				|

		52014DC0412

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Croației pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Croației pentru 2014 /* COM/2014/0412 final - 2014/ () */

Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Croației pentru 2014
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență
al Croației pentru 2014

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și
articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE)
nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea
supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și
coordonarea politicilor economice[1],
în special articolul 9 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE)
nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din
16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea
dezechilibrelor macroeconomice[2],
în special articolul 6 alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
având în vedere avizul Comitetului economic și
financiar,
având în vedere avizul Comitetului pentru
protecție socială,
având în vedere avizul Comitetului pentru
politică economică,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor
economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni
în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și
de competitivitate al Europei.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe
baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale
pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii
(2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind
orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale
statelor membre, care formează împreună „orientările integrate”.
Statele membre au fost invitate să țină seama de
orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a
forței de muncă aplicate la nivel național.
(3)
La 29 iunie 2012, șefii de stat
sau de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și
locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune
la nivel național, precum și la nivelul UE și al zonei euro, și
care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile
disponibile. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul
statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față
de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față
de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.
(4)
Croația a participat în mod voluntar și
în calitate neoficială la semestrul european din 2013, prin prezentarea
unui program economic, dar nu au fost formulate recomandări specifice
acestei țări. În concluziile adoptate la 21 iunie 2013,
Consiliul a salutat programul economic al Croației și a subliniat
că se așteaptă ca aceasta să înregistreze progrese în ceea ce
privește îndeplinirea cerințelor Pactului de stabilitate și de
creștere și că este necesar ca aceasta să urmeze o cale
credibilă de consolidare, menținând cheltuieli propice creșterii
și asigurând posibilități de cofinanțare a fondurilor
acordate de UE.
(5)
La 13 noiembrie 2013, Comisia a
adoptat analiza anuală a creșterii[5],
marcând începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice
din 2014. În aceeași zi, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE)
nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă[6], în care a identificat
Croația ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se
efectueze un bilanț aprofundat.
(6)
La 20 decembrie 2013, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității
financiare, a consolidării finanțelor publice și a acțiunilor
de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat
că este necesar să se continue consolidarea finanțelor publice
într-un mod diferențiat și favorabil creșterii economice,
să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei,
să se promoveze creșterea economică și competitivitatea,
să se combată șomajul și consecințele sociale ale
crizei și să se modernizeze administrația publică.
(7)
La 5 martie 2014, Comisia a publicat
rezultatele bilanțului aprofundat pe care l-a efectuat pentru Croația[7] în temeiul
articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia
desprinsă din analiza Comisiei este că Croația se confruntă
cu dezechilibre macroeconomice excesive care necesită o monitorizare specifică
și măsuri ferme de politică. Mai precis, în contextul unei creșteri
economice reduse și al unei capacități scăzute de ajustare,
sunt necesare măsuri de politică pentru remedierea punctelor slabe
cauzate de o datorie externă considerabilă, de rezultate la export
aflate în scădere, de un grad ridicat de îndatorare a întreprinderilor și
de o datorie publică brută aflată în creștere rapidă.

(8)
La 24 aprilie 2014, Croația și-a
prezentat Programul național de reformă pentru 2014 și Programul
de convergență pentru 2014. Pentru a se ține seama de
legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în
același timp.
(9)
Obiectivul strategiei bugetare prezentate în
Programul de convergență pentru 2014 constă în corectarea
deficitului excesiv până în 2016 și în revenirea simultană pe o
traiectorie de creștere economică durabilă. Se prevede că
acest obiectiv va fi atins prin reducerea continuă a deficitului de la
4,9 % din PIB în 2013 la sub 3 % din PIB până în 2016, an care
constituie termenul pentru corectarea deficitului excesiv. În program se
estimează că datoria publică va atinge o valoare maximă de
aproximativ 72 % din PIB în 2014, urmând să scadă ușor în
anul următor și să se stabilizeze ulterior. Scenariul
macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din program este
optimist de-a lungul întregii perioade acoperite de program. Conform
scenariului din program, ar urma ca PIB-ul să stagneze în 2014, pentru
2015 fiind estimată o creștere moderată de 1,2 %, spre
deosebire de previziunile Comisiei din primăvara anului 2014, conform
cărora PIB-ul ar urma să prezinte o scădere de 0,6 %, iar
creșterea ar urma să fie de 0,7 %. Valorile previziunilor
bugetare din program se abat de la standardele Sistemului european de conturi
naționale și regionale (SEC), generând discrepanțe față
de datele din trecut și de scenariul macroeconomic și împiedicând o
comparație corectă cu previziunile Comisiei din primăvara anului
2014. Mai mult, programul nu oferă un nivel suficient de detaliere în ceea
ce privește măsurile de consolidare pentru 2015 și 2016, în
special pe partea de cheltuieli. Din previziunile Comisiei din primăvara
anului 2014 reiese că soldul global va ajunge la 3,8 % din PIB în
2014 și la 3,1 % din PIB în 2015. După ajustarea necesară
pentru ca aceste previziuni să fie poată fi comparate cu obiectivele
stabilite în contextul procedurii aplicabile deficitelor excesive (și
anume, excluderea impactului produs de transferul activelor fondurilor de
pensii din al doilea pilon), valoarea deficitului, prevăzută de
Comisie, ar fi de 4,6 % din PIB în 2014 și de 3,8 % din PIB în
2015. Întrucât Programul de convergență constituie primul raport
privind măsurile întreprinse de autorități în urma deschiderii,
la 28 ianuarie 2014, a procedurii aplicabile deficitelor excesive,
Comisia a evaluat măsurile întreprinse de Croația într-o comunicare
publicată la 2 iunie 2014. Mai precis, se prevede că
obiectivul global va fi atins în 2014 și că deficitul se va situa
oarecum peste obiectiv în 2015. Îmbunătățirea soldului public structural
se situează cu puțin sub cerințe, atât pentru 2014, cât și
pentru 2015. În fine, deși variația soldului structural ajustat se
situează sub efortul recomandat, se estimează că efortul
măsurat în suma subiacentă a măsurilor discreționare va fi
realizat atât în 2014, cât și în 2015. În vederea reducerii impactului
negativ asupra creșterii și în vederea îmbunătățirii
sustenabilității consolidării, este necesar să se acorde
mai multă atenție calității măsurilor și să
se realizeze o tranziție spre măsuri bazate pe cheltuieli. Pe baza
evaluării programului și a previziunilor Comisiei, în temeiul
Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, Consiliul
consideră că, deși Croația a întreprins, până la
30 aprilie 2014, măsuri concrete pentru corectarea deficitului
său excesiv, astfel cum i s-a recomandat, sunt necesare eforturi
suplimentare pentru respectarea recomandării, formulate în cadrul
procedurii aplicabile deficitelor excesive, de a corecta deficitul excesiv
până în 2016 și de a asigura credibilitatea corecției.
(10)
Măsurile de consolidare bugetară ar
trebui orientate spre mărirea calității finanțelor publice,
în vederea obținerii unor sporuri de eficiență mai ales în ceea
ce privește cheltuielile cu salariile, cu asigurările sociale și
cu subvențiile, precum și în vederea asigurării unui spațiu
suficient de manevră bugetară pentru a acorda prioritate
cheltuielilor propice creșterii economice și investițiilor,
inclusiv în proiectele finanțate de Uniune. În ultimii ani, Croația a
realizat reforme semnificative în cadrul său bugetar. Cu toate acestea,
continuă să existe anumite lipsuri în ceea ce privește
planificarea bugetară, controlul efectiv al cheltuielilor și
aplicarea uniformă a constrângerilor bugetare, ceea ce are un impact
negativ asupra procesului de elaborare a politicilor bugetare. Deși a fost
modificat de curând, modul în care sunt concepute regulile de politică
bugetară ar trebui îmbunătățit în continuare. Eficacitatea
cadrului bugetar este subminată, în special, de absența unor
mecanisme preventive și de nivelul scăzut de respectare a regulii
privind îndatorarea, precum și de modul ambiguu în care este
formulată regula privind un buget cu sold structural. Instituirea unei
comisii de politică bugetară este binevenită, dar se
consideră că sunt necesare măsuri suplimentare pentru
consolidarea rolului acestei comisii în planificarea și monitorizarea
bugetului și, în special, pentru consolidarea independenței acesteia
față de orice autoritate bugetară.
(11)
Croația se confruntă cu provocarea de a
continua demersul de consolidare bugetară fără a dăuna
competitivității și perspectivelor de redresare economică.
Într-o astfel de situație, partea de venituri a finanțelor publice
este constrânsă de o definiție limitată a bazelor impozitelor
care oferă încasări fiscale stabile și care au un impact minor
de denaturare asupra creșterii economice. În acest context, în Programul
național de reformă se anunță un plan de introducere a unui
impozit periodic pe proprietate în 2016, însă nu au fost precizate
încă structura operațională a acestuia și nici cea a bazei
de impozitare. Croația este hotărâtă, de asemenea, să
adopte măsuri pentru mărirea gradului de respectare a obligațiilor
fiscale, prin reducerea economiei subterane. Au fost întreprinse demersuri în
această direcție. Prin introducerea treptată a caselor de marcat
fiscale, care asigură o supraveghere îmbunătățită a
tranzacțiilor, au crescut încasările din impozite. Se
preconizează că reorganizarea administrației fiscale va spori
eficiența și eficacitatea colectării impozitelor, reducând, în
același timp, sarcina de conformare fiscală a contribuabililor. Având
în vedere necesitățile de consolidare bugetară și luând în
considerare, de asemenea, cuantumul semnificativ al impozitelor necolectate, se
pare însă că există spațiu de manevră pentru sporirea
într-o și mai mare măsură a eficienței colectării
impozitelor, fiind necesar să se depună eforturi continue de
mărire a gradului de respectare a obligațiilor fiscale prin punerea
la dispoziția contribuabililor a mai multor servicii electronice.
(12)
Croația a adoptat măsuri în vederea
măririi nivelului de sustenabilitate și de adecvare a pensiilor:
vârsta legală de pensionare, vârsta de pensionare anticipată și
perioada de calificare pentru femei au fost majorate treptat începând din
noiembrie 2010 și urmează să fie armonizate pe deplin până
în 2030. În urma modificărilor aduse Legii pensiilor, care au fost
adoptate în decembrie 2013, vârsta legală de pensionare a fost
majorată de la 65 la 67 de ani, iar vârsta de pensionare anticipată
de la 60 la 62 de ani. Această majorare va intra însă în vigoare abia
în 2031, ceea ce este insuficient de ambițios având în vedere tendințele
demografice. În ciuda reformelor întreprinse în ultimii ani, există în
continuare diverse posibilități de pensionare anticipată.
Dată fiind amploarea excepțiilor, penalizările pentru
pensionarea anticipată și bonusurile pentru pensionarea târzie nu
stimulează foarte mult cetățenii să lucreze până la
vârsta legală de pensionare, ceea ce influențează negativ oferta
de forță de muncă și sustenabilitatea sistemului de pensii.
Pentru a contribui la limitarea afluenței de beneficiari ai unei pensii de
invaliditate și la reducerea fraudei prin unificarea evaluărilor
gradului de invaliditate, în 2013 a fost adoptată Legea privind organismul
unic de expertiză medico-legală. Această lege, combinată cu
un număr sporit de inspecții, abordează o nevoie clară,
însă efectul asupra cheltuielilor va depinde de modul în care dispozițiile
sunt puse în aplicare și de măsura în care se asigură
respectarea deciziilor. Pensiile din cadrul unor sisteme speciale care
depășeau un anumit prag au fost reduse cu 10 %, însă
temporar, iar indexarea lor a fost legată de un factor de creștere a
PIB-ului. În ciuda încercărilor recente de a restrânge cheltuielile și
de a spori transparența, convergența pensiilor din cadrul sistemelor
speciale spre norme generale prezintă un ritm și o amploare
scăzute, iar progresele globale sunt în continuare limitate.
(13)
Rezultatele obținute în sectorul
sănătății sunt suficient de bune și, cu anumite variații
de la o regiune la alta, serviciile sunt accesibile, dar sistemul contribuie în
mod semnificativ la presiunea la care sunt supuse finanțele publice.
Autoritățile au constatat ineficiențe remediabile în rețeaua
spitalicească. Planul general prezentat în martie 2014 pentru
reorganizarea serviciilor medicale spitalicești conține măsuri
prin care s-ar putea îmbunătăți raportul costuri/eficacitate,
cum ar fi raționalizarea rețelei spitalicești, reducerea duratei
medii de spitalizare, îmbunătățirea modului de alocare a
paturilor în spital, inclusiv în cazul îngrijirilor pe termen lung, și
efectuarea unor modificări suplimentare în sistemul de finanțare a
spitalelor. Pentru punerea în practică a planului ar trebui asigurate
capacități ridicate de monitorizare și de punere în aplicare,
atât în spitale, cât și în administrația centrală. Îngrijirile
pe termen lung se caracterizează prin servicii dispersate între sistemele
de sănătate și sistemele de bunăstare socială, rate
scăzute de acoperire și de asistență oficială, costuri
ridicate de furnizare a serviciilor și liste lungi de așteptare.
(14)
Ratele de angajare și de ocupare a forței
de muncă se numără printre cele mai scăzute din UE și
sunt deosebit de scăzute în rândul tinerilor și al vârstnicilor.
Dincolo de evoluțiile ciclice, această situație a pieței
forței de muncă este parțial legată de cadrele instituționale
și politice. Croația s-a angajat pe calea unei reforme a pieței
forței de muncă, în vederea sporirii flexibilității
acesteia. O primă fază a acestei reforme, axată pe reglementarea
contractelor de muncă cu durată determinată, a fost
finalizată în 2013. În ianuarie 2014, guvernul a adoptat o a doua
propunere legislativă în care se prevede reducerea costurilor de concediere
prin scurtarea și simplificarea procedurilor și prin sporirea
flexibilității orarului de lucru. În plus, ar urma să fie
introduse forme mai flexibile de angajare, precum contractele cu fracțiune
de normă. Croația s-ar ridica, prin aceste modificări, la
nivelul egalilor săi în ceea ce privește indicele de protecție a
locurilor de muncă. Deși ar trebui să aibă un efect pozitiv
asupra ocupării forței de muncă în general, aceste reforme
creează, de asemenea, un risc sporit de fragmentare a pieței forței
de muncă, inclusiv dezvoltarea contractelor cu durată
determinată. Între timp, nu se prevăd modificări în ceea ce
privește instituțiile de stabilire a salariilor, în ciuda combinației
speciale, observate în Croația, între salarii medii relativ ridicate și
o rată foarte scăzută de ocupare a forței de muncă. În
ciuda șomajului aflat în continuă creștere, cheltuielile și
acoperirea măsurilor de politică activă în domeniul pieței
forței de muncă, menite să îmbunătățească
accesul la piața forței de muncă și să
prelungească prezența pe această piață, se
situează încă sub medie, în special în ceea ce privește tinerii,
șomerii de lungă durată și lucrătorii în vârstă.
Capacitatea administrativă a serviciului public de ocupare a forței
de muncă din Croația este supusă unei presiuni masive, inclusiv
la nivel regional. Nu există un sistem general de monitorizare și de
evaluare a evoluțiilor de pe piața forței de muncă și
a necesităților acestei piețe, care să cuprindă și
o prognoză a calificărilor, și nici o evaluare periodică a
măsurilor de politică activă în domeniul pieței forței
de muncă. Există o proporție ridicată de activitate
plătită nedeclarată.
(15)
Situația de pe piața forței de
muncă este deosebit de îngrijorătoare mai ales în ceea ce îi privește
pe tineri, dat fiind că rata șomajului în rândul acestora a crescut
puternic, atingând aproape 50 % în 2013; în același timp
continuă să crească proporția tinerilor care nu sunt
încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional
sau de formare. Printre provocările importante se numără
sprijinirea proactivă a tinerilor neînregistrați și mobilizarea
sectorului privat în vederea asigurării unei oferte mai bogate de
ucenicii, în conformitate cu obiectivele unei garanții pentru tineret.
Croația se confruntă cu provocări serioase și în domeniul
educației, în ceea ce privește relevanța învățământului
pentru piața forței de muncă și calitatea acestuia în toate
sectoarele educaționale. Învățământul secundar și
învățământul superior nu conțin programe de învățare
la locul de muncă și nici de orientare profesională, iar
implicarea angajatorilor atât în învățământul profesional și
tehnic, precum și în învățământul secundar și
superior, este scăzută. Rata de ocupare a forței de muncă
în rândul proaspeților absolvenți este considerabil mai
scăzută decât în restul UE. Sistemul învechit de învățământ
profesional și tehnic este supus unei reforme care constă în testarea
unor noi programe școlare. Cadrul croat al calificărilor și
strategia croată pentru educație, știință și
tehnologie nu au fost încă puse în aplicare, însă ele ar trebui
să îmbunătățească rezultatele din învățământ
și să le alinieze la necesitățile pieței forței
de muncă.
(16)
Șomajul ridicat și participarea
slabă la piața forței de muncă au condus la o deteriorare a
situației sociale din Croația. Proporția persoanelor expuse
riscului de sărăcie și de excludere socială a crescut în
ultimii ani, situându-se cu mult peste media UE. Modul în care este conceput
sistemul de prestații sociale permite beneficiarilor să acumuleze mai
multe transferuri de numerar care se suprapun. În momentul în care se
încadrează în muncă, beneficiarii își pierd unele dintre aceste
transferuri sociale, fiind astfel descurajați să participe la piața
forței de muncă. Există posibilitatea de a conferi mai
multă eficiență și transparență sistemului de
protecție socială: în prezent, alocările din schemele de ajutor
pentru venit și de prestații se fac prin intermediul mai multor
instituții și niveluri ale administrației, observându-se o
aplicare neuniformă a criteriilor, precum și suprapuneri. Prin Legea
privind bunăstarea socială din 2013 a fost introdusă o evaluare
mai strictă a resurselor și patru din cele peste 70 de prestații
sociale existente la nivel național, inclusiv câteva prestații destinate
anumitor categorii de beneficiari, au fost fuzionate în venitul minim general.
Se află în curs de introducere treptată un „ghișeu unic” național
prin care vor fi administrate toate prestațiile sociale în numerar la
nivel național. Introducerea acestuia urmează să fie
finalizată în 2016. Cu toate acestea, va fi dificil să se asigure o
monitorizare și o evaluare sistematice, deoarece nu au fost integrate
schemele și programele de ajutor pentru venit de la nivel local și
regional, nici diferitele prestații în numerar destinate anumitor
categorii de beneficiari care nu au fost supuși unei evaluări a
resurselor. În ciuda mai multor reforme legislative întreprinse începând din
2011, sistemele de prestații sociale nu au reușit, dat fiind modul în
care sunt concepute, să se adreseze efectiv persoanelor cu cele mai
stringente nevoi.
(17)
Cadrul legislativ pentru desfășurarea
unei activități comerciale aplicabil în prezent în Croația
prevede o sarcină ridicată pentru societățile comerciale,
care este caracterizată de lipsa de securitate juridică, de lipsa de
transparență a procesului decizional, în special la nivel local, și
de existența a numeroase taxe parafiscale. Mai mult, gradul ridicat de
fragmentare a responsabilităților administrației publice la
nivel regional și local, precum și sistemul complex de separare a
competențelor între ministere și agenții la nivel central
îngreunează deciziile comerciale și lungesc procedurile
administrative. Pentru identificarea obstacolelor din calea desfășurării
unei activități comerciale a fost introdusă o abordare
structurată la nivelul administrației centrale; cu toate acestea, nu
se aplică o metodologie uniformă pentru calcularea sarcinii
administrative, ceea ce diminuează eficacitatea măsurilor adoptate
deja. Ghișeul unic existent pentru societățile comerciale
îndeplinește numai un număr restrâns de funcții. Este necesar
să se raționalizeze și să se îmbunătățească
controlul subvențiilor și al garanțiilor de stat; un registru
central al persoanelor juridice și fizice care beneficiază de sprijin
ar putea reprezenta un prim pas în acest domeniu. Croația a demarat
reforme ale administrației publice în vederea consolidării
capacităților administrative ale acesteia și a
îmbunătățirii orientării către clienți a
serviciilor publice pentru cetățeni și societăți
comerciale. Cu toate acestea, calitatea guvernanței publice se menține
la un nivel scăzut, fiind caracterizată de o coordonare
deficitară între diferitele niveluri ale administrației și de o
utilizare limitată sau excesiv de birocratică a unui proces
decizional și a unei evaluări bazate pe date concrete. Un pas în
direcția cea bună îl constituie adoptarea strategiei de reformă
a administrației publice; această strategie ar trebui să fie
introdusă complet la toate nivelurile administrației.  Din experiența
utilizării fondurilor de preaderare reies anumite deficiențe în ceea
ce privește planificarea strategică și capacitatea instituțională,
precum și lipsuri în ceea ce privește elaborarea proiectelor și
monitorizarea rezultatelor acestora.
(18)
Întreprinderile deținute sau controlate de
stat suportă efectele negative ale unei slabe guvernanțe, în timp ce
punerea în aplicare a noii strategii de administrare a activelor și a
întreprinderilor publice s-a confruntat cu întârzieri. Nu există, în
prezent, o procedură competitivă de selecție a membrilor
consiliilor de supraveghere și a conducerii întreprinderilor, iar numirile
nu se publică. Deși au fost întreprinse măsuri pentru
îmbunătățirea cadrului anticorupție, sunt necesare eforturi
suplimentare, la toate nivelurile administrației, în ceea ce privește
prevenirea corupției. Printre elementele esențiale care lipsesc, în
prezent, din cadrul anticorupție se numără mecanismele de
verificare efectivă a conflictelor de interese și a declarațiilor
de avere în rândul funcționarilor publici, precum și garanțiile
specifice pentru întreprinderile deținute sau controlate de stat. Atribuțiile
de verificare ale Comisiei pentru soluționarea conflictelor de interese se
bazează pe competențele altor autorități și pe
atitudinea proactivă a acestora. În ciuda progreselor înregistrate în ceea
ce privește sporirea transparenței procedurilor de achiziții
publice, nu se utilizează în mod sistematic instrumente de evaluare a
riscurilor, iar sectoarele vulnerabile par să nu fie tratate cu
prioritatea cuvenită. Având în vedere și faptul că în anii
următori vor fi alocate fonduri ale UE, este necesar să se
consolideze procesul de supraveghere a punerii efective în aplicare a normelor
de achiziții publice.
(19)
Aplicarea răspândită a procedurii de
prefaliment în 2013 a înregistrat un anumit succes în ceea ce privește
rezolvarea problemelor de achitare a datoriilor, cu care se confruntau
întreprinderile în contextul unor proceduri de faliment complexe, costisitoare și
îndelungate. Cu toate acestea,
există posibilitatea ca acest instrument să fie consolidat în mod
considerabil prin remedierea diferitelor lipsuri, cum ar fi prin explicarea mai
clară a rolului pe care îl are statul în proces, prin consolidarea rolului
pe care îl au instanțele comerciale în validarea creanțelor și a
unor planuri judicioase de restructurare, precum și prin lărgirea
domeniului de aplicare al procedurii pentru a se permite realizarea
efectivă a restructurării înainte ca debitorul să ajungă în
insolvență, și prin remedierea deficiențelor în ceea ce
privește punerea în aplicare a legislației. În ciuda mai multor
reforme întreprinse pentru sporirea eficacității justiției,
procedurile judiciare în cazurile civile, comerciale și administrative
sunt nejustificat de îndelungate, în special în primul grad de jurisdicție.
Numărul de cazuri care stagnează în instanță a crescut în
2013 și este foarte ridicat, îndeosebi în ceea ce privește
procedurile civile și comerciale. Pentru soluționarea acestor
aspecte, care stânjenesc activitatea comercială și reduc
atractivitatea Croației pentru investițiile directe străine,
sunt necesare eforturi neîntrerupte pentru crearea și impunerea unor
stimulente adecvate de soluționare a acțiunilor în timp util și
pentru promovarea soluționării extrajudiciare a litigiilor, în
special în cazul cererilor cu valoare redusă.
(20)
 Abordarea conservatoare adoptată de Banca Națională
a Croației față de reglementarea macroprudențială, în
special în ceea ce privește nivelurile de capital, a însemnat că
băncile au atins un grad de reziliență care s-a dovedit a fi
util, date fiind provocările cu care acestea se confruntă în
contextul unei economii slabe. Cu toate acestea, având în vedere intrarea
economiei în cel de al șaselea an de recesiune și creșterea
numărului de credite neperformante, calitatea activelor băncilor este
expusă riscurilor. Este binevenit faptul că anumite portofolii ale
celor mai mari patru bănci croate, care sunt deținute de investitori
străini, vor fi incluse în evaluarea calității activelor/simularea
de criză efectuată în cadrul mecanismului unic de supraveghere în
zona euro. Din exercițiu sunt excluse însă anumite portofolii
importante din punct de vedere material din perspectiva croată, deoarece
portofoliile sunt alese pe baza relevanței lor la nivelul unui grup
bancar. În plus, în exercițiu nu sunt incluse băncile mijlocii și
mici, care ar putea să aibă niveluri de capital mai scăzute și
o calitate a activelor mai puțin solidă și care ar putea să
fie importante pentru stabilitatea financiară. Completarea exercițiului
desfășurat în cadrul mecanismului unic de supraveghere cu un exercițiu
suplimentar de supraveghere și diagnoză, conceput special pentru
sistemul financiar croat (și în care ar putea fi incluse portofolii
semnificative ale filialelor croate neincluse în exercițiul din cadrul
mecanismului unic de supraveghere, precum și bănci mijlocii și
mici importante), ar putea îmbunătăți înțelegerea
generală a modului în care băncile clasifică împrumuturile și
a adecvării modului în care acestea provizionează creditele.
(21)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Croației
și a evaluat Programul de stabilitate și Programul național de
reformă prezentate de această țară. Comisia a ținut
seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și
socioeconomică sustenabilă în Croația, ci și de
conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere
necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a
Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale
viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul
semestrului european se reflectă în recomandările 1-8 de mai jos.
(22)
Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a
examinat Programul de convergență al Croației, iar avizul[8] său se
reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.
(23)
Având în vedere bilanțul aprofundat realizat
de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național
de reformă și Programul de convergență. Recomandările
sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE)
nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-8 de mai jos.
RECOMANDĂ ca, în perioada
2014-2015, Croația să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să
pună pe deplin în aplicare măsurile bugetare adoptate pentru 2014.
Să consolideze strategia bugetară, prin detalierea într-o și mai
mare măsură a măsurilor anunțate pentru 2015 și 2016,
precum și prin includerea unor măsuri suplimentare permanente și
favorabile creșterii economice, în vederea asigurării unei
corectări sustenabile a deficitului excesiv până în 2016. Să
asigure, în același timp, realizarea efortului de ajustare
structurală, astfel cum se specifică în recomandarea formulată
de Consiliu în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Să
alinieze previziunile din program la standardele SEC și la cerințele
Pactului de stabilitate și de creștere. Să adopte măsuri
pentru consolidarea controlului cheltuielilor. Să efectueze, până în
martie 2015, o evaluare amănunțită a cheltuielilor. Să
consolideze procesul de planificare bugetară, în special prin asigurarea
unor previziuni macroeconomice și bugetare mai precise și prin
consolidarea obligativității plafoanelor de cheltuieli anuale și
pe termen mediu, și să îmbunătățească modul în
care sunt concepute regulile de politică bugetară. Să consfințească
prin lege, până în octombrie 2014, nou instituita Comisie pentru
politica bugetară, să consolideze independența acesteia față
de toate autoritățile bugetare, să extindă mandatul
acesteia, în special cu privire la monitorizarea tuturor regulilor de
politică bugetară și la evaluarea ex ante și ex
post a previziunilor, și să îi pună la dispoziție
resurse adecvate. Pornind de la planurile conturate în Programul național
de reformă, să prezinte o strategie concretă de reformare a
impozitului periodic pe proprietate. Să demareze un proces de raportare și
de revizuire a cheltuielilor fiscale. Să mărească gradul de
respectare a obligațiilor fiscale, în special prin sporirea într-o și
mai mare măsură a eficienței administrației fiscale;
să prezinte un plan de acțiune în acest scop până la sfârșitul
anului 2014.
2.           Să adopte, până în
martie 2015, actele legislative necesare pentru accelerarea
armonizării prevăzute a vârstei legale de pensionare pentru femei și
bărbați și pentru urgentarea majorării prevăzute a
vârstei legale de pensionare la 67 de ani. Să reducă posibilitățile
de pensionare anticipată. Să asigure efectuarea unor evaluări și
controale mai stricte în ceea ce privește pensiile de invaliditate și
să accelereze integrarea pensiilor din cadrul sistemelor speciale în
sistemul general de pensii. Să consolideze raportul costuri/eficacitate al
sectorului sănătății, inclusiv în spitale.
3.           Să realizeze, până
în martie 2015, a doua fază a reformei legislației muncii,
după consultarea partenerilor sociali, mai ales cu privire la condițiile
de concediere și la orarul de lucru, și în vederea prevenirii unei
noi segmentări pe piața forței de muncă, inclusiv în ceea
ce îi privește pe tineri. Să întreprindă o revizuire a
sistemului de stabilire a salariilor, în vederea unei mai bune alinieri a evoluției
productivității la condițiile de salarizare. Să prezinte
concluziile acestei revizuiri până la sfârșitul anului 2014.
Să mărească eficacitatea și raza de acțiune a
politicilor active din domeniul pieței forței de muncă, prin
consolidarea capacităților administrative ale serviciilor publice de
ocupare a forței de muncă, inclusiv la nivel regional, și prin
includerea unui număr mai mare de tineri, șomeri de lungă durată
și lucrători în vârstă.  Să acorde prioritate sprijinirii
proactive a tinerilor neînregistrați și să mobilizeze sectorul
privat în vederea asigurării unei oferte mai bogate de ucenicii, în
conformitate cu obiectivele unei garanții pentru tineret. Să
elaboreze, până la sfârșitul anului 2014, proiecte de planuri
pentru combaterea muncii nedeclarate. Să pună în aplicare măsuri
de îmbunătățire a relevanței rezultatelor din învățământ
pentru piața forței de muncă și de sporire a calității
acestora, prin modernizarea sistemelor de calificare, prin introducerea unor
mecanisme de asigurare a calității și prin îmbunătățirea
tranziției de la școală la muncă, ceea ce presupune, în
special, consolidarea învățământului profesional și a
învățării la locul de muncă.
4.           Să revizuiască
sistemele de impozite și de prestații sociale până la sfârșitul
anului 2014 și să prezinte un plan de acțiune pentru
îmbunătățirea reinserției persoanelor inactive și a șomerilor.
Să sporească eficacitatea și transparența sistemului de protecție
socială prin consolidarea în continuare a prestațiilor, prin
uniformizarea criteriilor de eligibilitate și prin conectarea datelor
provenite de la toate nivelurile și entitățile guvernamentale
relevante în cadrul „ghișeului unic”. Să sporească eficacitatea și
gradul de adecvare a prestațiilor sociale printr-o mai bună direcționare
a acestora.
5.           Să adopte măsuri
suplimentare pentru îmbunătățirea mediului de afaceri. Mai
precis, să stabilească, până în martie 2015, un obiectiv de
reducere considerabilă a cerințelor administrative, inclusiv a
taxelor parafiscale. Să combată nivelul ridicat de fragmentare și
suprapunerea responsabilităților, prin raționalizarea proceselor
administrative și prin clarificarea procesului decizional și a
cadrului de responsabilitate de la diferitele niveluri ale administrației și,
la nivelul administrației centrale, dintre ministere și agenții.
Să consolideze capacitatea administrativă și planificarea
strategică a unităților cărora le-a fost încredințată
gestionarea fondurilor structurale și de investiții europene și
să le pună la dispoziție resurse umane adecvate și stabile.

6.           Să prezinte, până
în octombrie 2014, un plan detaliat de administrare a bunurilor publice
pentru 2015. Să se asigure că întreprinderile aflate în controlul
statului sunt administrate într-un mod transparent și responsabil; mai
precis, să consolideze cerințele referitoare la competențele
membrilor consiliilor de administrație și de supraveghere numiți
de stat și să introducă un registru public al numirilor. Să
mărească gradul de prevenire a corupției în administrația
publică și în întreprinderile deținute și controlate de
stat, inclusiv prin lărgirea atribuțiilor de verificare ale Comisiei
de soluționare a conflictelor de interese. Să sporească transparența
și eficiența achizițiilor publice atât la nivel central, cât și
la nivel local, precum și capacitatea de monitorizare a punerii în
aplicare și de detectare a neregulilor.
7.           Să consolideze,
până la sfârșitul anului 2014, rolul instanțelor comerciale
în monitorizarea transparenței și a legalității la
aplicarea procedurii de prefaliment în cazul marilor întreprinderi. Să
revizuiască testul obligatoriu de insolvență/lipsă de
lichidități, la care sunt supuse întreprinderile pentru a putea
solicita o procedură de prefaliment, și să raționalizeze
procedura de insolvență/lichidare, în sensul reducerii duratei
acesteia. Să consolideze calitatea și eficiența sistemului
judiciar, în special prin oferirea unor stimulente pentru soluționarea acțiunilor
civile, comerciale și administrative în timp util și pentru
promovarea soluționării extrajudiciare a litigiilor, în special în
cazul cererilor cu valoare redusă.
8.           Să completeze exercițiile
de evaluare a calității activelor și de simulare de criză,
desfășurate de Banca Centrală Europeană în 2014, să
efectueze un exercițiu cuprinzător de verificare a portofoliilor,
conceput special pentru sectorul financiar croat, care să pună accent
pe portofoliile importante neincluse în exercițiul desfășurat de
Banca Centrală Europeană și în care să fie incluse
bănci mijlocii și mici importante.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM(2014) 412 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 și P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 82 final.
[8]               Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2)
din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Consiliului din 18 februarie 2014 privind descărcarea de gestiune care urmează să fie acordată Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (Al optulea FED) pentru exercițiul financiar 2012

text:
               29.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 18 februarie 2014
   privind descărcarea de gestiune care urmează să fie acordată Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (Al optulea FED) pentru exercițiul financiar 2012
   2014/C 289/01
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere cea de a patra Convenție ACP-CEE, semnată la Lomé la 15 decembrie 1989 (1), modificată prin acordul semnat la Mauritius la 4 noiembrie 1995 (2),
   având în vedere Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în Consiliu, privind finanțarea și administrarea ajutoarelor comunitare în temeiul celui de-al doilea Protocol financiar la cea de-a patra Convenție ACP-CEE (3) (denumit în continuare „acordul intern”), care instituie, printre altele, cel de Al optulea fond european de dezvoltare (Al optulea FED), în special articolul 33 alineatul (3),
   având în vedere Regulamentul financiar din 16 iunie 1998 aplicabil cooperării în vederea finanțării dezvoltării în temeiul celei de-a patra Convenții ACP-CE (4), în special articolele 66-74,
   după consultarea contului de venituri și cheltuieli și a bilanțului referitoare la operațiunile celui de al optulea FED astfel cum se prezintă la 31 decembrie 2012, precum și a Raportului anual al Curții de Conturi referitor la activitățile finanțate de Al optulea, Al nouălea și Al zecelea fond european de dezvoltare (FED) privind exercițiul financiar 2012, însoțit de răspunsurile Comisiei (5),
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 33 alineatul (3) din acordul intern, descărcarea de gestiune financiară a celui de Al optulea FED este acordă Comisiei de către Parlamentul European la recomandarea Consiliului.

               (2)

               Executarea în ansamblu de către Comisie a operațiunilor celui de Al optulea FED în decursul exercițiului financiar 2012 a fost satisfăcătoare,

         RECOMANDĂ Parlamentului European să acorde Comisiei descărcarea de gestiune cu privire la executarea operațiunilor celui de Al optulea FED pentru exercițiul financiar 2012.

      Adoptată la Bruxelles, 18 februarie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         G. STOURNARAS

      (1)  JO L 229, 17.8.1991, p. 3.

      (2)  JO L 156, 29.5.1998, p. 3.

      (3)  JO L 156, 29.5.1998, p. 108.

      (4)  JO L 191, 7.7.1998, p. 53.

      (5)  JO C 331, 14.11.2013, p. 261.


|

52011DC0400

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI COMITETUL REGIUNILOR Încheierea primului semestru european de coordonare a politicilor economice: Orientări pentru politicile naționale în perioada 2011-2012  /* COM/2011/0400 final */

	COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILORÎncheierea primului semestru european de coordonare a politicilor economice: orientări pentru politicile naționale în perioada 2011-2012SPRIJINIREA UE S Ǎ IAS Ǎ MAI PUTERNIC Ǎ DIN CRIZ ǍUE face față celei mai grave crize economice de la crearea ei: atât guvernele, cât și cetățenii au fost supuși unor presiuni nemaiîntâlnite și s-au luat decizii fără precedent într-o perioadă foarte scurtă, lucru care a fost costisitor și dureros. Criza nu a început în Europa, astfel că și alte economii importante au suferit șocuri similare. În cadrul UE, impactul a variat de la țară la țară, unele state membre revenindu-și rapid după etapa inițială de încetinire economică, în timp ce altele se confruntă cu provocări uriașe. Conform previziunilor Comisiei, în tot mai multe state membre ale UE se înregistrează un reviriment economic, însă acesta rămâne inegal și marcat de incertitudini.Nu se poate vorbi de revenirea la situația de dinainte de criză: societățile noastre vor fi afectate și transformate radical de șocurile înregistrate în ultimii trei ani, potențialul nostru de creștere a avut de suferit, finanțele noastre publice și sistemele noastre financiare au fost afectate negativ și o parte semnificativă a populației noastre a devenit șomeră, în special tinerii, a fost afectată de șomaj. Multe persoane vor mai avea de înfruntat greutăți o perioadă, iar altele vor realiza din ce în ce mai mult care ar putea fi implicațiile unei redresări caracterizate de lipsă de locuri de muncă. În multe zone, reacția cetățenilor a fost una de mânie și de frustrare.Criza ne-a ajutat să realizăm că economiile noastre sunt interrelaționate. Același lucru se poate spune și despre viitorul nostru. UE este un spațiu economic partajat, și nu 27 de economii, astfel că ceea ce afectează o țară le afectează pe toate. Acest lucru este valabil în special în cazul celor 17 state membre care fac parte din zona euro, având aceeași monedă. Pentru a ne recâștiga capacitatea de creștere economică și pentru a asigura faptul că performanțele statelor membre mai degrabă le consolidează decât le obstrucționează pe cele ale altora, trebuie să introducem dimensiunea colectivă a UE în procesele decizionale de la nivel național înainte de luarea deciziilor. Necesitatea unei coordonări sporite a politicilor la nivelul UE nu este legată doar de criză. Dezechilibrele macroeconomice s-au acumulat de-a lungul câtorva ani, multe state membre nemaiavând sau având puțină marjă de manevră în momentul declanșării crizei. O mai bună coordonare a politicilor constituie, de asemenea, cel mai bun răspuns pe care UE îl poate da la provocările globalizării. În afara UE, economiile emergente au fost afectate într-o mai mică măsură de criză și înregistrează rate ale creșterii foarte puternice. UE are nevoie de eforturi constante pentru a-și spori competitivitatea pe piețele mondiale, astfel încât să își păstreze nivelul de trai.Ceea ce trebuie reținut în principal din această experiență este că axarea doar pe criteriile legate de datorie și de deficit din cadrul pactului de stabilitate și creștere și implementarea insuficientă nu au putut preveni apariția unor probleme grave în alte domenii. Acest lucru a însemnat că am abordat prea târziu problemele cruciale, iar când am făcut-o, reticența noastră de a pune la îndoială, în mod constructiv, demersurile altor state membre a însemnat că nu a existat un sentiment al responsabilității colective în ceea ce privește rezultatele obținute. Mult prea des, presiunile pieței au dictat cursul acțiunilor noastre.Confruntându-se cu iminența crizei, UE a elaborat un răspuns comun, coerent și cuprinzător, întocmind planuri de redresare, coordonând salvarea și restructurarea băncilor, revizuind complet supravegherea serviciilor financiare, oferind asistență macrofinanciară mai multor state membre[1], creând noi mecanisme de sprijin pentru protejarea stabilității financiare în zona euro și stabilind obiective ambițioase pentru o nouă modalitate de a asigura o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii ca parte a Strategiei Europa 2020[2].Prinde contur o nouă guvernanță economică a UE. Propunerile legislative ale Comisiei și activitatea grupului operativ condus de președintele Consiliului European vor conduce la remodelarea integrală a instrumentelor UE, pentru a preveni dezechilibrele macroeconomice și a consolida modul de funcționare al Pactului de stabilitate și creștere. În primăvara acestui an, statele membre care fac parte din zona euro și o serie de alte state membre[3] au convenit să facă eforturi suplimentare pentru a promova competitivitatea, ocuparea forței de muncă, sustenabilitatea finanțelor publice și stabilitatea financiară, ca parte a Pactului euro plus.UE implementează în prezent o nouă metodă de lucru – semestrul european – pentru a asigura faptul că discuția colectivă privind prioritățile-cheie are loc la nivelul UE înainte, nu după ce se iau deciziile naționale. Rezultatele acestei discuții trebuie să fie reflectate apoi efectiv în procesul decizional de la nivel național, în special în bugetele naționale și în reforme structurale, pentru ca eforturile naționale și ale UE să fie reunite și corelate astfel încât, cu timpul, să se obțină progrese, care să fie monitorizate.Pe baza evaluării programelor statelor membre, Comisia prezintă acum recomandări pentru fiecare țară, precum și pentru zona euro. Aceste orientări se limitează la prioritățile-cheie care trebuie abordate în următoarele 12-18 luni. Acest lucru reflectă o alegere deliberată de a se pune accentul pe provocările cele mai presante și pe rezultatele care se pot obține în perioada respectivă, luând în considerare circumstanțele specifice fiecărui stat membru. Pentru statele membre care primesc asistență financiară externă, Comisia a decis să facă o singură recomandare: ca acestea să pună în aplicare programul de angajamente până la termenul stabilit. În documentele de însoțire este prevăzută o analiză mai detaliată, pentru a sublinia aspectele de natură structurală și a indica prioritățile pe termen mediu, în special pe cele legate de realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020. Odată adoptate de Consiliu, fiecare stat membru ar trebui să ia măsurile necesare pentru ca orientările să se reflecte în procesul decizional național și în procesul bugetar anual.Caseta 1. Primul semestru europeanSemestrul european a început în ianuarie 2011 cu prezentarea de către Comisie, în cadrul analizei anuale a creșterii și în raportul comun privind ocuparea forței de muncă[4], a principalelor provocări socioeconomice ale UE. Consiliul European de primăvară a aprobat și completat orientările prevăzute în analiza anuală a creșterii. În acest context, statelor membre li s-a cerut să prezinte la sfârșitul lunii aprilie[5] programe de stabilitate sau de convergență – care se referă la situația finanțelor publice ale acestora – și programe naționale de reformă - care prezintă măsurile de politică esențiale pentru sprijinirea creșterii și a creării de locuri de muncă și pentru a atinge obiectivele Strategiei Europa 2020. În plus, majoritatea statelor membre ale Pactului euro plus și-au prezentat angajamentele specifice asumate în cadrul pactului (a se vedea mai jos)Comisia a evaluat aceste programe și angajamente și prezintă acum orientări pentru fiecare țară, astfel încât Consiliul European din luna iunie să poată încheia primul semestru. Chiar dacă se recunoaște faptul că poate fi nevoie de timp pentru ca reformele să dea rezultate, Comisia s-a axat pe domenii în care acum trebuie întreprinse noi acțiuni.În lumina acestei prime experiențe, Comisia consideră că semestrul european poate deveni o metodă de guvernanță eficace de sprijinire a procesului decizional al UE și a celui național în mod integrat, transparent și prompt, cu condiția ca statele membre să decidă în mod colectiv cu privire la principalele orientări de politică care trebuie puse în aplicare și să dea curs recomandărilor Consiliului:- prezentarea simultană a programelor de stabilitate sau convergență și a programelor naționale de reformă permite UE să evalueze concomitent strategiile naționale fiscale și strategiile de creștere, inclusiv eventualele riscuri, dezechilibre sau compensări care nu ar fi fost observate altfel. Acesta este motivul pentru care Comisia prezintă un set integrat de recomandări pentru fiecare stat membru, respectând totodată diferitele temeiuri juridice care stau la baza acestora. Consiliul este invitat să trimită un set unic de recomandări fiecărui stat membru, care să includă avizul Consiliului cu privire la situația fiscală a statului respectiv.- combinarea orientărilor la nivelul UE cu cele specifice fiecărei țări permite discutarea agendelor naționale și prezentarea acestora în contextul obiectivelor UE. Aceasta înseamnă că dimensiunea UE poate fi introdusă în procesul decizional național înainte de luarea deciziilor. De asemenea, Uniunea Europeană poate astfel să țină seama de eforturile naționale și să decidă cu privire la acțiunile complementare care mai trebuie luate la nivelul UE, de exemplu în contextul inițiativelor emblematice[6] din cadrul Strategiei Europa 2020.- combinarea orientărilor pe termen scurt cu obiectivele pe termen mediu oferă UE și statelor sale membre mijloacele necesare pentru a elabora, cu timpul, o serie de reforme și politici mai bine coordonate.EVALUAREA șI RECOMANDăRILE COMISIEIDin evaluarea globală efectuată de Comisie reiese că programele prezentate de statele membre constituie un bun punct de plecare pentru sprijinirea redresării economice a Europei, pentru abordarea provocărilor fiscale și pentru conducerea unor reforme mai ambițioase la nivel național. Orientările din analiza anuală a creșterii au fost, în general, preluate în acțiunile naționale. Adoptarea unor obiective naționale arată faptul că există un grad semnificativ de angajament față de obiectivele Strategiei Europa 2020[7].Cu toate acestea, Comisia este preocupată de faptul că, prin combinarea acestor angajamente, UE nu ar putea să își atingă obiectivele globale până în 2020. Pe baza angajamentelor naționale, UE este pe drumul cel bun în privința îndeplinirii obiectivelor sale privind reducerea emisiilor, surselele de energie regenerabile și abandonul școlar timpuriu. Sunt necesare eforturi suplimentare pentru a atinge obiectivele în domeniile ocupării forței de muncă, cercetării și dezvoltării, eficienței energetice, învățământului superior și sărăciei.În perioada 2011-2012, statele membre se confruntă cu provocări importante, într-un context deosebit de dificil. Marja de manevră fiscală este foarte limitată și, pe măsură ce impactul crizei se face simțit, se creează nemulțumiri în rândul cetățenilor din mai multe state membre. Cu toate acestea, ca răspuns la presiunea exercitată de evenimente, multe dintre modificările necesare pentru remedierea deficiențelor structurale, care au fost adesea amânate timp de mulți ani, sunt acum avute în vedere sau puse în aplicare. Acest lucru este cel mai evident în statele membre care beneficiază de sprijin din partea UE, a altor state membre și a FMI, dar este, de asemenea, evident, într-o măsură mai mare sau mai mică, în toate programele naționale.În evaluarea sa, Comisia recunoaște amploarea reformelor demarate deja de statele membre și recunoaște că nu există soluții universale și nici miraculoase: nu ar trebui făcut totul de către toți în același timp, lucru care, de altfel, nici nu este posibil. Totuși, dată fiind gravitatea situației și interdependențele dintre economiile noastre, Comisia recomandă acțiuni la nivel național în următoarele domenii identificate în analiza anuală a creșterii:Premise pentru creștere-  Având în vedere că, în prezent, 24 de state membre fac obiectul procedurii de deficit excesiv, iar nivelurile datoriei publice continuă să fie îngrijorător de ridicate, majoritatea statelor membre întreprind eforturi ample de consolidare fiscală și au sarcina de a revizui substanțial nivelurile și structurile cheltuielilor și veniturilor lor în bugetele naționale. Adoptarea de cadre fiscale consolidate în unele state membre, inclusiv prin utilizarea de plafoane de cheltuieli și de măsuri „de frânare a datoriilor” este un pas înainte pozitiv. De asemenea, mai multe state membre întreprind reforme ale administrației lor publice și ale sistemelor lor de securitate socială pentru a controla mai bine nivelul cheltuielilor. Comisia consideră că este esențial să se respecte termenele stabilite pentru corectarea deficitelor excesive, iar consolidarea trebuie să aibă loc rapid, pentru a avansa în direcția îndeplinirii obiectivelor bugetare pe termen mediu specificate de Consiliu. În acest proces, Comisia solicită, de asemenea, să se acorde o atenție sporită calității cheltuielilor publice și structurilor fiscale, pentru a menține sau consolida elementele favorabile creșterii, cum ar fi investițiile în cercetare, educație și eficiența energetică[8].-  Progresele realizate în ceea ce privește corectarea dezechilibrelor macroeconomice, care au apărut în ultimul deceniu, au fost lente în unele state membre, fiind necesare corecții suplimentare. În special, statele membre cu un deficit de cont curent semnificativ, legat de pierderi susținute în materie de competitivitate și de condiții de finanțare a datoriilor care anterior fuseseră favorabile, trebuie să întreprindă măsuri suplimentare pentru a-și remedia deficiențele structurale. În unele cazuri, acest lucru poate implica revizuirea sistemelor de stabilire a salariilor, în consultare cu partenerii sociali, pentru a se asigura faptul că salariile sprijină competitivitatea și evoluează în conformitate cu creșterea productivității. În alte cazuri, principala provocare o constituie efectuarea de reforme structurale care să stimuleze productivitatea și, printre altele, să orienteze activitatea economică spre sectoarele cu o înaltă valoare adăugată și spre sectoarele bunurilor tranzacționabile. În statele membre cu excedent de cont curent, pot fi constatate unel tendințe de compensare. Cererea internă poate fi consolidată suplimentar, lucru care se poate realiza în principal prin măsuri de îmbunătățire a inserției profesionale și de deschidere a piețelor serviciilor și rețelelor.-  Capacitatea sectorului bancar de a răspunde în mod eficient nevoilor economiei rămâne un domeniu de preocupare într-o serie de state membre. Rezultatele noilor simulări de criză, care vor fi publicate în curând, trebuie urmate imediat de măsuri de remediere a vulnerabilităților rămase. Pe lângă revizuirea în curs a cadrului de reglementare de la nivelul UE, Comisia susține necesitatea întreprinderii unei serii de reforme sistemice care vizează modernizarea guvernanței și funcționării unora dintre sistemele naționale. O serie de state membre ar trebui, de asemenea, să aibă în vedere consolidarea cadrului lor de reglementare în materie de credite ipotecare, pentru a se preveni bulele imobiliare și a se reduce îndatorarea excesivă a gospodăriilor private.Mobilizarea piețelor forței de muncă și crearea de oportunități de ocupare a forței de muncă-  Majoritatea statelor membre sunt angajate în procesul de reformă a sistemelor lor de pensii, atât ca mijloc de reducere a cheltuielilor viitoare legate de îmbătrânirea demografică, ce vor fi înregistrate pe măsură ce populația acestora va îmbătrâni, cât și ca mijloc de creare a unor stimulente suplimentare pentru prelungirea vieții active. Majorarea vârstei legale de pensionare și relaționarea acesteia cu speranța de viață rămân prioritare, iar crearea unor legături automate sau bazate pe anumite formule între vârsta de pensionare și speranța de viață poate fi un instrument eficace în acest sens. Eliminarea treptată a schemelor de pensionare anticipată, precum și creșterea capacității de inserție profesională a lucrătorilor cu vârsta de peste 50 de ani constituie o parte necesară a răspunsului de politică. Dat fiind impactul crizei financiare asupra fondurilor private de pensii, statele membre care se bazează pe un sistem cu doi sau trei piloni ar trebui să se asigure că fiecare dintre aceștia poate funcționa și autonom. Într-o serie de state membre, gradul de adecvare a nivelului pensiilor pentru a asigura un nivel de trai decent la bătrânețe este sau ar putea deveni o problemă.-  În câteva state membre, criza a dus la o creștere dramatică a ratei șomajului, însoțită uneori de scăderea puternică a nivelurilor ocupării forței de muncă, adesea cei mai vulnerabili fiind cei mai afectați. Dacă nu sunt prevenite și abordate, riscurile de inactivitate sau de excluziune ale anumitor persoane se pot concretiza. Prin urmare, măsurile de sprijin și serviciile de ocupare a forței de muncă eficace sunt esențiale pentru a-i ajuta pe șomeri să găsească un loc de muncă și să continue să își dezvolte competențele. Este necesar să se acorde o atenție specială și situației persoanelor care trăiesc în sărăcie și a altor grupuri deosebit de vulnerabile.-  O serie de state membre ar trebui să fie mai proactive în ceea ce privește îmbunătățirea performanțelor sistemului de învățământ și a accesului la învățarea pe tot parcursul vieții, atât pentru a îmbunătăți capacitatea de inserție profesională, cât și pentru a stimula capitalul uman. Sunt necesare eforturi deosebite în unele state membre pentru a soluționa problema abandonului școlar timpuriu și pentru a oferi locuri pentru stagii de ucenicie și formare profesională. Se recomandă, de asemenea, să se întreprindă acțiuni bine direcționate pentru a soluționa problema ratei ridicate a șomajului în rândul tinerilor. Multe state membre se confruntă cu problema îmbătrânirii rapide a forței lor de muncă, iar înregistrarea din nou a unei creșteri economice evidențiază perspectiva unor penurii importante pentru anumite competențe, așadar corelarea competențelor obținute în urma participării la sistemul de învățământ sau la cursuri de formare cu necesitățile de pe piața forței de muncă reprezintă o prioritate.-  O serie de state membre continuă să se confrunte cu segmentarea pieței forței de muncă, existând diferite tipuri de contracte de muncă și fiind necesar să se înainteze mai hotărât în direcția obținerii unei combinații mai eficace - și echitabile - de flexibilitate și securitate în acordurile în materie de muncă („flexicuritate”), inclusiv prin reechilibrarea legislației în materie de protecție a locurilor de muncă, astfel încât să se stimuleze crearea de locuri de muncă, participarea pe piața forței de muncă, mobilitatea între sectoare și acumularea de capital uman.-  Până în prezent, nu s-a acordat o atenție suficientă reducerii sarcinii fiscale asupra muncii, în special pentru lucrătorii cu salarii mici și cu calificări reduse. În contextul consolidării fiscale, multe state membre vor trebui să reexamineze atât partea din bugetele naționale referitoare la taxe și impozite, cât și cea referitoare la cheltuieli. Se recomandă, în general, să nu se mai pună accentul pe impozitarea muncii, ci pe impozitarea consumului și/sau să se sprijine obiectivele de mediu. De asemenea, sunt necesare măsuri suplimentare pentru a elimina obstacolele sociale și fiscale pentru ca cea de a doua persoană care contribuie la venitul familiei să intre sau să rămână pe piața forței de muncă. Acțiunile prioritare recomandate în acest context vizează revizuirea sistemelor fiscale și de indemnizații, îmbunătățirea disponibilității serviciilor de îngrijire a copiilor și ameliorarea flexibilității tipurilor de muncă.Accentul pe creștere-  Mai multe state membre sunt în urmă în ceea ce privește punerea în aplicare a Directivei privind serviciile[9], întârziind astfel inutil dinamismul din sectorul serviciilor. Se recomandă întreprinderea unei serii de măsuri concrete pentru ca acestea să exploateze potențialul pieței unice, de creștere economică și de creare de locuri de muncă, în special prin înlăturarea barierelor nejustificate în calea intrării pe piață sau printr-o mai mare deschidere a piețelor serviciilor profesionale, prin eliminarea contingentelor și a cluburilor exclusiviste („closed shops”), promovarea creșterii concurenței în sectoarele de rețea și utilizarea într-un mod mai strategic a sumelor mari investite prin intermediul procedurilor de achiziții publice.-  Ca parte a strategiilor lor de consolidare bugetară, statele membre trebuie să aibă în vedere modul în care pot acorda prioritate cheltuielilor în materie de cercetare și educație, precum și în materie de infrastructuri-cheie necesare pentru a susține creșterea economică, optimizând, în același timp, calitatea cheltuielilor și eficiența serviciilor.-  Este necesar să se îmbunătățească accesul la finanțare al întreprinderilor inovatoare, în special la capitalul de risc pentru IMM-uri, iar IMM-urile să fie ajutate să se concentreze asupra condițiilor de înființare, de exemplu, prin simplificarea procedurilor de acordare a licențelor și a permiselor, reducerea termenelor și a costurilor pentru acordarea acestora și prin îmbunătățirea protecției investitorilor.-  Se pune un accent special pe necesitatea ca o serie de state membre să promoveze o mai mare eficiență energetică. Acest lucru nu numai că va susține securitatea energetică și va contribui la combaterea schimbărilor climatice, dar ar promova, de asemenea, difuzarea tehnologiilor inovatoare și ar stimula crearea de locuri de muncă ce necesită calificare.-  O serie de state membre trebuie să întreprindă măsuri de reducere a sarcinilor administrative ale societăților și de sporire a capacității și performanțelor administrațiilor publice și ale sistemului judiciar. În mai multe cazuri, sunt necesare acțiuni urgente pentru a moderniza mediul de afaceri, prin reducerea birocrației și o mai mare transparență în procedurile de achiziții publice. Unora dintre statele membre li se recomandă, de asemenea, să utilizeze mai bine fondurile UE.Caseta 2. Pactul euro plus: evaluarea primelor angajamentePactul euro plus a fost convenit în martie 2011 de șefii de stat sau de guvern ai statelor membre din zona euro, cărora li s-au alăturat Bulgaria, Danemarca, Letonia, Lituania, Polonia și România. Scopul Pactului euro plus este de a consolida pilonul economic al uniunii monetare, de a conferi o nouă dimensiune calitativă coordonării politicilor economice și de a ameliora competitivitatea, rezultând astfel un grad mai mare de convergență. Pactul se axează în principal pe domeniile care intră sub incidența competențelor naționale și sunt esențiale pentru sporirea competitivității și evitarea dezechilibrelor dăunătoare. Este astfel conceput încât să implice un efort suplimentar special, inclusiv angajamente și acțiuni concrete mai ambițioase decât cele convenite la nivelul UE, însoțite de un calendar de punere în aplicare. Aceste noi angajamente vor fi incluse în programele naționale de reformă și în programele de stabilitate și de convergență și vor face obiectul cadrului de supraveghere obișnuit al UE.Majoritatea celor 23 de participanți au prezentat angajamente – care totalizează peste 100 de măsuri - referitoare la majoritatea, dacă nu chiar la toate cele patru domenii care fac obiectul pactului, și anume: promovarea competitivității, promovarea ocupării forței de muncă, asigurarea unei contribuții la sustenabilitatea finanțelor publice și consolidarea stabilității financiare.Cu toate acestea, nivelul de ambiție și de precizie al acestor angajamente diferă:- cinci membri ai pactului nu și-au comunicat încă angajamentele[10];- angajamentele se axează, în general, pe concentrarea reformelor de stimulare a creșterii la începutul perioadei, în vederea promovării competitivității, de exemplu în sectoarele de rețea și în sectorul serviciilor. Multe angajamente se referă la acțiuni în domeniul ocupării forței de muncă, ce se axează pe îmbunătățirea rezultatelor sistemului de învățământ și a competențelor. Altele implică măsuri de consolidare fiscală, de exemplu introducerea unei discipline fiscale mai stricte în legislația națională. Angajamentele se referă într-o măsură mai mică la consolidarea stabilității financiare, în special prin sporirea supravegherii naționale a actorilor financiari. În viitor, ar merita o atenție sporită și aspectele legate de coordonarea pragmatică a politicilor fiscale, sub forma schimbului de cele mai bune practici, evitării practicilor dăunătoare și propunerilor de combatere a evaziunii fiscale;- unii membri se angajează să întreprindă inițiative ale căror rezultate pot fi măsurate, de exemplu să pună în aplicare legislație sau programe specifice, inclusiv prin indicarea volumurilor lor financiare, în timp ce alții își asumă angajamente mai generale, de reducere a șomajului în rândul muncitorilor slab calificați, de menținere a unei sarcini fiscale scăzute, de îmbunătățire a mediului de afaceri prin reducerea birocrației sau de punere în aplicare a directivelor UE.- chiar și în cazul în care se asumă angajamente specifice, majoritatea acestora par să aibă mai degrabă legătură cu proiectele legislative în curs decât cu proiectele de reformă care au ca obiect acțiuni viitoare ca răspuns la pact. Până în prezent, niciunul dintre angajamente nu pare să pună accentul pe cele mai bune practici și pe stabilirea ca obiective de referință performanțele statelor cu cele mai bune rezultate din Europa și cele ale altor parteneri strategici, astfel cum se prevede în pact.Evaluarea Comisiei a angajamentelor se reflectă în recomandările sale. În multe cazuri, se face o anumită recomandare în domenii care sunt descrise cu caracter mai general în angajamentele asumate în cadrul pactului, de exemplu în domenii cum ar fi reforma sistemului de pensii, impozitarea muncii și îmbunătățirea competențelor.ETAPELE URMăTOAREComisia invită Consiliul European să aprobe recomandările sale, la reuniunea din iunie 2011, înainte de a fi adoptate oficial de Consiliu.La nivelul UE, se vor întreprinde acțiuni care să țină seama de concluziile desprinse în urma semestrului european:-  legiuitorul ar trebui să adopte noul pachet legislativ referitor la prevenirea și corecția dezechilibrelor, precum și la consolidarea Pactului de stabilitate și creștere. Acesta va consolida instrumentele noastre colective de evaluare a situației și de asigurare a întreprinderii unor măsuri ulterioare corespunzătoare;-  în lumina recomandărilor specifice fiecărei țări, diversele formațiuni ale Consiliului ar trebui să analizeze politicile și performanțele naționale în domeniile de competență respective, să monitorizeze punerea în aplicare și să efectueze evaluări inter pares pe teme specifice, pentru a promova învățarea reciprocă a practicilor interesante;-  în urma recomandărilor specifice adresate membrilor săi, Eurogrupul ar trebui să își intensifice coordonarea politicilor, punând un accent special pe identificarea și prevenirea dezechilibrelor. Ar trebui, de asemenea, să monitorizeze punerea în aplicare a recomandărilor;-  așa cum se prevede în Pactul euro plus, șefii de stat sau de guvern din statele membre participante vor monitoriza angajamentele lor din punct de vedere politic. În lumina evaluării de către Comisie a primei experiențe privind aplicarea pactului, statele membre participante ar trebui ca în viitor să își asume angajamente care să fie mai specifice, măsurabile și să aibă un termen de punere în aplicare, astfel încât să poată fi monitorizate progresele. Aceste angajamente ar trebui să se bazeze pe elaborarea și punerea în aplicare a programelor naționale de reformă și a programelor de convergență sau de stabilitate;-  Parlamentului European ar trebui să i se dea ocazia să analizeze progresele înregistrate în privința principalelor elemente ale Strategiei Europa 2020 și să își prezinte opiniile cu privire la următoarea analiză anuală a creșterii. Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor au, de asemenea, un rol de jucat în acest sens;-  Comisia va evalua progresele înregistrate în privința punerii în aplicare a recomandilor specifice fiecărei țări, în primul rând la nivelul UE, în următoarea analiză anuală a creșterii, din ianuarie 2012, iar apoi în cazul fiecărui stat membru, în orientările de anul viitor. Va sprijini în continuare eforturile statelor membre, prin acțiuni la nivelul UE de punere în aplicare a inițiativelor emblematice din cadrul Strategiei Europa 2020 și prin intensificarea eforturilor de exploatare a potențialului pieței unice, inclusiv prin Actul privind piața unică.Încheierea primului semestru european marchează deschiderea unui „semestru național”: în al doilea semestru al acestui an, statelor membre le va reveni sarcina de a discuta și include orientările europene în bugetele lor pe 2012 și în procesul de luare a deciziilor la nivel național, și pentru a pregăti următoarele programe naționale, prevăzute a fi prezentate în primăvara anului 2012.Chiar dacă este posibil ca unele state membre să fi optat pentru obiective și măsuri prudente în primul an, ca urmare a dificultăților actuale, vor fi necesare eforturi suplimentare în anii următori pentru a se asigura faptul că UE investește suficient în creștere economică inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii. Statele membre trebuie să depună mai multe eforturi pentru a proteja cheltuielile privind cercetarea, educația și infrastructurile-cheie. Acestea ar trebui să ofere mai multe oportunități în sectorul serviciilor, inclusiv prin eliminarea barierelor în calea creării de locuri de muncă și în calea concurenței în sectoarele de rețea cheie și prin luarea rapidă de decizii cu privire la măsurile propuse în Actul privind piața unică. Majoritatea statelor membre ar putea face mai mult pentru a îmbunătăți mediul de afaceri, printr-o mai bună legiferare, recurgerea în mai mică măsură la supralegiferare și prin îmbunătățirea accesului IMM-urilor la finanțare. Ar trebui întreprinse în continuare măsurile de implementare a „flexicurității” și de adaptare a competențelor la necesitățile pieței forței de muncă.În cadrul efectuării consolidării fiscale și întreprinderii reformelor structurale, statele membre trebuie să găsească modalități de abordare a impactului social al schimbărilor în curs. În Strategia Europa 2020, UE a optat pentru un obiectiv în materie de inlcuziune socială, pentru ca, până în 2020, 20 de milioane de persoane să nu mai trăiască în sărăcie și să nu mai fie excluse. Din tendințele vizibile în multe țări, reiese că există un risc tot mai mare de sărăcie și marginalizare în cazul în care nu se întreprind măsuri active de contracarare a acestora. Pe baza acțiunilor descrise în programele naționale, statele membre trebuie să întreprindă mai mult pentru a atinge acest obiectiv.Pentru a consolida legitimitatea și eficiența noii guvernanțe economice a UE, statele membre ar trebui să decidă care sunt cele mai bune modalități de a implica parlamentele naționale, precum și autoritățile subnaționale și alte părți interesate, în elaborarea și monitorizarea programelor lor. Comisia este pregătită să asiste și să se implice în discuții naționale, ca parte a acestei noi guvernanțe economice a UE mai puternice.Trebuie să valorificăm impulsul actual de a face o schimbare, determinat de criză, pentru a ajuta UE să iasă din criză mai puternică și mai pregătită pentru viitor, extrem de capabilă să concureze cu încredere și cu succes pe piețele mondiale. Primul semestru european este un pas crucial în direcția atingerii obiectivelor Strategiei Europa 2020 și marchează o schimbare calitativă a coordonării și guvernanței de către UE a politicii economice. Intensificând acțiunile naționale și conlucrând la nivelul UE suntem mai în măsură să obținem o creștere economică durabilă și să îi ajutăm pe cetățenii noștri să își realizeze speranțele privind viitorul.[1] Grecia, Irlanda, Letonia, Portugalia și România.[2] Strategia include cinci obiective principale care trebuie atinse de UE până în 2020: creșterea ratei de ocupare a forței de muncă la 75%, creșterea nivelurilor investițiilor în cercetare și dezvoltare la 3% din PIB, atingerea obiectivelor în materie de schimbări climatice și energie („20 20 20”), creșterea ponderii populației cu studii superioare sau echivalente la cel puțin 40% și reducerea ratei abandonului școlar timpuriu la sub 10%, precum și promovarea incluziunii sociale prin eliminarea, cel puțin în cazul a 20 de milioane de persoane, a riscului de sărăcie și excluziune.[3] Bulgaria, Danemarca, Letonia, Lituania, Polonia și România.[4] „Analiza anuală a creșterii pe 2011: formularea răspunsului cuprinzător al UE la criză”,COM(2011) 11, 12.1.2011, inclusiv proiectul de raport comun privind ocuparea forței de muncă.[5] Portugalia și Grecia nu au prezentat oficial programe de stabilitate. Prioritățile lor de politică vor fi discutate periodic în contextul monitorizării programelor de asistență.[6] Comisia a prezentat o serie de inițiative la nivelul UE (denumite „inițiative emblematice din cadrul Strategiei Europa 2020”) pentru a sprijini atingerea obiectivelor Strategiei Europa 2020: „Agendă digitală”, „O Uniune a inovării” , „O politică industrială adaptată erei globalizării”, „Tineretul în mișcare”, „O agendă pentru noi competențe și noi locuri de muncă”, „Platforma europeană de combatere a sărăciei” și „O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor”. De asemenea, a prezentat mai multe acțiuni-cheie pentru a exploata potențialul pieței unice europene sub forma unui nou „Act privind piața unică”[7] Cu excepția Regatului Unit, care a prezentat obiective calitative pentru mai multe domenii, și a Luxemburgului, care și-a retras recent obiectivul în materie de sărăcie.[8] Care includ eliminarea subvențiilor ce dăunează mediului.[9] Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne.[10] Finlanda, Grecia, Letonia, Portugalia și Slovenia.