uz de această dispoziție în Orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică
                  7
               .

               (5)În prezent, Polonia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În cadrul Programului său de convergență pentru 2016, guvernul intenționează să crească soldul global de la 2,6 % din PIB în 2015 la 2,9 % din PIB în 2017, urmând ca acesta să scadă la 1,3 % din PIB în 2019. Se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu - un deficit de 1 % din PIB în termeni structurali - nu va fi atins până în 2019, când ia sfârșit perioada acoperită de program. În conformitate cu Programul de convergență, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va crește de la 51,3 % din PIB în 2015 la 52,5 % din PIB în 2017, urmând să scadă la 50,4 % din PIB în 2019. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil pentru 2016 și devine favorabil pentru perioada ulterioară. Din previziunile Comisiei din primăvara anului 2016 reiese că există riscul unei abateri semnificative de la ajustarea recomandată atât în 2016, cât și în 2017, în cazul menținerii politicilor actuale. Pe baza evaluării Programului de convergență și ținând seama de previziunile Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul consideră că există riscul ca Polonia să nu respecte prevederile Pactului de stabilitate și de creștere. Prin urmare, vor fi necesare măsuri suplimentare pentru a se asigura respectarea pactului în 2016 și în 2017.

               (6)Polonia este singurul stat membru care nu dispune de un consiliu bugetar independent cu drepturi depline, neintenționând să înființeze un astfel de consiliu. Pe lângă mecanismul de frânare a îndatorării înscris în Constituția poloneză, Polonia a introdus în 2013 o regulă de stabilizare a cheltuielilor, care a fost pe deplin aplicată pentru prima oară în cadrul exercițiului bugetar 2015. Totuși, această regulă a fost modificată în decembrie 2015 pentru a permite creșterea cheltuielilor. Sustenabilitatea bugetară pe termen lung este expusă unor riscuri importante cauzate de o poziție bugetară inițială nefavorabilă și de creșterea preconizată a costurilor legate de îmbătrânirea populației, în principal în ceea ce privește cheltuielile cu asistența medicală. Din perspectiva sustenabilității datoriei, riscul bugetar pe termen mediu este ridicat, deoarece se estimează că soldul datoriei va crește.

               (7)Conform proiecțiilor, în 2015 veniturile din TVA au rămas scăzute ca procent din PIB, în pofida măsurilor aplicate până în prezent, printre care se numără mecanismul de taxare inversă și răspunderea solidară a firmelor din sectoare sensibile. Îmbunătățirea colectării TVA-ului și combaterea fraudei în materie de TVA constituie priorități pentru guvernul polonez, o strategie în acest sens fiind în curs de elaborare. Se preconizează că aceasta va cuprinde măsuri precum noi instrumente IT pentru detectarea și combaterea fraudei în materie de TVA și o reformă a administrației fiscale. În ianuarie 2017 va fi introdusă o limită mai mică pentru plățile în numerar între întreprinderi. Polonia se confruntă în continuare cu provocarea de lungă durată pe care o constituie administrația fiscală ineficientă. Ponderea costurilor de colectare, și anume raportul dintre costurile administrative și veniturile fiscale nete colectate, este cea mai ridicată din UE.

               (8)Polonia continuă să aplice cote reduse de TVA pentru un mare număr de produse și servicii, ceea ce contribuie la pierderi de venituri și reduce eficiența sistemului TVA. Conform datelor disponibile, cotele reduse de TVA nu constituie un instrument de politică socială eficace, în special din cauza faptului că nu vizează în mod expres gospodăriile vulnerabile. Aceste cote tind să aibă ca efect concret acordarea unor subvenții importante contribuabililor bogați. Se consideră că prestațiile sociale și impozitul pe venit sunt mai bine direcționate și, prin urmare, mai adecvate pentru a atinge obiective de redistribuire. Pierderile de venituri potențiale cauzate de cotele reduse de TVA și de scutirile de impozit opționale se numără printre cele mai ridicate din UE.

               (9)În pofida îmbunătățirilor recente, piața muncii din Polonia se confruntă cu provocări importante, cum ar fi îmbătrânirea forței de muncă, productivitatea scăzută și un nivel ridicat al segmentării pieței muncii. Acestea sunt corelate cu deficiențele sistemului de învățământ. Deși sistemul de învățământ a fost îmbunătățit în mod semnificativ în ultimii ani, acesta nu reușește încă să le permită elevilor dobândirea aptitudinilor transversale necesare pe piața muncii și în procesul de inovare, care evoluează rapid. Nivelul mediu relativ scăzut al învățământului superior și al cercetării științifice din Polonia are un efect negativ asupra calității ofertei. Gradul de internaționalizare al învățământului superior din Polonia este foarte limitat, atât în ceea ce privește numărul de studenți străini, cât și participarea la colaborarea științifică internațională. Modelul de finanțare a învățământului superior nu promovează suficient calitatea, deoarece utilizează în mare măsură repere comparative și variabile cantitative depășite, cum ar fi numărul de studenți și de cadre didactice universitare. Potrivit angajatorilor, absolvenții nu au aptitudini transversale precum soluționarea problemelor, gândirea critică sau capacitatea de a lucra în echipă. Participarea la învățarea pe tot parcursul vieții este scăzută, iar învățământul profesional și tehnic nu corespunde nevoilor pieței.

               (10)Deși disponibilitatea învățământului preșcolar și participarea la acesta au crescut semnificativ în ultimii ani, disponibilitatea serviciilor de îngrijire a copiilor preșcolari rămâne printre cele mai scăzute din UE. Creșterea la șapte ani a vârstei de școlarizare obligatorii și eliminarea obligației de participare la învățământul preșcolar pentru copiii cu vârsta de cinci ani, la care se adaugă noile prestații sociale pentru copii, ar putea avea efecte negative suplimentare asupra participării la piața muncii, în special asupra participării femeilor.

               (11)Deși în 2015 s-a înregistrat o creștere importantă a numărului de contracte de muncă pe durată nedeterminată, Polonia are unul dintre cele mai ridicate procente din UE în ceea ce privește contractele de muncă pe durată determinată . Polonia a adoptat recent o serie de măsuri de combatere a segmentării pieței muncii. În urma modificării Codului muncii, contribuțiile de asigurări sociale aferente anumitor contracte de drept civil au fost majorate și se preconizează introducerea în ianuarie 2017 a unei remunerații orare minime pentru angajații cu contracte de drept civil. Cu toate acestea, anumite caracteristici ale Codului muncii descurajează angajatorii să angajeze persoane în baza unor contracte pe durată nedeterminată, recurgerea la acestea rămânând limitată. Această situație este cauzată în principal de gradul ridicat de complexitate al reglementării muncii și de nivelul ridicat al costurilor implicite prevăzute de acest tip de contracte în cazul concedierii angajaților. Printre acestea se numără costurile procedurale ridicate, costurile aferente mecanismelor îndelungate și nesigure de soluționare a litigiilor și dispoziții precum protecția specială acordată lucrătorilor în vârstă împotriva disponibilizărilor.

               (12)Mecanismele de asigurări sociale preferențiale specifice anumitor sectoare, în special sistemele de pensii pentru agricultori și mineri, puternic subvenționate, generează costuri bugetare ridicate și pot contribui la reducerea mobilității forței de muncă. Numărul de asigurați din cadrul sistemului de asigurări sociale speciale pentru agricultori a înregistrat o ușoară scădere începând din 2007, iar guvernul estimează că în 2019 numărul acestora va fi de 1,18 milioane, în timp ce numărul de beneficiari de prestații de pensie din cadrul acestui sistem, care este în prezent de 1,229 milioane, va crește, probabil, până în 2018. Începând din 2011, ponderea cheltuielilor de la bugetul de stat destinate sistemului de asigurări sociale pentru agricultori (Kasie Rolniczego Ubezpieczenia Społecznego - KRUS) a rămas constantă, fiind de 1 % din PIB. Agricultorii nu sunt supuși niciunei cerințe generale privind plata impozitului și nici obligației de a avea un sistem contabil, iar autofinanțarea KRUS este scăzută. În Polonia, numărul exploatațiilor agricole a fost de 1,382 milioane în 2014, dintre care 52 % au o suprafață mai mică de 5 ha (cf. Biroului Statistic Central). Minerii sunt exceptați de la aplicarea sistemului general public de pensii cu cotizații predefinite și beneficiază de coeficienți multiplicatori preferențiali speciali în vederea calculării pensiilor, ceea ce reprezintă pentru finanțele publice un cost anual semnificativ de peste 0,5 % din PIB. Perspectivele demografice nefavorabile s-au concretizat deja prin scăderea populației de vârstă activă. Prin urmare, menținerea unei tendințe pozitive în ceea ce privește ocuparea forței de muncă, în special în cazul lucrătorilor în vârstă, este esențială, inclusiv pentru a permite sistemului public de pensii să rămână adecvat și viabil. Deși vârsta medie efectivă de pensionare a crescut în ultimii ani, aceasta rămâne cu mult sub vârsta legală de pensionare. Prin urmare, creșterea vârstei efective de pensionare este esențială pentru adecvarea socială pe termen lung a pensiilor viitoare și pentru stabilitatea finanțelor publice, precum și pentru creșterea participării la piața muncii.

               (13)În pofida investițiilor considerabile realizate în ultimii ani, se înregistrează în continuare blocaje și deficiențe în rețelele de transport, energie și comunicații. Activitatea de investiții este îngreunată de obstacole legate de funcționarea administrației publice, fiscalitate, mediul pentru activitățile de cercetare, dezvoltare și inovare, precum și de ritmul lent de executare a contractelor. Deficiențele care afectează capacitatea managerială și administrativă au un efect negativ asupra execuției la timp a proiectelor de investiții din sectorul feroviar și a altor proiecte de infrastructură din sectoarele transporturilor, energiei și telecomunicațiilor. Economia Poloniei rămâne mare consumatoare de energie și produce un nivel ridicat de emisii de dioxid de carbon, iar câștigurile care ar putea fi obținute prin îmbunătățirea eficienței energetice sunt semnificative. Instalațiile de producție de energie electrică sunt învechite și rămân puternic dependente de cărbune. Rețeaua de distribuție nu este suficient conectată cu țările vecine. Schema de sprijin pentru energia din surse regenerabile, care trebuia să intre în vigoare la 1 ianuarie 2016, a fost amânată, creând incertitudine în rândul investitorilor. Printre principalii factori care stau în calea investițiilor, în special în sectorul construcțiilor, sunt slaba acoperire a amenajării teritoriului și instabilitatea din acest domeniu, mai ales la nivel local, precum și reglementarea excesivă și inconsecvențele normative și administrative care împiedică eliberarea autorizațiilor de construire.

               (14)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Poloniei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2016. De asemenea, a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Poloniei în anii anteriori. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Polonia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin contribuția UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos.

               (15)În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de convergență al Poloniei, iar avizul său
                  8
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               RECOMANDĂ ca, în 2016 și în 2017, Polonia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să realizeze o ajustare bugetară anuală de 0,5 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2016 și 2017. Să consolideze cadrul bugetar, inclusiv prin instituirea unui consiliu bugetar independent. Să îmbunătățească sistemul de colectare a impozitelor, asigurând o mai bună respectare a legislației în materie de TVA, și să limiteze utilizarea pe scară largă a cotelor reduse de TVA.

               2.Să asigure sustenabilitatea și adecvarea sistemului de pensii și să sporească participarea la piața muncii, lansând reforma regimurilor de pensii preferențiale, înlăturând obstacolele din calea tipurilor de locuri de muncă bazate într-o mai mare măsură pe contracte pe durată nedeterminată și să îmbunătățească relevanța pentru piața muncii a educației și formării profesionale.

               3.Să ia măsuri prin care să elimine obstacolele din calea investițiilor în transporturi, construcții și infrastructură energetică și să crească gradul de acoperire al amenajării teritoriului la nivel local.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 341 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 și P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  Documentul de lucru al serviciilor Comisiei SWD(2016) 89 final.

                     (7)
                  COM(2014) 494 final.

                     (8)
                  În temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.5.2016
            COM(2016) 326 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2016și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Germaniei pentru 2016

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2016

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Germaniei pentru 2016

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice
                  2
               , în special articolul 6 alineatul (1),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  3
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  4
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului de politică economică,

               întrucât:

               (1)La data de 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  5
               , care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2016. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 17-18 martie 2016. La data de 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă
                  6
               , în care a identificat Germania ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro
                  7
               . Această recomandare a fost aprobată de Consiliul European din 18-19 februarie 2016 și adoptată de Consiliu la data de 8 martie 2016. În calitate de țară a cărei monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Germania ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării formulate.

               (2)Raportul de țară privind Germania pentru 2016
                  8
                a fost publicat la data de 26 februarie 2016. Acesta a evaluat progresele realizate de Germania în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la data de 14 iulie 2015 și pe cele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, acesta a inclus un bilanț aprofundat, realizat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. La data de 8 martie 2016, Comisia a adoptat o comunicare
                  9
                în care prezintă rezultatele bilanțului aprofundat. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că Germania se confruntă cu dezechilibre macroeconomice. Mai precis, excedentul de cont curent, care este unul ridicat și persistent, reflectă un nivel excedentar al economiilor și un nivel modest al investițiilor, atât în sectorul privat, cât și în cel public. Nivelul scăzut al investițiilor interne frânează potențialul de creștere, iar dependența puternică de cererea externă implică riscuri macroeconomice în contextul unei cereri externe scăzute. În plus, având în vedere dimensiunea sa, excedentul de cont curent are efecte adverse și asupra performanței economice a zonei euro. Luarea de măsuri menite să micșoreze nivelul acestuia ar contribui la îmbunătățirea potențialului de creștere al Germaniei și ar contribui la redresarea zonei euro.

               (3)La 15 aprilie 2016, Germania și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2016, iar la 29 aprilie 2016, Programul național de reformă. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)Recomandările specifice fiecărei țări relevante au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza această dispoziție în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare a eficacității fondurilor structurale și de investiții europene cu buna guvernanță economică
                  10
               .

               (5)În prezent, Germania face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și al regulii privind datoria. Conform Programului de stabilitate pentru 2016, guvernul intenționează să atingă o poziție bugetară echilibrată în termeni globali în perioada 2016-2020. Obiectivul bugetar pe termen mediu – un deficit structural de 0,5 % din PIB – continuă să fie îndeplinit cu o anumită marjă pe întreaga perioadă de programare. Conform Programului de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea treptat, ajungând la 59,5 % în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare – și care nu a fost aprobat de un organism independent – este plauzibil. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, se preconizează că soldul structural va înregistra un surplus de 0,4 % din PIB în 2016 și 2017, depășind astfel obiectivul bugetar pe termen mediu. Eventualele abateri viitoare, inclusiv cele menite să răspundă nevoilor în materie de investiții publice, vor fi evaluate în raport cu cerința de menținere a soldului structural la nivelul obiectivului bugetar pe termen mediu. Se preconizează că datoria brută se va menține pe o traiectorie descendentă fermă, depășind nivelul impus de regulile privind datoria. Se creează astfel spațiu pentru încurajarea investițiilor publice. Pe baza evaluării Programului de stabilitate și a previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul consideră că Germania va respecta, probabil, dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (6)Deși guvernul federal a adoptat o serie de măsuri menite să îmbunătățească nivelul investițiilor în infrastructură în următorii ani, aceste fonduri nu par să genereze încă o tendință de creștere durabilă a investițiilor publice și să îndeplinească cerințele în materie de investiții în infrastructură. În ansamblu, cheltuielile cu educația și cercetarea au înregistrat doar o ușoară creștere în ultimii ani și este posibil să nu fi atins ținta națională de 10 % din PIB în 2015. Este esențial să se facă în continuare investiții în educație, cercetare și inovare pentru a asigura competitivitatea Germaniei în viitor. Întrucât se așteaptă ca bugetul să fie echilibrat în termeni globali și structurali în 2016-2017, există în continuare o marjă de manevră bugetară suficientă pentru consolidarea investițiilor publice, fără a se încălca nici dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere, nici regula privind datoria. Reformarea sistemului de pensii ar contribui la asigurarea sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice. Structura actuală a egalizării bugetare este complexă și tinde să reducă stimulentele pentru îmbunătățirea veniturilor în diferitele landuri. Actuala revizuire a relațiilor bugetare federale oferă ocazia de a consolida cadrul existent, inclusiv prin asigurarea unor investiții publice suficiente la toate nivelurile administrative, în special la nivelul municipalităților. Actuala propunere de compromis convenită de landuri presupune o simplificare a egalizării bugetare orizontale, însă rămâne vagă în ceea ce privește clarificarea competențelor în materie de cheltuieli și nu conduce la creșterea autonomiei veniturilor. În același timp, instrumentele alternative finanțării tradiționale de stat a infrastructurii de transport, inclusiv parteneriatele public-privat, sunt utilizate doar într-o mică măsură. În plus, complexitatea responsabilităților în materie de planificare la diferitele niveluri administrative, blocajele legate de capacitatea administrativă și procedurile de aprobare complicate reprezintă tot atâtea obstacole în calea investițiilor. de asemenea, o utilizare mai eficientă a sistemului de achiziții publice ar putea avea un impact pozitiv asupra investițiilor, întrucât volumul procedurilor de ofertare publicate la nivelul UE rămâne mult sub media UE.

               (7)Complexitatea sistemului de impozitare a întreprinderilor rămâne un obstacol în calea investițiilor în sectorul privat, iar presiunea fiscală generală asupra întreprinderilor, inclusiv impozitul comercial aplicat la nivel local (Gewerbesteuer) și suprataxa de solidaritate, rămâne ridicată. Impozitul comercial aplicat la nivel local, prin includerea unor elemente independente de profit în baza de impozitare, a generat pierderi de eficiență. Sistemul fiscal favorizează finanțarea prin îndatorare în detrimentul finanțării prin capitaluri proprii, indicatorul relevant privind „predilecția pentru îndatorare” fiind al optulea în topul celor mai mari din UE în 2015. Procentajul impozitelor pe consum care sunt relativ favorabile creșterii și al impozitelor periodice pe proprietățile imobiliare în totalul impozitelor a rămas stabil în perioada 2007-2014, și anume 28-29 %, acesta fiind un nivel scăzut comparativ cu media UE, care este de aproximativ 32-33 %. În plus, a continuat tendința de mărire a impozitelor pe tranzacții imobiliare, în loc să se pună un accent mai puternic asupra impozitelor periodice pe proprietate, care au mai puține efecte de denaturare. Măsurile adoptate pentru modernizarea administrației fiscale s-au limitat la adoptarea, de către guvernul federal, a unor acte legislative de simplificare a procedurilor administrative fiscale. Între administrațiile fiscale ale celor 16 landuri nu există încă un schimb automat de date fiscale; un astfel de schimb ar putea îmbunătăți eficiența auditurilor fiscale. În general, problemele structurale și amânarea adoptării unor măsuri de modernizare conduc la o performanță relativ scăzută a administrației fiscale și la ineficiențe în ceea ce privește colectarea impozitelor.

               (8)În Germania, condițiile de finanțare sunt, în general, favorabile. Cu toate acestea, piața capitalului de risc rămâne subdezvoltată în comparație cu situația existentă la nivel internațional, iar dimensiunea limitată a acestei piețe se datorează condițiilorcadru privind impozitarea. Îmbunătățirea accesului la capital de risc reprezintă un factor important în stimularea activității antreprenoriale, inclusiv în sectoarele de înaltă tehnologie și pentru serviciile cu un grad ridicat de cunoștințe. Guvernul german a lansat o serie de măsuri menite să îmbunătățească condițiile aplicabile fondurilor cu capital de risc și analizează posibilitatea adoptării de noi măsuri în acest sens. În plus, o revizuire a cadrului de reglementare a fondurilor cu capital de risc ar putea contribui la stimularea investițiilor private, inclusiv din partea investitorilor străini.

               (9)Acțiunile de politică menite să stimuleze concurența în sectoarele serviciilor, în special în cel al serviciilor profesionale, au fost restrânse. Germania se numără printre statele membre cu bariere de reglementare mari în domeniul serviciilor. Reglementările care impun restricții pe piața produselor afectează atât prețurile, cât și productivitatea. Productivitatea scăzută a muncii și marjele de profit ridicate arată faptul că Germania dispune de o marjă considerabilă pentru îmbunătățirea performanței serviciilor profesionale. Problemele legate de serviciile pentru întreprinderi apar ca urmare a cerințelor de autorizare, a restricțiilor impuse asupra activităților multidisciplinare, a cerințelor în materie de asigurări și a tarifelor fixe. Există încă restricții în ceea ce privește cerințele privind forma juridică și participarea la capital. Planul de acțiune prezentat de Germania ca urmare a evaluării reciproce privind accesul la profesiile reglementate și exercitarea acestor profesii propune un număr limitat de acțiuni, deși există, în mod cert, loc pentru propuneri mai ambițioase.

               (10)Deși performanța generală a pieței forței de muncă este foarte ridicată, în special în contextul unei rate a șomajului situate la un nivel minim istoric, se prefigurează probleme legate de îmbătrânirea forței de muncă și de lipsa de personal calificat, pentru rezolvarea cărora trebuie folosită integral forța de muncă existentă. Întrucât aceste tendințe reprezintă o provocare nu numai pentru piața muncii, ci și pentru sustenabilitatea și adecvarea sistemului de pensii, pare indispensabilă introducerea unor stimulente mai puternice pentru pensionarea tardivă. Se așteaptă o creștere a sărăciei în rândul vârstnicilor, iar rata de înlocuire din sistemul de pensii obligatorii scade treptat, în condițiile în care nivelul contribuțiilor la sistemele de pensii din cel de al doilea și din cel de al treilea pilon este prea scăzut pentru a reduce acest risc în mod semnificativ. Numărul pensionarilor care beneficiază de un venit minim bazat pe o evaluare a resurselor a crescut de aproape două ori în perioada 2003-2014. Pe de altă parte, propunerile de majorare a stimulentelor pentru pensionare tardivă (FlexiRente) nu s-au concretizat încă. Rămâne de văzut cât de eficace pot fi aceste măsuri în contracararea stimulentelor pentru pensionare anticipată introduse în 2014.

               (11)Potențialul de participare a anumitor categorii de persoane la piața muncii, în special a femeilor și a persoanelor care provin din familii de migranți, rămâne insuficient valorificat, iar factorii care descurajează prezența lucrătorilor pe piața muncii, în special pentru o a doua persoană care contribuie la venitul familiei, sunt încă în vigoare. Anumite caracteristici ale sistemului fiscal și ale celui de sănătate constituie elemente prin care a doua persoană care contribuie la venitul familiei este descurajată să își caute un loc de muncă sau să lucreze mai multe ore. Se explică astfel proporția scăzută de femei care lucrează cu normă întreagă și numărul de ore lucrate în medie de femei, care se numără printre cele mai scăzute din UE, în ciuda faptului că rata de ocupare în rândul femeilor este una ridicată. Deși s-a înregistrat, ca o consecință secundară a introducerii salariului minim, o ușoară trecere de la „mini-joburi” la locuri de muncă standard, numărul persoanelor care au încă „mini-joburi” este de aproximativ șapte milioane. Scutirea „mini-joburilor” de la impozitul pe venitul persoanelor fizice și, în numeroase cazuri, de la toate contribuțiile angajatului la asigurările sociale îi descurajează pe lucrători să accepte locuri de muncă în care salariul este mai mare decât pragul pentru un „mini-job”, și anume 450 EUR pe lună. Acest element de descurajare este, în multe cazuri, și mai puternic atunci când se impozitează venitul comun al celor doi soți. Este posibil ca impactul pozitiv asupra veniturilor și a consumului gospodăriilor al ușoarei creșteri a mai multor indemnizații și al compensării progresiei reci să fie redus în mare măsură de creșterea contribuțiilor sociale pentru angajați. Sarcina fiscală asupra salariului minim este mare, comparativ cu alte state membre, iar acest lucru se traduce prin venituri mai mici pentru nivelurile inferioare ale grilelor de salarizare. Reducerea contribuțiilor angajaților la asigurările sociale sau a impozitului pe venitul persoanelor fizice, inclusiv prin indemnizații sau rambursări pentru anumite categorii, ar duce la o scădere a acestei sarcini fiscale și la o creștere a venitului net al persoanelor cu venituri mici, ceea ce ar însemna o creștere a posibilităților de consum.

               (12)Fluxul masiv de refugiați din ultimul an are o serie de consecințe sociale și economice asupra Germaniei. Se estimează că, pe termen scurt, afluxul de refugiați va duce la o creștere a cheltuielilor publice și va genera o creștere a cererii interne și, implicit, o creștere a PIB-ului; pe termen mediu însă, efectul asupra pieței forței de muncă și a creșterii depinde de succesul integrării pe piața muncii și al integrării sociale, inclusiv prin sprijin în domeniul educației. Acest aspect ocupă un loc important pe agenda politică, atât la nivelul UE, cât și la nivelul statului membru în cauză, și va fi monitorizat și analizat cu atenție, inclusiv în raportul de țară din 2017.

               (13)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Germaniei, pe care a publicat-o în Raportul de țară pentru 2016. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Germaniei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Germania, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin contribuția UE la deciziile naționale care urmează a fi adoptate. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos.

               (14)Prin prisma evaluării respective, Consiliul a examinat Programul de stabilitate și se așteaptă
                  11
                ca Germania să respecte Pactul de stabilitate și de creștere.

               (15)Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și evaluarea respectivă, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în 2016 și în 2017, Germania să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1. Să se înscrie pe o traiectorie ascendentă susținută în ceea ce privește investițiile publice, în special investițiile în infrastructură, educație, cercetare și inovare, prin folosirea marjei de manevră bugetare disponibile și prin stabilirea de priorități în ceea ce privește cheltuielile. Să îmbunătățească structura relațiilor fiscale federale, în vederea găsirii unor soluții la problema persistentă a nivelului scăzut al investițiilor publice, în special la nivel municipal.

               2. Să reducă ineficiențele din sistemului fiscal, în special prin revizuirea modului de impozitare a întreprinderilor și a impozitului comercial local, prin modernizarea administrației fiscale și prin revizuirea cadrului de reglementare pentru fondurile cu capital de risc. Să intensifice măsurile de stimulare a concurenței în sectorul serviciilor, în special în ceea ce privește serviciile profesionale și profesiile reglementate.

               3.Să mărească stimulentele de pensionare tardivă și să reducă factorii care descurajează prezența pe piața muncii a celei de a doua persoane care contribuie la venitul familiei. Să reducă sarcina fiscală mare impusă persoanelor cu venituri mici și să faciliteze tranziția de la „mini-joburi” la locuri de muncă standard.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

                     (3)
                  COM(2016) 326 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 și P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  COM(2015) 692 final.

                     (8)
                  SWD(2016) 75 final.

                     (9)
                  COM(2016) 95 final.

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.