               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 22.5.2017
            COM(2017) 501 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Belgiei pentru 2017și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Belgiei pentru 2017

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Belgiei pentru 2017

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Belgiei pentru 2017

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  2
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  3
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  4
               , care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 910 martie 2017. La 16 noiembrie 2016, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă
                  5
               , în care nu a identificat Belgia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro. Recomandarea respectivă a fost aprobată de Consiliul European din 9-10 martie 2017 și a fost adoptată de Consiliu la 21 martie 2017
                  6
               .

               (2)În calitate de stat membru al cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economiile din cadrul uniunii economice și monetare, Belgia ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării privind zona euro, care se reflectă în recomandările 1-2 de mai jos.

               (3)Raportul de țară al Belgiei din 2017
                  7
                a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele realizate de Belgia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori, precum și progresele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (4)La 28 aprilie 2017, Belgia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017 și Programul de stabilitate pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (5)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost încorporate de statele membre în programele pentru perioada 2014-2020 finanțate din fondurile structurale și de investiții europene („fondurile ESI”). Astfel cum se prevede în legislația care reglementează fondurile ESI
                  8
               , Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască programele relevante finanțate din fondurile ESI și să propună modificări la acestea, dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante specifice țării. Comisia a furnizat orientări suplimentare cu privire la aplicarea acestor norme
                  9
               .

               (6)În prezent, Belgia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și al regulii privind datoria. În cadrul Programului său de stabilitate pentru 2017, guvernul prevede reducerea treptată a soldului global, de la un deficit de 2,6 % din PIB în 2016 la -0,1 % din PIB în 2020. Se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu, stabilit ca o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali, va fi atins până în 2019. Cu toate acestea, soldul structural recalculat
                  10
                indică în continuare un deficit structural de 0,3 % din PIB în 2019. După ce a atins o valoare maximă de aproximativ 107 % din PIB în 2014 și a scăzut la aproximativ 106 % din PIB în 2015 și 2016, conform Programului de stabilitate se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va descrește la 99 % din PIB până în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. În același timp însă, măsurile necesare pentru sprijinirea, începând cu 2018, a țintelor de deficit preconizate nu au fost detaliate, ceea ce contribuie la deteriorarea preconizată a soldului structural în 2018 în condițiile menținerii politicilor actuale, conform previziunilor Comisiei.

               (7)La 22 mai 2017, Comisia a emis un raport în temeiul articolului 126 alineatul (3) din TFUE, deoarece Belgia nu a realizat progrese suficiente în direcția respectării criteriului de referință privind reducerea datoriei în 2016. În baza raportului, în urma evaluării tuturor factorilor relevanți, criteriul datoriei ar trebui să fie considerat ca fiind în prezent respectat. În același timp, în 2017 trebuie luate măsuri fiscal-bugetare suplimentare pentru a se asigura că această țară se conformează, în linii mari, traiectoriei de ajustare în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu atât în 2016, cât și în 2017.

               (8)Din Programul de stabilitate pentru 2017 reiese că impactul bugetar al afluxului excepțional de refugiați și al măsurilor de securitate este semnificativ în 2016 și 2017, prezentându-se dovezi convingătoare privind amploarea și natura acestor costuri bugetare suplimentare. Potrivit Comisiei, cheltuielile suplimentare eligibile legate de afluxul excepțional de refugiați s-au ridicat în 2016 la 0,08 % din PIB și la 0,05 % din PIB pentru măsurile de securitate. Față de 2016, impactul suplimentar al măsurilor de securitate prevăzute pentru 2017 este estimat în prezent la 0,01 % din PIB. Dispozițiile articolului 5 alineatul (1) și ale articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 iau în calcul aceste cheltuieli suplimentare, întrucât afluxul de refugiați și gravitatea amenințării teroriste constituie evenimente excepționale, impactul acestora asupra finanțelor publice ale Belgiei este semnificativ, iar sustenabilitatea nu ar fi compromisă în cazul unei abateri temporare de la traiectoria de ajustare stabilită pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu. Prin urmare, ajustarea necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pentru 2016 a fost redusă pentru a se lua în calcul costurile suplimentare legate de refugiați și de securitate. În primăvara anului 2018 se va efectua o evaluare finală privind anul 2017, inclusiv în ceea ce privește sumele eligibile, pe baza datelor observate puse la dispoziție de autoritățile din Belgia.

               (9)La 12 iulie 2016, Consiliul i-a recomandat Belgiei să realizeze o ajustare fiscal-bugetară anuală de cel puțin 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2017. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, există în 2017 riscul unei abateri de la acest obiectiv. Cu toate acestea, există încă un risc de abatere semnificativă de la traiectoria de ajustare recomandată în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu atât în 2016, cât și în 2017. Această concluzie nu ar fi diferită dacă impactul bugetar al afluxului excepțional de refugiați și cel al măsurilor de securitate nu ar fi fost luate în calcul în evaluare.

               (10)În 2018, în contextul situației sale fiscale și, în special, al nivelului datoriei sale, se așteaptă ca Belgia să continue ajustarea în direcția atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu, și anume o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali.. În conformitate cu matricea de ajustare stabilită de comun acord în temeiul Pactului de stabilitate și de creștere, ajustarea respectivă se traduce printr-o cerință de rată nominală de creștere a cheltuielilor publice primare nete
                  11
                care să nu depășească 1,6 % în 2018. Acesta ar reprezenta o ajustare anuală structurală de cel puțin 0,6 % din PIB. Dacă se mențin politicile actuale, există riscul ca în 2018 să se înregistreze o abatere semnificativă de la acest obiectiv. La prima vedere, nu este de așteptat ca Belgia să respecte regula privind datoria în 2017 și în 2018. În ansamblu, Consiliul este de părere că vor fi necesare măsuri suplimentare începând cu 2017 pentru a se asigura respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, astfel cum este prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 1466/97, evaluarea planurilor bugetare și a rezultatelor ar trebui să țină seama de echilibrul bugetar al statului membru respectiv, în contextul condițiilor ciclice. Astfel cum s-a reamintit în comunicarea Comisiei care însoțește aceste recomandări specifice fiecărei țări, evaluarea proiectului de plan bugetar pentru 2018 și evaluarea ulterioară a rezultatelor bugetare din 2018 vor trebui să ia în considerare obiectivul de a atinge o orientare fiscală care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice ale Belgiei. În acest context, Comisia intenționează să utilizeze marja aplicabilă de apreciere, în funcție de situația ciclică a Belgiei.

               (11)Este esențial să existe o coordonare bugetară efectivă în cazul unui stat federal precum Belgia, în care o mare parte din competențele legate de gestionarea cheltuielilor a fost transferată guvernelor subnaționale. Pentru a îmbunătăți coordonarea internă și pentru a transpune tratatul privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul UEM („pactul bugetar”), guvernul federal și guvernele Comunităților și Regiunilor au încheiat un acord de cooperare în 2013, care vizează definirea unor traiectorii bugetare multianuale generale și individuale, care urmează să fie monitorizate de Consiliul superior al finanțelor. Însă acest proces nu a condus la încheierea unui acord formal cu privire la traiectoriile bugetare și nici nu a stabilit suficiente garanții în ceea ce privește rolul de monitorizare al Consiliului superior al finanțelor. Această lipsă de coordonare privind partajarea efortului subminează viabilitatea traiectoriei globale a țării în vederea realizării obiectivului său pe termen mediu stabilit în Programul de stabilitate.

               (12)În pofida potențialului său de stimulare a creșterii pe termen lung, nivelul investițiilor publice este foarte scăzut în raport cu standardele europene, în special în raport cu volumul total al cheltuielilor publice. Nu numai că stocul de capital public este scăzut, ci și calitatea infrastructurii publice s-a deteriorat. Având în vedere importantele constrângeri bugetare la toate nivelurile de putere, păstrarea unei marje de manevră suficiente pentru investiții depinde de restructurarea componenței cheltuielilor publice generale prin îmbunătățirea eficienței serviciilor publice și a politicilor și prin îngrădirea creșterii rapide a anumitor elemente de cheltuieli.

               (13)Belgia a realizat progrese importante în ceea ce privește reformarea sistemului său de stabilire a salariilor. Revizuirea legii din 1996 privind reglementarea negocierilor salariale vizează protejarea câștigurilor în materie de competitivitate a costurilor realizate în urma recentelor eforturi de moderare a salariilor. Proiecțiile de bază mai conservatoare și ajustările prealabile integrate în calculul normei salariale indică faptul că acest cadru reformat contribuie în mare măsură la îmbunătățirea competitivității costurilor în Belgia în raport cu principalii parteneri comerciali din zona euro. În plus, această reformă oferă mai multe garanții că măsurile luate de guvern pentru a reduce costurile nesalariale ale forței de muncă vor aduce beneficii reale pentru competitivitatea prin costuri și extinde rolul guvernului în prevenirea tendințelor negative în materie de competitivitate a costurilor ca rezultat al inflației excesive. Cadrul de negociere colectivă prevede monitorizarea strictă a evoluției salariilor, a productivității și a altor factori determinanți ai competitivității costurilor și ai competitivității care nu se bazează pe costuri de către organizațiile partenerilor sociali reprezentați în Consiliul Central al Economiei. Întrucât corelarea evoluțiilor salariale cu inflația este în continuare o practică larg răspândită în multe sectoare și în contextul lărgirii decalajului în materie de inflație între Belgia și țările învecinate, evoluția costurilor unitare ale forței de muncă va continua să fie monitorizată îndeaproape în cadrul semestrului european.

               (14)S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește funcționarea pieței muncii. Majorarea vârstei de pensionare și limitarea dreptului de pensionare anticipată încurajează persoanele mai în vârstă să rămână sau să se reîntoarcă pe piața muncii. Reducerea treptată a sarcinii fiscale a contribuit la stimularea ratei de ocupare a forței de muncă. Crearea de locuri de muncă a fost solidă, alimentată de creșterea economică și de o mai bună competitivitate a costurilor. Acest lucru reflectă, de asemenea, reducerea impozitelor pe veniturile salariale și moderarea nivelului salarial care au îmbunătățit competitivitatea întreprinderilor belgiene în ceea ce privește costurile forței de muncă. Însă persistă în continuare anumite deficiențe structurale. Ratele de tranziție de la șomaj sau de la inactivitate la încadrarea în muncă sunt scăzute, iar rata globală a ocupării forței de muncă este încă influențată negativ de performanțele slabe ale unor grupuri specifice, printre care persoanele slab calificate, tinerii, lucrătorii în vârstă și persoanele care provin din familii de imigranți, cum ar fi lucrătorii care nu s-au născut în UE sau imigranții de a doua generație. Rezultatele în materie de ocupare a forței de muncă pentru persoanele care provin din familii de imigranți, chiar și ajustate în funcție de alte caracteristici individuale, sunt printre cele mai scăzute din UE. În special, disparitățile privind ocuparea forței de muncă pentru persoanele care nu s-au născut în UE sunt cele mai ridicate din UE: rata de ocupare a forței de muncă pentru grupa de vârstă 20-64 de ani era de 49,1 % în 2016, comparativ cu 70,2 % pentru persoanele autohtone, această rată fiind chiar și mai mică pentru femeile care s-au născut în afara UE (39,1 %). În 2015, riscul de sărăcie și de excluziune socială era de 50,7 % pentru rezidenții care nu s-au născut în UE, față de 17 % pentru persoanele autohtone. Aceste diferențe considerabile în materie de ocupare a forței de muncă dintre anumite categorii de populație continuă să se traducă într-o subutilizare cronică a forței de muncă. Deși reformele regionale în curs privind sistemele de stimulare a ocupării forței de muncă urmăresc să raționalizeze și să adapteze sistemul, raportul cost-eficacitate al opțiunilor de politică ar trebui să facă obiectul unei monitorizări regulate. Anumite caracteristici de politică în favoarea grupurilor-țintă ar putea avea efecte neașteptate și de dislocare. Coordonarea și comunicarea între diferitele niveluri de putere și în cadrul acestora sunt, de asemenea, esențiale pentru eficiența politicilor orientate. Taxele, inclusiv contribuțiile sociale pentru salariile mai mici și retragerea prestațiilor sociale la intrarea pe piața forței de muncă sau creșterea numărului de ore lucrate ar putea genera inactivitate și capcane pentru salariile mici.

               (15)S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește reformele în materie de educație și formare care urmăresc îmbunătățirea competențelor-cheie și a calității educației. Cu toate acestea, în pofida unei performanțe medii în comparație cu rezultatele la nivel internațional, procentul de elevi în vârstă de 15 care obțin rezultate foarte bune a scăzut, în timp ce procentul de elevi puțin performanți a crescut. În plus, inegalitățile educaționale legate de mediul socioeconomic sunt peste media UE și OCDE. Decalajul în ceea ce privește performanțele în funcție de contextul de migrație este, de asemenea, important, iar rezultatele obținute de imigranții de a doua generație nu sunt decât cu puțin mai bune decât ale celor de primă generație, chiar ținând seama de contextul socioeconomic. Combaterea inegalității educaționale va necesita așadar măsuri de politică ample, depășind cadrul sistemului educațional. Creșterea puternică a populației școlare, în special în rândul elevilor proveniți din familii de migranți (proporția acestora a crescut de la 15,1 % în 2012 la 17,7 % în 2015), va accentua provocările în materie de echitate. În plus, Belgia se confruntă cu o penurie de cadre didactice calificate, care se explică în special prin dificultatea de a atrage elevii și candidații cei mai potriviți către această profesie, prin rata ridicată de abandon al cadrelor didactice aflate le început de carieră și prin indisponibilitatea de a preda a unei anumite părți dintre aceste cadre didactice. De asemenea, în prezent durata formării inițiale (3ani) a cadrelor didactice este relativ scurtă în Belgia. Reformele din domeniul educației și formării profesionale sunt esențiale pentru a îmbunătăți participarea pe piața forței de muncă a tinerilor slab calificați și pentru a sprijinirii tranziția către o economie bazată într-o mare măsură pe cunoaștere.

               (16)Aspectele în materie de competitivitate care nu sunt legate de costuri necesită încă îmbunătățiri. Câștigurile de productivitate mai ridicate și investiții mai importante în capitalul de cunoștințe, în special în ceea ce privește adoptarea tehnologiilor digitale, sunt esențiale în acest sens. Deși sistemul public de cercetare este de înaltă calitate, pentru a ameliora performanțele în materie de inovare ar fi nevoie de o mai mare difuzare a cunoștințelor în rândul sectoarelor mai puțin productive. Toate entitățile federate recunosc această necesitate și în ultimii ani au adoptat diferite strategii și măsuri de promovare a inovării. Cu toate acestea, pentru promovarea acestor evoluții, s-ar putea face mai mult pentru a îmbunătăți condițiile-cadru pentru inovare. În plus, se pare că există posibilități de îmbunătățire a eficienței și a eficacității sprijinului public pentru cercetare și inovare în Belgia, în special pentru evaluarea posibilelor efecte de evicțiune și prin simplificarea în continuare a întregului sistem.

               (17)S-au înregistrat progrese limitate pentru a elimina restricțiile în materie de funcționare și stabilire în sectorul comerțului cu amănuntul. În urma reformei, care a transferat regiunilor competențele privind stabilirea în sectorul comerțului cu amănuntul, au fost introduse noi legi regionale pentru a simplifica procedura administrativă de autorizare. Cu toate acestea, pentru anumite dispoziții există o marjă largă de interpretare, ceea ce riscă să conducă la bariere nejustificate la intrarea pe piață. Prețurile de consum continuă să fie mai mari decât în statele membre învecinate, depășind nivelul care s-ar putea explica prin existența unor costuri salariale mai ridicate. Ar fi necesară o strategie globală prin care să fie abordate aceste probleme, pentru a garanta că toți consumatorii pot beneficia de o piață competitivă și de prețuri mai mici.

               (18)O reglementare puternică în industriile de rețea și pentru anumite servicii profesionale restricționează concurența în Belgia, în special pentru agenți imobiliari, contabili și arhitecți. Aceste bariere constau în restricții privind acționariatul și forma de societate pentru arhitecți, pe lângă alte cerințe, în regulile de incompatibilitate care interzic exercitarea simultană a vreunei alte activități economice pentru toate tipurile de profesii contabile, în limitări privind accesul la profesia de agent imobiliar și în restricții privind structura acționariatului și drepturile de vot. Reducerea acestor obstacole ar putea genera o concurență mai intensă, care ar permite mai multor întreprinderi să intre pe piață și consumatorii ar putea să beneficieze de prețuri mai mici. În ianuarie 2017, Comisia Europeană a prezentat un pachet de măsuri menite să reducă obstacolele pe piața serviciilor
                  12
               . Printre aceste măsuri se numără mai multe recomandări de reformă adresate Belgiei pentru a aborda aceste dificultăți.

               (19)Rețeaua de transport este domeniul în care se resimte cel mai acut deficitul investițional. Există o problemă tot mai mare legată de congestionarea traficului la orele de vârf care subminează atractivitatea țării pentru investitorii străini și generează costuri economice și de mediu importante. Se preconizează de asemenea că Belgia, care se confruntă cu probleme grave în ceea ce privește poluarea aerului, nu-și va atinge obiectivul stabilit pentru 2020 în materie de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. Cele mai presante provocări sunt legate de modernizarea infrastructurii de transport feroviar și rutier de bază și de crearea conexiunilor care lipsesc în prezent între principalele centre economice. Totodată, este important să se abordeze problema congestionării traficului la orele de vârf prin îmbunătățirea serviciilor de transport public, optimizarea gestionării traficului și eliminarea distorsiunilor pieței și a stimulentelor fiscale negative, cum ar fi tratamentul favorabil de care beneficiază autovehiculele de serviciu. O altă provocare o constituie adecvarea producției interne de energie și securitatea aprovizionării în general. În urma unor întreruperi neprevăzute în alimentarea mai multor instalații nucleare, s-au exprimat îngrijorări legate de modul în care pot fi echilibrate cererea și oferta de energie electrică. Totodată, calendarul revizuit în mod repetat de scoatere treptată din funcțiune a parcului nuclear a creat un climat nefavorabil unor decizii de investiții pe termen lung. Deși riscurile de aprovizionare pe termen scurt au fost atenuate, în special prin creșterea rezervelor strategice, și s-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește creșterea interconexiunilor, necesitățile de investiții pe termen lung sunt în continuare considerabile. Pe lângă creșterea suplimentară a interconexiunilor, este necesar și să se dezvolte rețele inteligente care să asigure gestionarea cererii de energie. Având în vedere intervalul de timp considerabil necesar pentru dezvoltarea unor proiecte în sectorul energetic și necesitatea acută de capacitate de înlocuire care se prefigurează în următorul deceniu, se impun acțiuni rapide, în special sub forma unui cadru juridic adecvat care să promoveze dezvoltarea de capacități flexibile (de exemplu, generare, stocare și gestionare a cererii).

               (20)Belgia a realizat unele progrese în ceea ce privește reforma sistemului fiscal, în special prin reorientarea impozitării dinspre veniturile salariale către alte baze de impozitare, ceea ce va avea drept efect reducerea treptată a sarcinii fiscale asupra costului forței de muncă. Impozitarea forței de muncă, inclusiv contribuțiile sociale, au scăzut în mai multe etape între 2016 și 2020. Efectele reformei fiscale în curs încep să se facă simțite. În ciuda acestor măsuri, sistemul fiscal rămâne complex, iar bazele de impozitare sunt erodate de diferite scutiri, deduceri și rate reduse, care implică uneori pierderi de venituri, distorsiuni economice și o sarcină administrativă considerabilă. Reorientarea fiscală nu pare a fi neutră din punct de vedere bugetar, întrucât reducerile de impozit au fost doar parțial compensate prin creșteri ale altor impozite, în special impozitele pe consum. Mai pot fi aduse încă îmbunătățiri considerabile sistemului fiscal printr-o lărgire și mai mare a bazelor de impozitare, ceea ce ar permite scăderea ratelor legale de impozitare și ar reduce totodată distorsiunile. Există, de asemenea, un potențial considerabil pentru trecerea la taxe ecologice, în special având în vedere tratamentul fiscal favorabil de care beneficiază autovehiculele de serviciu și cardurile pentru carburant, care constituie o piedică pentru combaterea congestionării traficului, a poluării aerului și a emisiilor de gaze cu efect de seră. Guvernul are în vedere modificarea sistemului de autovehicule de serviciu, dar beneficiul ecologic al acestei reforme va fi cel mai probabil limitat.

               (21)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Belgiei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Belgiei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Belgia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a UE prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare.

               (22)Consiliul a examinat Programul de stabilitate prin prisma acestei evaluări, iar avizul său
                  13
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2017-2017, Belgia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să își desfășoare politica bugetară respectând cerințele impuse de componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere, ceea ce se traduce printr-un efort bugetar considerabil pentru 2018. Să se asigure că, atunci când se iau măsuri de politică, se obține o orientare bugetară care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice ale Belgiei. Să convină asupra unei formule executorii de distribuție a eforturilor între nivelurile de putere în vederea atingerii țintei de deficit bugetar și să asigure o monitorizare bugetară independentă. Să elimine cheltuielile fiscale care generează distorsiuni. Să îmbunătățească structura cheltuielilor publice pentru a crea loc pentru investiții în infrastructură, inclusiv pentru infrastructura de transport.

               2.Să se asigure că grupurile cele mai dezavantajate, inclusiv persoanele care provin din familii de migranți, au acces egal la o educație de calitate, la formare profesională și la piața forței de muncă.

               3.Să stimuleze investițiile în capitalul de cunoștințe, în special prin măsuri care vizează să crească adoptarea tehnologiilor digitale, și în diseminarea inovării. Să sporească concurența pe piețele serviciilor profesionale, precum și în sectorul vânzărilor cu amănuntul și să îmbunătățească mecanismele de piață în industriile de rețea.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  COM(2017) 501 final.

                     (3)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 și P8_TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM (2016) 725 final.

                     (5)
                  COM (2016) 728 final.

                     (6)
                  JO C92/01, 24.3.2017, p. 1.

                     (7)
                  SWD(2017) 67 final.

                     (8)
                  Articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului, JO L 347, 20.12.2013, p. 320.

                     (9)
                  COM (2014) 494 final.

                     (10)
                  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile cu caracter excepțional și măsurile temporare, recalculat de Comisie folosind metodologia convenită de comun acord.

                     (11)
                  Cheltuielile publice nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din fondurile Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Orice măsură cu caracter excepțional, fie pe partea de venituri, fie pe partea de cheltuieli, va fi compensată.

                     (12)
                  COM(2016) 820 final, COM(2016) 821 final, COM(2016) 822 final, COM(2016) 823 final, COM(2016) 824 final.

                     (13)
                  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 13.5.2015
            COM(2015) 256 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2015și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Germaniei pentru 2015

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2015

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Germaniei pentru 2015

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice
                  2
               , în special articolul 6 alineatul (1),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  3
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  4
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului de politică economică,

               întrucât:

               (1)La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice. Strategia se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre. Împreună, acestea formează „orientările integrate” de care statele membre au fost invitate să țină seama în politicile lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)La 8 iulie 2014, Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2014 și a emis un aviz cu privire la Programul de stabilitate actualizat al Germaniei pentru 2014. La 28 noiembrie 2014, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 473/2013
                  5
               , Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al Germaniei pentru 2015
                  6
               .

               (4)La 28 noiembrie 2014, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  7
               , care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2015. În aceeași zi, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă
                  8
               , în care a identificat Germania ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (5)La 18 decembrie 2014, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru stimularea investițiilor, accelerarea reformelor structurale și continuarea unei consolidări bugetare responsabile și favorabile creșterii.

               (6)La 26 februarie 2015, Comisia a publicat Raportul de țară privind Germania pentru 2015
                  9
               , în care a evaluat progresele realizate de Germania în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 8 iulie 2014. Raportul de țară include, de asemenea, rezultatele bilanțului aprofundat întocmit în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că Germania se confruntă cu dezechilibre macroeconomice care necesită măsuri de politică decisive și o monitorizare specifică. Riscurile au crescut având în vedere insuficiența persistentă a investițiilor private și publice. Această insuficiență reprezintă o frânare a creșterii și contribuie la excedentul foarte ridicat de cont curent, care continuă să necesite o atenție deosebită. Este imperios necesar să se întreprindă acțiuni de reducere a efectelor negative asupra economiei germane și, având în vedere dimensiunea acestei economii, asupra uniunii economice și monetare în ansamblu.

               (7)La 28 aprilie 2015, Germania și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2015, iar la 16 aprilie 2015 și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2015. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (8)În prezent, Germania face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și al regulii privind datoria. În Programul de stabilitate pentru 2015, guvernul își propune să mențină un excedent bugetar. Obiectivul pe termen mediu – un deficit structural de 0,5 % din PIB – continuă să fie îndeplinit pe întreaga perioadă de programare. Se estimează că ponderea datoriei publice din PIB va scădea treptat, urmând să ajungă la 61,5 % în 2019. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare – și care nu a fost aprobat de un organism independent – pornește de la premise precaute de creștere. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2015, se estimează că soldul structural se va menține deasupra obiectivului pe termen mediu. Se prevede că datoria brută se va menține pe o traiectorie descendentă fermă, depășind nivelul impus de regula privind datoria. Se creează astfel un spațiu de manevră bugetară pentru încurajarea investițiilor. Pe baza evaluării Programului de stabilitate și luând în considerare previziunile Comisiei din primăvara anului 2015, Consiliul consideră că Germania va respecta, probabil, dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (9)Administrația federală a mărit cheltuielile pentru învățământ și cercetare, însă cheltuielile pentru învățământ, exprimate ca procent din PIB, continuă să se situeze sub media UE, iar cheltuielile totale pentru învățământ și cercetare ar putea să rămână sub ținta națională de 10 % din PIB în 2015. Germania intenționează să mărească investițiile publice până în 2018, punând la dispoziție, în acest scop, încă 10 miliarde EUR pentru infrastructură și încă 5 miliarde EUR pentru sprijinirea investițiilor realizate de comunele mai slabe din punct de vedere financiar. Aceste demersuri pozitive par totuși a nu fi suficiente pentru rezolvarea blocajului investițional general. Germania ar putea profita de spațiul său de manevră bugetară pentru a investi în viitorul potențial de creștere al economiei și pentru a rezolva blocajul investițiilor publice, care se observă în special în infrastructură și la nivel local. Germania nu a înregistrat progrese în ceea ce privește sporirea eficienței sistemului fiscal. În general, se pare că nu se folosesc toate posibilitățile de deplasare a accentului fiscal asupra unor surse de venituri mai favorabile creșterii. Veniturile din impozitele periodice pe proprietate continuă să fie relativ scăzute (0,5 % din PIB în 2012, față de 1,5 % în UE-28), iar evaluarea imobiliară este învechită, bazându-se pe valori de piață din 1963/1964 în landurile vestice și din 1935 în landurile estice. Deși reforma impozitului funciar aplicat la nivel local (Grundsteuer) a fost prevăzută în acordul de coaliție și a fost anunțată în Programul național de reformă pentru 2014 și în cel pentru 2015, până în prezent nu s-au întreprins acțiuni concrete. În loc să se pună un accent mai puternic asupra impozitelor periodice pe proprietate, care au mai puține efecte de denaturare, a continuat tendința de mărire a impozitelor pe tranzacții imobiliare. Impozitul comercial aplicat la nivel local (Gewerbesteuer) nu a fost revizuit. Includerea unor elemente independente de profit în baza de impozitare a generat pierderi de eficiență. Atât cerințele administrative pe care trebuie să le îndeplinească întreprinderile pentru plata taxelor și a impozitelor, cât și costurile de colectare a taxelor și a impozitelor se mențin la un nivel relativ ridicat în Germania, iar rata declarațiilor de venit și de profit depuse electronic se situează sub media UE. Actuala revizuire a relațiilor bugetare dintre nivelul național (federație), nivelul regional (landuri) și nivelul local (comune) oferă ocazia de a consolida cadrul unor politici bugetare viabile și, în special, de a asigura investiții publice adecvate la toate nivelurile administrației. Revizuirea oferă, de asemenea, ocazia de a îmbunătăți atât modul de împărțire a competențelor în materie de venituri și de cheltuieli, cât și eficiența sistemului de egalizare bugetară orizontală și a administrației fiscale.

               (10)Nu au fost precizate măsuri pentru majorarea stimulentelor de pensionare tardivă, stimulente care par a fi indispensabile, având în vedere că se prognozează un declin drastic al populației în vârstă de muncă din Germania și că este posibil ca pe termen mediu să se manifeste o lipsă de lucrători calificați. Sarcina fiscală a lucrătorilor care câștigă 50 %-67 % din salariul mediu a rămas, în linii mari, neschimbată din 2001 și se numără în continuare printre cele mai ridicate din UE. Se așteaptă ca reformele întreprinse de curând în sistemele de asigurări sociale să determine o nouă creștere a ratelor de contribuții și să mărească într-o și mai mare măsură sarcina fiscală, ceea ce ar putea influența în mod negativ participarea la piața forței de muncă și venitul disponibil. Impactul progresiei reci este, în prezent, atenuat de o inflație scăzută. Date fiind însă creșterea dinamică a salariilor și ratele întrucâtva mai ridicate ale inflației din anii următori, progresia rece ar putea avea ca rezultat majorări nediscreționare semnificative ale taxelor și ale impozitelor, care, la rândul lor, ar putea afecta venitul disponibil. În ceea ce privește îmbunătățirea nivelului de educație al persoanelor defavorizate, s-au înregistrat progrese limitate. Probabilitatea de părăsire timpurie a școlii este două ori mai mare în cazul tinerilor care provin din familii de migranți. Se pare că stimulentele fiscale neadecvate constituie un factor important prin care a doua persoană care contribuie la venitul familiei este descurajată de la a accepta un loc de muncă și a lucra mai multe ore. Se explică astfel proporția scăzută de femei care lucrează cu normă întreagă și numărul de ore lucrate în medie de femei care se numără printre cele mai scăzute din UE. Scutirea „mini-joburilor” de la impozitul pe venitul personal și, în numeroase cazuri, de la toate contribuțiile angajatului la asigurările sociale descurajează, de asemenea, lucrătorii de la acceptarea unui loc de muncă în care salariul este mai mare decât pragul pentru un „mini-job”, și anume 450 EUR pe lună.

               (11)Acțiunile de politică menite să stimuleze concurența în sectoarele serviciilor, în special în cel al serviciilor profesionale, au fost restrânse. Ratele de creștere a productivității muncii în sectorul serviciilor profesionale din Germania sunt negative sau apropiate de zero de mai bine de un deceniu. Germania se numără, de asemenea, printre statele membre ale UE în care reglementarea este puțin favorabilă concurenței în sectorul serviciilor profesionale. Printre restricțiile existente se numără cerințele referitoare la calificările profesionale, la forma juridică și la participarea la capitalul societății. În ceea ce privește ultima categorie, în prezent au loc schimbări limitate în unele landuri, dar tot nu există o revizuire amplă a acestor restricții. Germania participă la exercițiul de evaluare reciprocă, prevăzut în Directiva de modificare a Directivei privind calificările profesionale, dar nu a luat încă măsuri în urma acestei revizuiri. Situația concurenței de pe piețele feroviare din Germania nu a cunoscut îmbunătățiri semnificative de anul trecut. Mai precis, în segmentul transportului feroviar de persoane pe distanțe lungi, mediul concurențial dificil descurajează intrarea noilor participanți pe piață. Taxele de acces la calea ferată pentru transportul de persoane pe distanțe lungi se numără printre cele mai ridicate din UE. Cota deținută de noii participanți pe piața transportului feroviar de persoane pe distanțe lungi se menține sub 1 % și se află în scădere.

               (12)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Germaniei, pe care a publicat-o în Raportul de țară pentru 2015. De asemenea, a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Germaniei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Germania, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin contribuția UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos.

               (13)În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Germaniei și consideră
                  10
                că Germania respectă normele Pactului de stabilitate și de creștere.

               (14)Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos,

               (15)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro. Germania ar trebui, de asemenea, să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a acestor recomandări,

               RECOMANDĂ ca, în 2015 și în 2016, Germania să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să mărească într-o și mai mare măsură investițiile publice în infrastructură, învățământ și cercetare, inclusiv prin utilizarea spațiului de manevră bugetară de care dispune. Să încurajeze investițiile private și să ia măsuri pentru sporirea eficienței sistemului fiscal, în special prin revizuirea impozitului comercial local și a modului de impozitare a întreprinderilor și prin modernizarea administrației fiscale. Să se folosească de actuala revizuire pentru a îmbunătăți structura relațiilor bugetare dintre nivelul național, nivelul regional și nivelul local, îndeosebi în vederea asigurării unor investiții publice adecvate la toate nivelurile administrației.

               2.Să mărească stimulentele de pensionare tardivă. Să ia măsuri pentru reducerea impozitelor ridicate pe veniturile salariale și a contribuțiilor ridicate la asigurările sociale, în special în cazul persoanelor cu venituri scăzute, și să combată efectele progresiei reci. Să revizuiască fiscalitatea mini-joburilor pentru a facilita astfel trecerea la alte forme de ocupare.

               3.Să ia măsuri mai ambițioase de stimulare a concurenței în sectoarele serviciilor, mai ales în cel al serviciilor profesionale, prin eliminarea restricțiilor nejustificate, precum cerința de formă juridică, cerința de participare la capital și tarifele fixe. În acest scop, să finalizeze actuala revizuire internă a barierelor respective și să ia măsurile care se impun în urma acestei revizuiri. Să îndepărteze barierele rămase în calea concurenței de pe piețele feroviare, în special de pe cea a transportului feroviar de persoane pe distanțe lungi.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 256.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  JO L 140, 27.5.2013, p. 11.

                     (6)
                  C(2014) 8801 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904 final.

                     (9)
                  SWD(2015) 25 final.

                     (10)
                  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 21.10.2015
            COM(2015) 601 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind instituirea de consilii naționale de competitivitate în cadrul zonei euro

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind instituirea de consilii naționale de competitivitate în cadrul zonei euro

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292 coroborat cu articolul 121 alineatul (2) și cu articolul 136,

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Este necesar să se îmbunătățească coordonarea și supravegherea evoluțiilor în materie de competitivitate în cadrul Uniunii, iar recenta criză a pus în evidență faptul că statele membre a căror monedă este euro („statele membre din zona euro”) pot înregistra acumulări de dezechilibre macroeconomice și consecințe brutale ale acestora, care se pot repercuta asupra altor state din zona euro. În absența unor cursuri de schimb nominale flexibile, acestea pot avea, de asemenea, nevoie de mecanisme adecvate de ajustare la șocurile specifice fiecărei țări. Dinamica competitivității este relevantă atât pentru acumularea, cât și pentru corectarea dezechilibrelor macroeconomice (de exemplu, deficitele comerciale și de cont curent, stocurile de pasive interne și externe) și adaptarea eficientă la șocurile asimetrice. Deteriorarea competitivității poate fi, de asemenea, responsabilă pentru reducerea potențialului de creștere, ceea ce face mai dificilă rambursarea datoriilor mari. Coordonarea politicilor care influențează dinamica competitivității ar contribui la asigurarea compatibilității dintre evoluțiile în materie de competitivitate și obiectivul bunei funcționări a uniunii economice și monetare (UEM). Deși această recomandare se adresează statelor membre din zona euro, și celelalte state membre sunt încurajate să înființeze organisme similare.

               (2)Semestrul european, în special procedura privind dezechilibrele macroeconomice, prevăzută în Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 și în Regulamentul (UE) nr. 1174/2011, prevede un cadru pentru coordonarea și supravegherea integrate ale politicilor economice . Având în vedere necesitatea de a promova realizarea de reforme structurale în domeniul competitivității, aceste mecanisme existente trebuie să fie susținute de o asumare mai fermă, la nivel național, a programelor de reforme. În acest scop, pare justificat să se recurgă, la nivel național, la opinii de specialitate independente  în materie de politici și să se consolideze dialogul politic dintre Uniune și statele membre din zona euro.

               (3)Înființarea de consilii naționale de competitivitate, responsabile cu monitorizarea performanțelor și a politicilor din domeniul competitivității, ar trebui să contribuie la o asumare mai fermă, la nivel național, a politicilor și a reformelor necesare și la îmbunătățirea bazei de cunoștințe pentru coordonarea politicilor economice ale Uniunii în domeniul competitivității. Aceste consilii ar trebui să evalueze evoluțiile în materie de competitivitate și de politici și, de asemenea, să ofere recomandări de politică pentru punerea în aplicare a reformelor, luând în considerare particularitățile naționale și practicile stabilite.

               (4)Domeniul de intervenție al consiliilor naționale de competitivitate ar trebui să corespundă unei noțiuni cuprinzătoare a competitivității. În atribuțiile acestor consilii ar trebui să intre dinamica salarială, precum și factorii nesalariali și elementele de stimulare a productivității, precum și considerații dinamice legate de investiții, inovare și atractivitatea economiei pentru întreprinderi.

               (5)Consiliile de competitivitate ar trebui să dețină capacitatea de a asigura o analiză economică de înaltă calitate ca bază pentru rolul lor consultativ.

               (6)Consiliile de competitivitate ar trebui să fie independente de ministere și de autoritățile publice care se ocupă de chestiuni legate de competitivitate. Consiliile de competitivitate ar trebui, de asemenea, să fie obiective, în sensul că nu ar trebui să transmită doar sau în principal punctele de vedere ale grupurilor specifice de părți interesate. Principiile de independență și obiectivitate au obiectivul de a garanta faptul că rolul consultativ al consiliilor de competitivitate reflectă în mod adecvat opiniile experților formulate în interesul general.

               (7)Caracteristicile consiliilor de competitivitate ar trebui să fie în conformitate cu dispozițiile articolului 152 din tratat și să țină seama de practicile și sistemele naționale de formare a salariilor. În conformitate cu articolul 28 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, funcționarea acestora nu ar trebui să aducă atingere dreptului lucrătorilor și al angajatorilor ori al organizațiilor acestora de a negocia și de a încheia contracte colective la nivelul adecvat sau de a desfășura acțiuni colective în conformitate cu dreptul Uniunii sau cu legislațiile și practicile naționale.

               (8)Comisia ar trebui să coordoneze activitățile consiliilor de competitivitate, cu scopul de a stimula realizarea obiectivelor zonei euro și de a ține cont de contribuțiile sistemului de consilii de competitivitate la coordonarea politicii economice a Uniunii.

               (9)Consiliile de competitivitate ar trebui să elaboreze și să publice propriile analize și recomandări într-un raport anual. Pentru a asigura luarea în considerare a obiectivelor zonei euro și ale Uniunii în cadrul activității consiliilor, ar trebui ca între Comisie și comitete să aibă loc consultări înainte de elaborarea acestor rapoarte și în cursul misiunilor de informare desfășurate în statele membre. Analiza efectuată de Comisie în contextul semestrului european și al procedurii privind dezechilibrele macroeconomice va ține cont de aceste rapoarte.

               (10)Pentru a facilita coordonarea la nivel supranațional, ar trebui ca în fiecare stat membru să existe un consiliu de competitivitate identificabil. Cu toate acestea, pentru a-și desfășura în mod corespunzător activitatea, consiliile de competitivitate ar putea, la rândul lor, să se bazeze pe diverse organisme existente distincte, cu condiția ca acestea să respecte principiile comune expuse mai sus.

               (11)Monitorizarea și asigurarea aplicării recomandărilor specifice fiecărei țări ar trebui să rămână la nivelul Uniunii, în cadrul semestrului european și al aplicării procedurii privind dezechilibrele macroeconomice, astfel cum prevede Regulamentul (UE) nr. 1176/2011.

               ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               I. Obiectivele și domeniul de aplicare

               1.Prezenta recomandare are ca obiectiv crearea unor consilii naționale de competitivitate pentru monitorizarea performanțelor și a politicilor în materie de competitivitate, contribuind astfel la promovarea unei convergențe economice susținute și la creșterea gradului de asumare a reformelor necesare la nivel național.

               2.Prezenta recomandare se adresează statelor membre din zona euro. Celelalte state membre sunt, de asemenea, încurajate să înființeze organisme similare.

               II. Înființarea consiliilor de competitivitate

               3.Fiecare stat membru ar trebui să aibă un consiliu de competitivitate cu următoarele atribuții:

               (a)
                     monitorizarea evoluțiilor în materie de competitivitate în statul membru în cauză, ținând seama de factorii care pot afecta pe termen scurt prețurile și calitatea bunurilor și a serviciilor în raport cu competitorii la nivel global (inclusiv costurile forței de muncă), precum și de factorii pe termen mai lung, cum ar fi productivitatea și capacitatea de inovare, care sunt relevanți nu numai pentru performanțele relative ale economiei, ci și pentru potențialul său de creștere economică și pentru capacitatea de a atrage investiții, întreprinderi și capital uman;

               (b)
                     sprijinirea proceselor existente de stabilire a salariilor la nivel național prin furnizarea de informații relevante;

               (c)
                     monitorizarea politicilor legate de competitivitate din statul membru în cauză, inclusiv prin contribuții la evaluarea ex-post a politicilor; precum și

               (d)
                     evaluarea provocărilor în materie de politică și formularea de recomandări de politică în domeniul competitivității. Recomandările consiliilor de competitivitate ar trebui să ia în considerare dimensiunea mai largă a zonei euro și a Uniunii. Consiliile ar trebui, printre altele, să ofere sugestii privind implementarea recomandărilor specifice fiecărei țări adresate de către Consiliu statului membru respectiv în contextul semestrului european;

               4.Fiecare stat membru ar trebui să identifice un consiliu de competitivitate, care ar putea, la rândul său, să se bazeze pe diverse organisme existente.

               5.Consiliile de competitivitate ar trebui să își desfășoare activitatea în mod continuu. Acestea ar trebui să își publice analizele și recomandările într-un raport anual. De asemenea, ar trebui să aibă contacte cu Comisia și cu consiliile de competitivitate din alte state membre în scopul coordonării punctelor de vedere.

               III. Caracteristicile consiliilor de competitivitate

               6.Consiliile de competitivitate ar trebui să fie independente din punct de vedere structural sau să aibă autonomie funcțională față de orice autoritate publică responsabilă de chestiuni legate de competitivitate în statul membru în cauză (în special, ministere, administrații, instituții publice, agenții publice). Acestea ar trebui să fie susținute de dispoziții legale naționale care să asigure un înalt grad de autonomie funcțională și răspundere, inclusiv:

               (a)un regim statutar bazat pe legislația națională, pe reglementări sau norme administrative cu caracter obligatoriu;

               (b)independență față de orice autorități publice responsabile de chestiuni legate de competitivitate și față de orice alt organism public sau privat;

               (c)
                     capacitatea de a comunica în mod public în timp util;

               (d)proceduri de desemnare a membrilor pe baza experienței și competenței acestora;

               (e)resurse suficiente și acces adecvat la informații necesare pentru îndeplinirea mandatului lor;

               7.Consiliile de competitivitate ar trebui să consulte părțile interesate relevante (de exemplu, actorii naționali sau grupurile de actori, inclusiv partenerii sociali, care participă în mod regulat la dialogul social și economic în statele membre), însă nu ar trebui să transmită doar sau în principal opiniile și interesele unui anumit grup de părți interesate.

               8.Consiliile de competitivitate ar trebui să aibă capacitatea de a efectua analize economice și statistice cu un grad înalt de calitate recunoscut de comunitatea academică.

               IV. Coordonarea cu semestrul european

               9.Comisia ar trebui să faciliteze coordonarea între consiliile naționale de competitivitate și să se angajeze într-un schimb de opinii cu acestea, în special pentru a asigura luarea în considerare a obiectivelor UE și ale zonei euro în activitatea consiliilor. Ar trebui avute în vedere contacte înainte de elaborarea rapoartelor lor anuale și în cursul misiunilor de informare desfășurate în statele membre.

               10.Opiniile de specialitate independente furnizate de aceste consilii, inclusiv prin intermediul rapoartelor anuale, vor fi utilizate de statele membre și de Comisie în procesul de elaborare a analizelor lor în cadrul procedurii privind dezechilibrele macroeconomice.

               V. Răspundere și transparență

               11.Ca regulă generală, analizele realizate de aceste consilii ar trebui să fie făcute publice.

               VI. Dispoziții finale

               12.Statele membre sunt invitate să implementeze principiile stabilite în prezenta recomandare până la [data adoptării prezentei recomandări + 6 luni].

               13.Până la [data adoptării prezentei recomandări + 12 luni], Comisia este invitată să elaboreze un raport intermediar, pe baza informațiilor relevante transmise de statele membre, cu privire la implementarea și caracterul adecvat al prezentei recomandări, inclusiv cu privire la necesitatea adoptării unor dispoziții obligatorii.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 22.5.2017
            COM(2017) 511 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Italiei pentru 2017și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Italiei pentru 2017

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Italiei pentru 2017

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Italiei pentru 2017

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice
                  2
               , în special articolul 6 alineatul (1),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  3
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  4
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  5
               , care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 910 martie 2017. La data de 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă
                  6
               , în care a identificat Italia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro. Această recomandare a fost aprobată de Consiliul European din 9-10 martie 2017 și a fost adoptată de Consiliu la 21 martie 2017
                  7
               .

               (2)În calitate de țară a cărei monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Italia ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării pentru zona euro, care se reflectă în recomandările 1 - 4 de mai jos.

               (3)Raportul de țară pe 2017 al Italiei
                  8
                a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele realizate de Italia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a se da curs recomandărilor din anii anteriori, precum și progresele realizate de Italia în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, raportul a inclus un bilanț aprofundat, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, ale cărui rezultate au fost publicate tot la 22 februarie 2017
                  9
               . Ca urmare a analizei pe care a efectuat-o, Comisia concluzionează că Italia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice excesive. Nivelul ridicat al datoriei publice și dinamica slabă pe o perioadă îndelungată a productivității implică riscuri cu relevanță transfrontalieră, în contextul unui nivel ridicat al creditelor neperformante și al șomajului. Este deosebit de important să se ia măsuri pentru reducerea riscului apariției unor efecte adverse asupra economiei italiene și, având în vedere dimensiunea și relevanța transfrontalieră ale acesteia, asupra uniunii economice și monetare.

               (4)La 27 aprilie 2017, Italia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017 și Programul de stabilitate pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp. Programul național de reformă al Italiei include angajamente atât pe termen scurt, cât și pe termen mediu. Pe termen scurt, sunt planificate adoptarea finală a legilor rămase în ceea ce privește concurența, reforma procesului penal și termenele de prescripție, punerea în aplicare a legislației de combatere a sărăciei, precum și măsuri legate de negociere la nivelul întreprinderilor, reorientarea fiscală și privatizare. Măsurile pe termen mediu privesc finanțele publice, fiscalitatea, piața forței de muncă, sistemul bancar și de credite, concurența, administrația publică și justiția, precum și investițiile. Programul național de reformă acoperă, de asemenea, provocările identificate în raportul de țară pentru 2017 și Recomandarea pentru zona euro, inclusiv necesitatea de a se relansa investițiile și de a se asigura sustenabilitatea finanțelor publice. În cazul în care sunt pe deplin puse în aplicare, în termenele indicate, aceste măsuri vor contribui la soluționarea dezechilibrelor macroeconomice ale Italiei și a recomandărilor specifice acestei țări. Pe baza evaluării angajamentelor de politică ale Italiei, Comisia confirmă evaluarea sa anterioară, conform căreia, în această etapă, nu sunt necesare acțiuni suplimentare în cadrul procedurii privind dezechilibrele macroeconomice. Punerea în aplicare a programului politic de reformă va fi urmărită îndeaproape, în cadrul monitorizării specifice.

               (5)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost încorporate de statele membre în programele lor finanțate din fondurile structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede în legislația care reglementează fondurile ESI
                  10
               , Comisia poate solicita unui stat membru, atunci când acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante specifice țării, să își revizuiască și să își modifice programele relevante finanțate din fondurile ESI. Comisia a furnizat orientări suplimentare cu privire la aplicarea acestor norme
                  11
               .

               (6)În prezent, Italia se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și face obiectul regulii privind datoria. În cadrul programului său de stabilitate pentru 2017, guvernul își propune o îmbunătățire a deficitului global de la 2,4 % din PIB în 2016 la 2,1 % din PIB în 2017 și, respectiv, la 1,2 % din PIB în 2018, urmând ca în 2019 să ajungă la o poziție bugetară echilibrată, în ansamblu. Obiectivul bugetar pe termen mediu, stabilit la o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali, este preconizat să fie atins până în 2019 și menținut în 2020, în timp ce soldul structural recalculat
                  12
                indică un deficit structural mic (0,3 % din PIB) în ambii ani. În programul de stabilitate se preconizează că, după o creștere, în continuare, în 2016 (la 132,6 % din PIB, de la 132,1 % în 2015), ponderea datoriei publice în PIB se va stabiliza în 2017, urmând să scadă, începând din 2018, pentru a ajunge la 125,7 % în 2020. Incertitudinea cu privire la componența și punerea în aplicare a strategiei bugetare pe termen mediu, prevăzute în programul de stabilitate, generează riscuri care amenință atât previziunile de creștere, cât și atingerea obiectivelor bugetare. În special, previziunile Comisiei din primăvara anului 2017 indică o creștere a PIB-ului real, în 2018, aproape identică cu cea prevăzută de programul de stabilitate pentru 2017, în ciuda unui deficit cu mult mai mare. De fapt, previziunile Comisiei nu includ o majorare a TVA-ului (0,9 % din PIB), impusă de legislație cu titlul de „clauză de salvgardare”, pentru atingerea obiectivelor bugetare în 2018, motivul fiind, printre altele, faptul că Programul de stabilitate pentru 2017 confirmă intenția de a nu activa această clauză, fără a oferi detalii cu privire la măsuri compensatorii alternative. În plus, Programul de stabilitate pentru 2017 indică intenția de a se găsi o marjă suplimentară pentru reducerea sarcinii fiscale.

               (7)Programul de stabilitate pentru 2017 indică faptul că, în 2016 și 2017, afluxul excepțional de refugiați și măsurile de securitate au un impact bugetar general semnificativ, prezentându-se dovezi convingătoare cu privire la amploarea și natura acestora costuri bugetare suplimentare. Potrivit Comisiei, în 2016 ponderea în PIB a cheltuielilor suplimentare eligibile a fost de 0,06 % în ceea ce privește afluxul excepțional de refugiați și, respectiv, de 0,06 % în ceea ce privește măsurile de securitate. Pentru 2017, conform unei estimări preliminare, ponderea în PIB a cheltuielilor eligibile legate de afluxul excepțional de refugiați este de 0,16 %
                  13
               . În plus, în 2017, autoritățile italiene au invocat clauza privind evenimentele neobișnuite, dată fiind activitatea seismică excepțională. Conform estimării preliminare, în 2017 ponderea în PIB a cheltuielilor eligibile legate de activitatea seismică excepțională este de 0,18 %
                  14
               . Dispozițiile articolului 5 alineatul (1) și ale articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 acoperă aceste cheltuieli suplimentare, întrucât afluxul de refugiați, gravitatea amenințării teroriste și activitatea seismică excepțională constituie evenimente neobișnuite, cu un impact important asupra finanțelor publice ale Italiei, iar sustenabilitatea finanțelor publice nu ar fi compromisă în cazul unei abateri temporare de la traiectoria de ajustare stabilită pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu. Prin urmare, ajustarea necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pentru 2016 a fost redusă cu 0,12 % din PIB pentru a se ține seama de costurile suplimentare legate de refugiați și de măsurile de securitate. În ceea ce privește anul 2017, în primăvara anului 2018 se va efectua o evaluare finală, inclusiv în privința sumelor eligibile, pe baza datelor observate, puse la dispoziție de autoritățile italiene.

               (8)Pentru 2016, Italiei i s-a permis o abatere temporară de 0,5 % din PIB de la traiectoria de ajustare necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu, pentru a lua în considerare reformele structurale majore cu impact pozitiv asupra sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice și un procent suplimentar de 0,25 % din PIB, pentru a se ține seama de cheltuielile naționale cu investițiile în proiecte cofinanțate de UE. În ceea ce privește clauza privind investițiile, unul dintre criteriile de eligibilitate îl reprezintă creșterea investițiilor în sectorul public. Datele privind execuția pentru 2016 au arătat o scădere a investițiilor publice în 2016 față de 2015 (1,6 miliarde EUR). Cu toate acestea, Consiliul recunoaște că există factori specifici care au limitat investițiile publice, anul trecut. Unul dintre acești factori a fost incertitudinea legată de trecerea la noul cod de achiziții publice și concesiuni, care a fost revizuit în conformitate cu recomandările specifice fiecărei țări pentru 2016. De asemenea, și chiar mai important, în 2016 s-a înregistrat o scădere accentuată a investițiilor finanțate prin fonduri UE, ca urmare a începerii noii perioade de programare, în timp ce investițiile finanțate la nivel național au crescut ușor (cu 1,1 miliarde EUR). Prin urmare, întrucât investițiile finanțate la nivel național au crescut în 2016, iar cheltuielile legate de clauza privind investițiile nu  leau înlocuit pe primele, Italia poate beneficia de o abatere temporară de 0,21 % din PIB în ceea ce privește clauza privind investițiile, care corespunde cheltuielilor naționale eligibile pentru cofinanțare, astfel cum a fost raportat în programul de stabilitate pentru 2017. După ce se va fi luat în considerare flexibilitatea suplimentară globală de 0,83 % din PIB, acordată în temeiul clauzelor privind evenimentele neobișnuite, reformele structurale și investițiile, previziunile Comisiei din primăvara anului 2017 indică o anumită deviere de la traiectoria de ajustare recomandată în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu în 2016.

               (9)La 12 iulie 2016, Consiliul a recomandat Italiei să realizeze o ajustare bugetară anuală de cel puțin 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2017. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, există riscul unei abateri semnificative de la traiectoria de ajustare recomandată în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu, pentru 2017, precum și pentru anii 2016 și 2017, luați împreună. Acest risc s-ar putea reduce, totuși, în direcția unei abateri minore, în cazul în care alocația temporară acordată în temeiul clauzei privind evenimentele neobișnuite legate de afluxul excepțional de refugiați și planul preventiv de investiții pentru protecția teritoriului național împotriva riscurilor seismice (estimat inițial la 0,34 % din PIB, în ansamblu) este dedusă, în 2017, din cerință.

               (10)În 2018, în contextul situației sale fiscale și, în special, al nivelului datoriei sale, se așteaptă ca Italia să continue ajustarea în direcția atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu, și anume o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali. În conformitate cu matricea de ajustare stabilită de comun acord în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere, ajustarea în cauză se traduce prin cerința unei rate nominale de reducere a cheltuielilor publice primare nete de cel puțin 0,2 % în 2018. Aceasta ar corespunde unei ajustări structurale anuale de cel puțin 0,6 % din PIB. Dacă se mențin politicile actuale, există riscul ca în 2018 să se înregistreze o abatere semnificativă de la această cerință. La prima vedere, nu este de așteptat ca Italia să respecte regula privind datoria în 2017 și în 2018. În linii mari, Consiliul este de părere că Italia trebuie să fie pregătită să adopte măsuri suplimentare pentru a asigura respectarea regulii privind datoria în 2017 și că vor fi necesare măsuri suplimentare, în 2018, pentru a respecta dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, conform dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1466/97, evaluarea planurilor bugetare și rezultatele acesteia ar trebui să țină seama de echilibrul bugetar al statului membru în cauză, având în vedere condițiile ciclice. Astfel cum s-a reamintit în comunicarea Comisiei care însoțește aceste recomandări specifice fiecărei țări, evaluarea proiectului de plan bugetar din 2018 și evaluarea ulterioară a rezultatelor bugetare din 2018 vor trebui să ia în considerare în mod corespunzător obiectivul unei orientări fiscale care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice ale Italiei. În acest context, Comisia intenționează să utilizeze marja de apreciere aplicabilă în funcție de situația ciclică a Italiei.

               (11)Din cauza faptului că, la prima vedere, Italia nu va fi în măsură să respecte, în 2015, regula privind datoria, la 22 februarie 2017 Comisia a emis, în temeiul articolului 126 alineatul (3) din TFUE, un raport în care a concluzionat: „În afara cazului în care măsurile structurale suplimentare cu o valoare echivalentă cu cel puțin 0,2 % din PIB, pe care guvernul italian s-a angajat să le adopte până cel târziu în aprilie 2017, sunt adoptate în mod credibil în acest termen în vederea reducerii decalajului pentru a se conforma cerințelor din componenta preventivă în 2017 (și, prin urmare, în 2016), criteriul datoriei, astfel cum este definit în tratat și în Regulamentul (CE) nr. 1467/1997, ar trebui să fie considerat ca nefiind respectat în prezent. Cu toate acestea, decizia cu privire la necesitatea de a se iniția o procedură aplicabilă deficitelor excesive va fi luată exclusiv pe baza previziunilor Comisiei din primăvara lui 2017, ținând cont de datele privind execuția pentru 2016 și de punerea în aplicare a angajamentelor bugetare asumate de autoritățile italiene în februarie 2017.” În aprilie 2017, guvernul italian a adoptat măsurile suplimentare de consolidare solicitate. Prin urmare, se consideră că, în această etapă, nu sunt necesare măsuri suplimentare pentru respectarea criteriului datoriei în 2015. Comisia va reevalua, în toamna anului 2017, respectarea de către Italia a criteriului datoriei pe baza datelor notificate pentru 2016 și a previziunilor Comisiei din toamna anului 2017, care vor conține noi informații cu privire la execuția bugetară în 2017 și planurile bugetare reale pentru 2018.

               (12)Se preconizează că rata ridicată a datoriei publice a Italiei se va stabiliza, dar nu va scădea, din cauza deteriorării soldului primar structural și a condițiilor macroeconomice actuale. Rata datoriei publice depășește 130 % din PIB, ceea ce presupune alocarea unor resurse considerabile pentru acoperirea costurilor cu serviciul datoriei, în detrimentul elementelor care stimulează creșterea, cum ar fi educația, inovațiile și infrastructura.

               (13)Există o serie de motive pentru care sistemul fiscal italian nu sprijină creșterea economică și eficiența. Sarcina fiscală asupra factorilor de producție rămâne una dintre cele mai ridicate din UE, în ciuda faptului că, recent, aceasta s-a redus. Este posibilă o reorientare într-o măsură mai mare către taxe și impozite mai puțin dăunătoare pentru creștere, într-un mod neutru din punct de vedere bugetar. Prima taxă pe locuință a fost abrogată în 2015, fapt care a însemnat un regres în procesul de realizare a unei structuri fiscale mai eficiente. În pofida legislației naționale care impune acest lucru pe o bază anuală, mult așteptata revizuire a cheltuielilor fiscale, în special în ceea ce privește ratele reduse ale taxei pe valoarea adăugată, a fost din nou amânată. Reforma valorilor cadastrale caduce, în conformitate cu valorile actuale ale pieței, nu a fost încă pusă în aplicare. Gradul scăzut de conformare fiscală și complexitatea codului fiscal sporesc presiunea asupra întreprinderilor și gospodăriilor care respectă legislația. Măsurile recente, cum ar fi facturarea electronică obligatorie și plata fracționată pentru achizițiile efectuate de către organismele guvernamentale, merg în direcția bună. Cu toate acestea, facturarea electronică nu este obligatorie pentru tranzacțiile din sectorul privat, iar limitele privind utilizarea numerarului au crescut recent, astfel încât utilizarea plăților electronice rămâne cu mult sub media UE, în detrimentul respectării normelor fiscale.

               (14)În ceea ce privește procesul bugetar, o reformă cuprinzătoare a fost adoptată în 2016. Comisia va continua să monitorizeze punerea în aplicare a reformei și, prin urmare, analiza cheltuielilor va fi, într-o măsură mai mare, parte integrantă din procesul bugetar.

               (15)Condițiile-cadru, administrația publică și mediul de afaceri din Italia sunt afectate în continuare de o serie de deficiențe structurale. Aceste deficiențe continuă să încetinească punerea în aplicare a reformelor, descurajează investițiile, creează incertitudini și condiții favorabile pentru obținerea de profit cu investiții reduse. Reformele sistemului de justiție civilă adoptate în ultimii ani, menite să sporească eficiența sistemului de justiție, să îmbunătățească gestionarea cauzelor și să asigure disciplina procedurală, încep să dea rezultate abia acum, într-un ritm foarte lent. Durata procedurilor judiciare în materie civilă rămâne o provocare majoră. Cu toate că, la instanțele inferioare, atât durata lichidării stocului de cauze pendinte, cât și numărul de litigii civile și comerciale pendinte s-au redus ușor, acestea continuă să fie printre cele mai ridicate din UE, dacă se iau în considerare toate instanțele. Reforma în curs a procedurii civile prevede o înăsprire a condițiilor de admisibilitate pentru căile de atac, raționalizarea procedurilor civile în toate instanțele și descurajarea litigiilor vexatorii.

               (16)În pofida reformelor adoptate până în prezent, corupția este, în continuare, o problemă majoră în Italia, fapt confirmat de o serie de indicatori. Reforma îndelung așteptată referitoare la termenele de prescripție, menită să intensifice lupta împotriva corupției, este pendinte încă din 2014. În forma lor actuală, termenele de prescripție conduc la un procent ridicat de cauze prescrise după pronunțarea în primă instanță a sentinței. În plus, autoritatea națională anticorupție dispune de resurse financiare și umane limitate pentru a-și exercita competențele, iar cadrul de prevenire rămâne fragmentat.

               (17)În 2015 a fost adoptată o lege cuprinzătoare de punere în aplicare a reformei administrației publice. Aceasta are potențialul de a spori eficiența și eficacitatea administrației publice. Cu toate acestea, în urma hotărârii Curții Constituționale din noiembrie 2016, prin care procedura urmată pentru adoptarea anumitor decrete legislative de punere în aplicare a fost declarată neconstituțională, principalele elemente ale reformei nu au fost încă puse în aplicare. Hotărârea se referă, în special, la trei domenii-cheie ale reformei: serviciile publice locale, ocuparea forței de muncă în sistemul public și întreprinderile de stat. Sunt necesare noi inițiative legislative care să reformeze, la nivel de conducere, serviciile publice locale și de ocupare a forței de muncă, deoarece termenul de adoptare a decretelor de punere în aplicare a acestor inițiative a expirat în noiembrie 2016. În ceea ce privește întreprinderile de stat, decretul adoptat înainte de pronunțarea hotărârii sus-menționate trebuie să fie modificat. Reforma vizează reducerea numărul întreprinderilor de stat, îmbunătățirea eficienței acestora și asigurarea faptului că acestea își desfășoară activitatea în conformitate cu aceleași norme aplicabile entităților private. Punerea în aplicare a privatizărilor planificate ar contribui, de asemenea, la raționalizarea întreprinderilor de stat.

               (18)Condițiile-cadru privind concurența rămân, de asemenea, nefavorabile. În special, Legea anuală pe 2015 privind concurența nu a fost încă adoptată. În anumite sectoare, cum ar fi profesiile reglementate, concesiunile, achizițiile publice și sistemul de autorizații, precum și serviciile publice locale, inclusiv transportul, persistă obstacole semnificative în calea concurenței. În special, progresele în ceea ce privește promovarea unei funcționări eficiente, transparente și competitive a pieței transportului în comun, îndeosebi a pieței transportului feroviar aflat în concesiunea statului, sunt, în continuare, foarte limitate. Conform unui nou indicator elaborat de Comisie, în Italia gradul de restricționare este mai mare decât media ponderată a UE pentru majoritatea profesiilor analizate. Pentru a aborda această problemă, în ianuarie 2017, în Comunicarea Comisiei privind recomandările de reformă privind reglementarea în sectorul serviciilor profesionale, au fost formulate orientări specifice în funcție de profesie; acestea fac parte dintr-un pachet de măsuri menite să înlăture obstacolele de pe piețele serviciilor
                  15
               .

               (19)Volumul mare de credite neperformante din sectorul bancar este, în continuare, un obstacol pentru profiturile băncilor și pentru capacitatea acestora de a genera capital la nivel intern. Acest lucru exercită o presiune asupra ofertei de credite, în special pentru întreprinderile mici. Inițiativele de politică adoptate până în prezent nu au condus încă la o reducere semnificativă a creditelor neperformante. Orientările în materie de supraveghere privind gestionarea creditelor neperformante la nivel național sunt, în continuare, insuficient dezvoltate. Băncile de dimensiuni mici și mijlocii continuă să fie mai vulnerabile decât instituțiile de credit mari. Prin urmare, Comisia va monitoriza punerea în aplicare a reformei în materie de guvernanță corporativă a celor mai mari bănci populare (banche popolari) și a băncilor mutuale mici, o măsură esențială pentru consolidarea sistemului bancar. În continuare, cadrul privind insolvența și executarea garanțiilor reale nu asigură un sprijin suficient pentru soluționarea rapidă a creditelor neperformante și restructurarea, în special în ceea ce privește întreprinderile mici și microîntreprinderile. Elaborarea unui proiect de lege de punere în aplicare care să vizeze reforma și raționalizarea instrumentelor de insolvență și de control, discutat în prezent în Parlament, ar putea sprijini depășirea deficiențelor existente și ar putea contribui la dezvoltarea unei piețe secundare pentru datoriile cu risc ridicat de neplată din Italia.

               (20)În ciuda îmbunătățirii treptate a pieței muncii, susținută prin reforme pe termen lung, rata șomajului de lungă durată și a șomajului în rândul tinerilor rămân ridicate (6,7 % și, respectiv, 38 % în 2016), iar numărul tinerilor care nu au un loc de muncă și nu urmează niciun program educațional sau de formare depășește 1,2 milioane. Cu toate că s-au înregistrat progrese foarte mari în ceea ce privește punerea în aplicare a Garanției pentru tineret, mai există o serie de provocări care trebuie rezolvate, pentru a se asigura o punere în aplicare mai eficace, la scară globală. Numărul și calitatea ofertelor rămân scăzute, iar diferențele regionale în ceea ce privește punerea în aplicare sunt mari. Reforma politicilor active în domeniul pieței muncii, inclusiv a sistemului de guvernanță al acesteia, se află încă într-un stadiu incipient, iar serviciile de ocupare a forței de muncă rămân insuficient de dezvoltate, existând diferențe regionale importante. Învățarea în rândul adulților nu este suficient de dezvoltată, ceea ce poate afecta în mod negativ rezultatele de pe piața muncii a persoanelor slab calificate.

               (21)Participarea femeilor la piața forței de muncă și potențialul pe care acestea îl reprezintă rămân, în mare parte, insuficient valorificate. Rata de ocupare în rândul femeilor se numără printre cele mai mici rate de ocupare din UE. Unele caracteristici ale sistemului de impozite și prestații continuă să descurajeze a doua persoană care contribuie la venitul familiei să participe la piața forței de muncă, în timp ce accesul la servicii de îngrijire accesibile ca preț (pentru copii și persoanele în vârstă) rămâne limitat, cu diferențe mari între regiuni. Concediul de paternitate este printre cele mai reduse din UE.

               (22)Negocierile de la nivel local nu sunt utilizate la scară largă, fapt care reprezintă un obstacol în calea alocării eficiente a resurselor și a adaptării salariilor la condițiile economice locale. Acest lucru se explică, de asemenea, prin dispozițiile-cadru și practicile existente în materie de negociere colectivă, care generează nesiguranță în relațiile de muncă, lăsând o marjă limitată pentru negocierile la nivel local. Reducerile fiscale aferente creșterilor salariale legate de productivitate nu s-au dovedit a fi eficace în extinderea în mod semnificativ a utilizării negocierilor la nivel local.

               (23)Rata persoanelor expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială este cu mult peste media UE, în special în cazul copiilor și al persoanelor care provin din familii de migranți. Există, de asemenea, disparități regionale semnificative. S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește strategia națională de combatere a sărăciei. Mecanismul venitului de incluziune, recent adoptat, reprezintă un pas înainte în vederea creării unui sistem unic și cuprinzător de combatere a sărăciei. Eficacitatea sa va depinde de punerea sa în aplicare corespunzătoare, prin mobilizarea unor resurse adecvate (inclusiv prin raționalizarea diferitelor indemnizații sociale), direcționarea adecvată a acestora, prin intermediul unei evaluări și alocări cu prioritate către familiile cu copii, precum și prin proceduri eficace pe teren, atât în ceea ce privește furnizarea de ajutor pentru venit, cât și în ceea ce privește furnizarea de servicii bine integrate. În această etapă, nu este clar dacă resursele financiare vor fi suficiente pentru a se rezolva problema sărăciei cu care se confruntă Italia. Asigurarea unor resurse suplimentare, concomitent cu respectarea obiectivelor bugetare, reducerea fragmentării sistemului de asistență socială, raționalizarea cheltuielilor sociale și abordarea înclinării balanței înspre sistemul de pensii rămân provocări majore.

               (24)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Italiei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Italiei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Italia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a UE prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare.

               (25)În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat programul de stabilitate, iar avizul său
                  16
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (26)Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se regăsesc în recomandările 1-4 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2017-2018, Italia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să își desfășoare politica fiscală în conformitate cu cerințele impuse de componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere, ceea ce se traduce prin eforturi fiscale considerabile în 2018. Atunci când se iau măsuri de politică, ar trebui să se ia în considerare realizarea unei orientări fiscale care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice ale Italiei. Să transfere sarcina fiscală de la factorii de producție către impozite mai puțin dăunătoare pentru creștere, într-un mod neutru din punct de vedere bugetar, prin luarea de măsuri decisive pentru reducerea numărului de cheltuieli fiscale și a domeniului de aplicare al acestora, reformarea sistemului cadastral caduc și reintroducerea impozitului pe prima reședință în cazul gospodăriilor cu venituri mari. Să extindă utilizarea obligatorie a facturării și a plăților electronice.

               2.Să reducă durata procesului de judecată în domeniul justiției civile, printr-o gestionare eficace a dosarelor și prin norme care să asigure disciplina procedurală. Să intensifice lupta împotriva corupției, în special prin revizuirea termenelor de prescripție. Să finalizeze reformele serviciilor publice de ocupare a forței de muncă și să îmbunătățească eficiența întreprinderilor de stat. Să adopte și să pună în aplicare fără întârziere legea privind concurența, care este pendinte, și să abordeze restricțiile rămase în materie de concurență.

               3.Să accelereze reducerea volumului de credite neperformante și să intensifice stimulentele pentru curățarea bilanțurilor și restructurare, în special în segmentul băncilor aflate sub supraveghere la nivel național. Să adopte o revizuire cuprinzătoare a cadrului de reglementare privind insolvența și executarea garanțiilor reale.

               4.Să consolideze cadrul de negociere colectivă prin implicarea partenerilor sociali, astfel încât acordurile colective să poată țină mai bine seama de condițiile locale. Să asigure politici active eficace în domeniul pieței forței de muncă. Să faciliteze angajarea în muncă a persoanelor care aduc al doilea venit în gospodărie. Să raționalizeze cheltuielile sociale și să îmbunătățească structura acestora.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

                     (3)
                  COM(2017) 511 final.

                     (4)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 și P8_TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM (2016) 725 final.

                     (6)
                  COM (2016) 728 final.

                     (7)
                  JO C 92/01, 24.3.2017, p. 1.

                     (8)
                  SWD (2017) 77 final.

                     (9)
                  COM (2017) 90 final.

                     (10)
                  Articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului, JO L 347, 20.12.2013, p. 320.

                     (11)
                  COM (2014) 494 final.

                     (12)
                  Sold ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și alte măsuri temporare, recalculat de Comisie pe baza metodologiei stabilite de comun acord.

                     (13)
                  Această sumă se bazează pe costul bugetar global de 0,25 % din PIB estimat în programul de stabilitate pentru 2017, din care sunt deduse abaterile temporare de 0,03 % din PIB și de 0,06 %, acordate deja în 2015 și, respectiv, 2016. În avizul său privind proiectul de plan bugetar al Italiei pentru 2017, Comisia a anunțat că va fi dispusă să ia în considerare o abatere suplimentară ca urmare a afluxului excepțional de refugiați din Italia, având în vedere, de asemenea, poziția Consiliului European din octombrie 2016, care a recunoscut „contribuția semnificativă, inclusiv de natură financiară, a statelor membre din prima linie în ultimii anii”.

                     (14)
                  De asemenea, în avizul menționat, Comisia a fost de părere că s-ar putea considera că cheltuielile alocate pentru gestionarea situațiilor de urgență și pentru planul preventiv de investiții pentru protecția teritoriului național împotriva riscurilor seismice au un caracter integrat. Pentru anii următori, numai creșterile progresive ale resurselor alocate în acest scop vor fi considerate eligibile în vederea unor viitoare posibile abateri temporare.

                     (15)
                  COM(2016) 820 final, COM(2016) 821 final, COM(2016) 822 final, COM(2016) 823 final și COM(2016) 824 final.

                     (16)
                  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.