title: Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Sloveniei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Sloveniei pentru 2014

text:
               29.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/115

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 8 iulie 2014
   privind Programul național de reformă al Sloveniei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Sloveniei pentru 2014
   2014/C 247/22
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
   întrucât:

               1.

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               2.

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               3.

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, la nivelul UE și la nivelul zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               4.

               La 9 iulie 2013, Consiliul a adoptat o Recomandare (4) privind Programul național de reformă al Sloveniei pentru 2013 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Sloveniei pentru perioada 2012-2016. La 15 noiembrie 2013, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al Sloveniei pentru 2014.

               5.

               La 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european 2014 pentru coordonarea politicilor economice. De asemenea, la 13 noiembrie 2013, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Slovenia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               6.

               La 20 decembrie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală într-un mod diferențiat și favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               7.

               La 5 martie 2014, Comisia a publicat rezultatele bilanțului aprofundat pe care l-a efectuat pentru Slovenia, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este aceea că Slovenia se confruntă în continuare cu dezechilibre macroeconomice excesive care necesită monitorizare și măsuri ferme continue în materie de politică. Deși dezechilibrele au fost corectate de-a lungul anului 2013 ca urmare a ajustării macroeconomice și a măsurilor în materie de politică întreprinse de Slovenia, amploarea corecției necesare indică faptul că există, în continuare, riscuri substanțiale. Mai precis, este necesar să se acorde o atenție deosebită riscurilor generate de o structură economică ce are ca elemente caracteristice guvernanța corporativă deficitară, implicarea puternică a statului în economie, deteriorarea competitivității costurilor, supraîndatorarea corporativă și creșterea considerabilă a datoriei publice. Deși s-au înregistrat progrese considerabile în redresarea bilanțurilor băncilor, sunt necesare în continuare acțiuni ferme în ceea ce privește punerea în aplicare pe deplin a unei strategii cuprinzătoare pentru sectorul bancar, inclusiv măsuri de restructurare, privatizare și supraveghere consolidată.

               8.

               La 5 martie 2014, Comisia a adresat Sloveniei o recomandare autonomă, solicitând autorităților să depună eforturi suplimentare în vederea asigurării respectării depline a recomandării Consiliului din cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive și să prezinte măsurile suplimentare într-o secțiune corespunzătoare a Programului de stabilitate pentru 2014.

               9.

               La 15 aprilie 2014, Slovenia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2014 și la 24 aprilie 2014 și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2014. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               10.

               Obiectivul strategiei bugetare prezentate în Programul de stabilitate pentru 2014 este corectarea deficitului excesiv până în 2015 și îndeplinirea obiectivului pe termen mediu până în 2017. Programul de stabilitate confirmă obiectivul pe termen mediu stabilit anterior privind un buget echilibrat, care este conform cerințelor Pactului de stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, nu se preconizează ca soldul structural (recalculat) să atingă obiectivul pe termen mediu până în 2017. Programul de stabilitate prevede reducerea deficitului sub 3 % din PIB în 2015, în conformitate cu ținta stabilită în recomandarea privind procedura aplicabilă deficitelor excesive. În perioada ulterioară anului 2015, Programul de stabilitate are în vedere o scădere constantă a deficitului, în 2018 urmând să se înregistreze un excedent de 0,3 % din PIB. Programul de stabilitate preconizează că datoria publică va atinge un nivel maxim de 81,1 % din PIB în 2015, înainte de a scădea la 76 % în 2016. În ansamblu, strategia bugetară prezentată în Programul de stabilitate este în conformitate cu cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Scenariul macroeconomic care stă la baza proiecțiilor bugetare din Programul de stabilitate, care a fost elaborat de un organism independent (Institutul de analiză macroeconomică și dezvoltare), este prudent. Programul de stabilitate identifică unele măsuri suplimentare menite să contribuie la reducerea decalajului în raport cu efortul bugetar necesar. Pe această bază, se consideră că Programul de stabilitate a răspuns parțial recomandării autonome a Comisiei. Există însă în continuare riscuri de evoluție negativă întrucât măsurile care stau la baza Programului de stabilitate sunt insuficient detaliate și multe dintre acestea nu au fost încă adoptate.
               Orice nevoie potențială de recapitalizare bancară suplimentară, care rezultă din evaluarea calității activelor și a testului de rezistență efectuate în 2013 în Slovenia, ar crește ratele deficitului și ponderea datoriei, în timp ce orice sumă încasată din privatizarea reușită a entităților sau a băncilor de stat care nu a fost inclusă în previziunile programului ar reduce datoriile. Pe baza previziunilor Comisiei, efortul fiscal în perioada 2013-2014 este sub 1,4 % din PIB în ceea ce privește variația (corectată) a soldului structural și sub 0,5 % din PIB în ceea ce privește cuantumul măsurilor solicitate estimate ca fiind necesare la data la care a fost formulată recomandarea privind procedura aplicabilă deficitelor excesive. Pentru 2015, deși Programul de stabilitate preconizează un deficit în conformitate cu recomandarea privind procedura aplicabilă deficitelor excesive, previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2014 estimează un deficit de 3,1 % din PIB.

               11.

               În plus, pe baza previziunilor Comisiei, se preconizează că efortul bugetar măsurat atât în funcție de variația (corectată) a soldului structural, cât și de cuantumul măsurilor discreționare care trebuie să fie puse în aplicare se va situa puțin sub nivelul recomandat de Consiliu pentru 2015. Pe baza evaluării sale a Programului de stabilitate și pe baza previziunilor Comisiei, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că, în 2014 și în perioada ulterioară, sunt necesare eforturi suplimentare pentru a se asigura conformitatea deplină cu recomandarea privind procedura aplicabilă deficitelor excesive, inclusiv efortul structural necesar.

               12.

               În ceea ce privește regulile de politică bugetară, parlamentul a aprobat, în 2013, temeiul constituțional pentru stabilirea unei reguli privind soldul/excedentul bugetului public general în termeni structurali. Cu toate acestea, legislația necesară de punere în aplicare, și anume Legea privind politica bugetară, care trebuia să intre în vigoare până în noiembrie 2013, nu a fost încă adoptată. În special, trebuie să se stabilească temeiul juridic necesar pentru a defini rolul, sfera de competență și independența unui consiliu fiscal operațional. Finalizarea în timp util a analizei cuprinzătoare privind cheltuielile tuturor utilizatorilor bugetului în principalele categorii de cheltuieli în materie de sănătate ar putea permite identificarea unor măsuri de sprijinire a consolidării fiscale și a unor opțiuni de îmbunătățire a eficienței și a eficacității din punctul de vedere al costurilor.

               13.

               În 2013, s-a recomandat Sloveniei să consolideze sustenabilitatea pe termen lung a sistemului de pensii și să îmbunătățească eficiența, raportul cost-eficacitate și calitatea sectorului îngrijirii pe termen lung. Slovenia a înregistrat progrese limitate în ceea ce privește măsurile întreprinse pentru a da curs acestei recomandări. O evaluare a reformei sistemului de pensii din 2012 a fost finalizată în aprilie 2014, iar primele constatări sunt pozitive. Deși s-au făcut unele economii bugetare, nivelul pensiilor a rămas neschimbat. Slovenia se confruntă cu riscuri mari în materie de sustenabilitate bugetară pe termen mediu și lung, în principal ca urmare a creșterii cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației sale. În consecință, sistemele de pensii și de îngrijire pe termen lung vor trebui să fie reformate pe termen mediu pentru ca cheltuielile globale să se stabilizeze pe termen mediu și lung, asigurându-se, totodată, caracterul adecvat al pensiilor și accesul la serviciile de îngrijire pe termen lung. Autoritățile au în vedere elaborarea unei cărți albe pentru o reformă amplă în sectorul pensiilor. Un plan de reformă a sistemului de îngrijire pe termen lung a fost adoptat la sfârșitul anului 2013, preconizând-se că legislația aferentă va fi elaborată înainte de sfârșitul anului 2014. Există însă riscul ca acest termen să fie amânat, date fiind întârzierile pe care le înregistrează reorganizarea în curs a sectorului asigurărilor de sănătate.

               14.

               Situația de pe piața forței de muncă s-a înrăutățit. Rata șomajului a atins 10,3 % în 2013 și șomajul în rândul tinerilor a crescut la 21,6 % în 2013, în timp ce ponderea tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare a crescut cu 2,1 puncte procentuale în perioada 2011-2013. Evaluarea reformei pieței forței de muncă adoptată în 2013 evidențiază reducerea segmentării între contractele cu durată nedeterminată și cele cu durată determinată, deși aceasta se datorează utilizării în mai mare măsură a altor forme de contract cu durată determinată, în timp ce efectul stimulentelor pentru angajarea tinerilor și a persoanelor în vârstă este încă neclar. Segmentarea pieței forței de muncă este, de asemenea, abordată printr-o mai bună reglementare a muncii desfășurate de studenți. Persistă îngrijorări cu privire la măsura în care noua lege, aflată în curs de aprobare, va putea să remedieze în mod corespunzător deficiențele reglementărilor anterioare. Guvernul a înregistrat progrese limitate în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandării de anul trecut privind salariul minim, care continuă să fie indexat numai în funcție de inflație, deși Legea privind salariul minim permite indexarea și în funcție de alte condiții economice. S-au înregistrat progrese limitate în ceea ce privește elaborarea unor măsuri eficace și adaptate de politică activă în domeniul pieței forței de muncă și combaterea necorelării competențelor cu cerințele pieței.

               15.

               Guvernul a înregistrat progrese substanțiale în ceea ce privește recomandările referitoare la stabilitatea sectorului bancar, realizând o evaluare credibilă a calității activelor și un test credibil de rezistență, efectuând recapitalizări rapide și transferând creditele neperformante către Societatea de administrare a activelor bancare (Družbo za upravljanje terjatev bank). Cu toate acestea, trebuie să se depună în continuare multe eforturi și sunt necesare acțiuni hotărâte pentru a finaliza și a pune în aplicare o strategie cuprinzătoare pentru sectorul bancar, astfel cum s-a anunțat în decembrie 2013, inclusiv măsuri de restructurare, privatizare și supraveghere consolidată. Nivelul creditelor neperformante în sectorul bancar rămâne ridicat. Prin urmare, este important ca băncile să își dezvolte o capacitate internă de a găsi soluții în cazul creditelor neperformante, inclusiv consolidând gestionarea internă a activelor și restructurând unitățile, pentru a accelera administrarea creditelor neperformante, maximizând, totodată, valoarea de recuperare și păstrând activitățile viabile. Orice alt transfer de credite neperformante către Societatea de administrare a activelor bancare trebuie să fie conceput cu atenție pentru a facilita restructurarea rapidă și eficientă a creditelor corporative, în special în cazul împrumuturilor intragrup complexe și interconectate. Se așteaptă prezentarea unei strategii cuprinzătoare în materie de gestionare și a unui plan amplu de afaceri care ar susține obiectivele de rambursare pentru Societatea de gestionare a activelor bancare. Pe baza învățămintelor desprinse din evaluarea calității activelor și a testului de rezistență, se impun alte măsuri decisive în vederea îmbunătățirii guvernanței și a supravegherii pentru toate băncile și în special pentru cele care rămân în proprietatea statului prin consolidarea gestionării riscurilor, perfecționarea proceselor de aprobare a creditului și îmbunătățirea calității și a disponibilității datelor, cu scopul de a reduce nivelurile creditelor neperformante și de a limita riscurile viitoare.

               16.

               Guvernul a înregistrat progrese limitate în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor referitoare la guvernanța corporativă a întreprinderilor de stat, care reprezintă o șesime din valoarea adăugată totală și formează o rețea complexă de bănci, grupuri de asigurare și societăți nefinanciare naționale, cu participații încrucișate numeroase. Nivelul de influență a statului generează riscuri semnificative pentru finanțele publice, atât direct, cât și indirect, prin intermediul pasivelor din garanții. O strategie coerentă pentru gestionarea întreprinderilor de stat, împreună cu o guvernanță corporativă îmbunătățită ar crea un mediu mai propice pentru atragerea de investiții străine directe. Deși s-au făcut primii pași prin elaborarea, în mai 2013, a unei liste inițiale de 15 societăți care urmau să facă obiectul unei privatizări accelerate, progresele înregistrate până în prezent nu sunt omogene și există un risc semnificativ ca termenele să nu fie respectate. Noua legislație care stă la baza Societății slovene de gestionare a obligațiunilor suverane (Slovenskem državnem holdingu), un vehicul pentru consolidarea administrării participațiilor statului, a fost adoptată cu întârziere, în aprilie 2014. Se așteaptă prezentarea unei strategii cuprinzătoare și a unei clasificări exacte a activelor principale și a celor secundare, inclusiv a activelor destinate privatizării. Este necesar să se identifice și să se pună în aplicare măsuri corespunzătoare menite să asigure realizarea procesului de restructurare și îndeplinirea obiectivelor sale, inclusiv, inter alia, maximizarea valorii de recuperare pentru creditori, și să se stabilească o listă a celor mai stringente cazuri de restructurare în vederea soluționării rapide a acestora.

               17.

               Cadrul de insolvență a fost modificat în 2013 pentru a facilita rezoluția în timp util a creditelor neperformante, dar, în mare parte, noul cadru nu a fost încă testat. Un nivel ridicat de îndatorare și dificultățile financiare au limitat capacitatea sectorului corporativ de a investi în proiecte viitoare. Restructurarea financiară și operațională a sectorului corporatist, care trebuie efectuată de urgență, nu a început încă pe scară largă. Este necesară o perspectivă consolidată asupra diferitelor expuneri la riscul de credit în sistemul bancar pentru a accelera găsirea de soluții în cazul creditelor neperformante și a facilita negocierile în materie de restructurare, în special în cazul împrumuturilor intragrup complexe și interconectate. Un grup operativ centralizat, format din reprezentanți cu experiență ai tuturor părților interesate, ar putea să preia inițiativa în ceea ce privește sprijinirea și accelerarea acestui proces. Între timp, este foarte important ca în cadrul Societății de administrare a activelor bancare să se închidă rapid și eficient mai multe cazuri urgente în curs de soluționare.

               18.

               În pofida potențialului său, Slovenia are unul dintre cele mai reduse stocuri de investiții străine directe din Uniune (34,1 % din PIB față de media de 47,1 % din PIB înregistrată în Uniune în 2012). Deși privatizarea și restructurarea corporativă oferă numeroase noi posibilități pentru investitorii privați, există dovezi cu privire la faptul că mediul și cultura de afaceri insuficient dezvoltate împiedică Slovenia să le valorifice pe deplin. În 2012, a început un proces de dereglementare a profesiilor reglementate, până în prezent numărul profesiilor reglementate scăzând de la 323 la 262. Continuarea procesului de dereglementare a profesiilor reglementate ar contribui la creșterea numărului de furnizori naționali și străini de servicii și, astfel, ar contribui la sporirea competitivității. Coerența măsurilor menite să îmbunătățească mediul de afaceri și activitățile antreprenoriale poate fi perfecționată. În acest context, viitoarea strategie de specializare inteligentă din cadrul fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020 va oferi ocazia de a se acorda o atenție specială unor măsuri-cheie cum ar fi crearea de produse inovatoare comercializabile.

               19.

               Slovenia se află în primele etape de elaborare a propunerilor privind reforma amplă a sectorului public (care urmează să fie adoptate în ianuarie 2015). În acest context, Slovenia trebuie să restabilească credibilitatea și calitatea administrației publice. Slovenia a înregistrat unele progrese în ceea ce privește îmbunătățirea calității sistemului judiciar și a redus numărul de cauze pendinte. Reforma gestionării cauzelor în materie comercială și civilă a îmbunătățit funcționarea sistemului judiciar. Recentele tendințe pozitive înregistrate în privința litigiilor în materie comercială și civilă s-au confirmat.

               20.

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Sloveniei. Comisia a evaluat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Slovenia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-8 de mai jos.

               21.

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               22.

               Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și prezenta evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate prezentate de această țară. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 se reflectă în special în recomandările 1-8 de mai jos.

               23.

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat, de asemenea, o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul ei. Pe această bază, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (7). Fiind o țară a cărei monedă este euro, Slovenia ar trebui, de asemenea, să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a respectivelor recomandări,

         RECOMANDĂ ca Slovenia să întreprindă acțiuni în perioada 2014-2015 astfel încât:

               1.

               Să consolideze strategia bugetară cu măsuri structurale suficient de bine precizate, pentru anul 2014 și perioada ulterioară, în scopul de a asigura corectarea durabilă a deficitului excesiv până în 2015, prin realizarea efortului de ajustare structurală specificat în recomandarea Consiliului din cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. O corectare durabilă a dezechilibrelor bugetare necesită o punere în aplicare credibilă a reformelor structurale ambițioase pentru a spori capacitatea de ajustare și a stimula creșterea și ocuparea forței de muncă. După corectarea deficitului excesiv, să vizeze o ajustare structurală de cel puțin 0,5 % din PIB în fiecare an, și chiar mai mult în condiții economice bune, sau să asigure faptul că regula privind gradul de îndatorare este îndeplinită pentru a înscrie ponderea datoriei publice, care în prezent este ridicată, pe o traiectorie descendentă durabilă. Să îmbunătățească credibilitatea politicii bugetare, să finalizeze adoptarea unei reguli privind soldul/excedentul bugetului public general în termeni structurali, să introducă obligativitatea cadrului bugetar pe termen mediu, care să aibă un caracter exhaustiv și să fie transparent, și să stabilească temeiul juridic necesar pentru un consiliu fiscal operațional care să definească sfera sa de competență în cadrul procesului bugetar și să introducă dispoziții procedurale clare privind monitorizarea rezultatelor bugetare cât mai curând posibil. Până la sfârșitul anului 2014, să lanseze o analiză cuprinzătoare privind cheltuielile, care să vizeze nivelul central și nivelul administrațiilor locale, utilizatorii direcți și indirecți ai bugetului, precum și furnizorii de utilități și de servicii în domeniul sănătății care sunt deținuți de municipalități, pentru a face economii bugetare în 2015 și în anii următori.

               2.

               Pe baza consultării publice, să stabilească măsuri menite să asigure sustenabilitatea sistemului de pensii și adecvarea pensiilor în perioada ulterioară anului 2020, care să includă ajustări ale parametrilor-cheie, cum ar fi corelarea vârstei legale de pensionare cu creșterea speranței de viață și încurajarea contribuțiilor private la cel de al doilea pilon al sistemului de pensii. Să limiteze cheltuielile legate de îmbătrânirea populației în ceea ce privește îngrijirea pe termen lung prin direcționarea prestațiilor către persoanele care au cea mai mare nevoie de acestea și reorientarea îngrijirii instituționalizate înspre îngrijirea la domiciliu.

               3.

               După consultarea partenerilor sociali și în conformitate cu practicile naționale, să elaboreze, până la sfârșitul anului 2014, un amplu acord social menit să asigure faptul că evoluția salariilor, inclusiv a salariului minim, sprijină competitivitatea, cererea internă și crearea de locuri de muncă. Să redefinească elementele componente ale salariului minim și să-și revizuiască sistemul de indexare. Să ia măsuri pentru a reduce în continuare segmentarea, în special prin abordarea eficienței stimulentelor pentru angajarea lucrătorilor tineri și a celor în vârstă, precum și prin utilizarea contractelor de drept civil. Să adopte Legea privind munca desfășurată de studenți. Să acorde prioritate implicării tinerilor neînregistrați, prin asigurarea unor capacități corespunzătoare pentru serviciile publice de ocupare a forței de muncă. În vederea creșterii gradului de ocupare a forței de muncă în rândul lucrătorilor slab calificați și al lucrătorilor în vârstă, să adapteze mediul de lucru la prelungirea vieții profesionale și să concentreze alocarea resurselor pentru măsuri adaptate de politică activă în domeniul pieței forței de muncă, îmbunătățind totodată eficacitatea acestora. Să remedieze necorelarea competențelor cu cerințele pieței prin îmbunătățirea atractivității învățământului profesional și tehnic, precum și prin dezvoltarea în continuare a cooperării cu părțile interesate relevante în ceea ce privește evaluarea nevoilor pieței forței de muncă.

               4.

               Să finalizeze, în 2014, procesul de privatizare a NKBM, astfel cum s-a planificat, să pregătească Abanka pentru privatizare în 2015, să continue punerea rapidă în aplicare a planurilor de restructurare a băncilor care beneficiază de ajutor de stat și consolidarea necesară a sectorului bancar. Pe baza învățămintelor desprinse din evaluarea calității activelor și a testului de rezistență, să finalizeze, în august 2014, planul de acțiune cuprinzător privind băncile, care să includă măsuri specifice menite să îmbunătățească guvernanța, supravegherea, gestionarea riscurilor, procesul de aprobare a creditelor, precum și calitatea și disponibilitatea datelor. Să consolideze capacitatea băncilor de a găsi soluții în cazul creditelor neperformante prin consolidarea gestionării interne a activelor și restructurarea unităților. Să clarifice mandatul Societății de administrare a activelor bancare prin publicarea, până în septembrie 2014, a unei strategii cuprinzătoare în materie de gestionare și a unui plan amplu de afaceri, care să prezinte detaliat rolul său în restructurarea activelor sale, obiectivele de rambursare, bugetele, planurile de gestionare a activelor și randamentele preconizate, asigurând, totodată, resursele adecvate.

               5.

               Să continue punerea în aplicare a privatizărilor anunțate în 2013, în conformitate cu termenele stabilite. Să adopte o strategie pentru Societatea slovenă de gestionare a obligațiunilor suverane (Slovenski državni holding), care să prevadă o clasificare clară a activelor, în conformitate cu termenele și definițiile stabilite în legea din 2014 privind această societate. Până în noiembrie 2014, să elaboreze un program pe termen scurt (unul sau doi ani) de dezinvestiție pentru o serie de active bine direcționate, cu un calendar clar. Să asigure faptul că societatea în cauză este pe deplin operațională, în calitate de vehicul de gestionare a activelor rămase în proprietatea statului și de dezinvestiție a activelor alocate în conformitate cu reglementările în materie de gestionare, în termenele prevăzute de lege. Până în septembrie 2014, să adopte și să pună în aplicare un cod de guvernanță corporativă pentru întreprinderile de stat, pentru a asigura o gestionare profesională, transparentă și independentă a acestora.

               6.

               Să finalizeze planul general de restructurare corporativă până la sfârșitul anului 2014, care să prevadă priorități clare și un proces eficace de punere în aplicare. Să înființeze un grup operativ central de monitorizare și de coordonare a procesului global de restructurare corporativă, care să asigure cunoștințele de specialitate, îndrumarea și consilierea necesare, și să faciliteze procesul de negociere între toate părțile interesate implicate. Să stabilească o listă a celor mai stringente cazuri de restructurare, maximizând totodată valoarea de recuperare pentru creditori. Să promoveze utilizarea mecanismelor juridice disponibile și a celor mai bune practici internaționale de către toate părțile implicate în procesul de restructurare. Să evalueze modificările recente ale legislației în materie de insolvență, până în septembrie 2014, fiind pregătită să introducă orice măsură suplimentară necesară. Să reducă în continuare durata procedurilor judiciare în primă instanță în litigiile în materie civilă și comercială, inclusiv cauzele de insolvență, precum și numărul de cauze pendinte, în special cele privind executarea hotărârilor și insolvența.

               7.

               Să reducă obstacolele din calea desfășurării de activități economice în Slovenia în domenii-cheie pentru dezvoltarea economică, astfel încât țara să devină mai atractivă pentru investițiile străine directe, în special prin accelerarea procesului de liberalizare a profesiilor reglementate și prin reducerea sarcinii administrative, inclusiv prin facilitarea schemelor de autorizare. Să asigure Agenției pentru protecția concurenței o autonomie bugetară suficientă și să îi confere acesteia o mai mare independență instituțională. Să raționalizeze prioritățile și să asigure coerența între strategia din 2011 privind cercetarea și inovarea și strategiile din 2013 privind politica industrială, pe de o parte, și viitoarele strategii privind specializarea inteligentă și transporturile, pe de altă parte, și să asigure punerea rapidă în aplicare și evaluarea eficacității acestora.

               8.

               Să ia măsuri eficace pentru combaterea corupției, care să consolideze transparența și răspunderea și care să introducă proceduri externe de evaluare a performanțelor și de control al calității.

      Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P.C. PADOAN

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținute pentru 2014 prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014. p. 49).

      (4)  JO C 217, 30.7.2013, p. 75.

      (5)  Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind dispozițiile comune pentru monitorizarea și evaluarea proiectelor de planuri bugetare și pentru asigurarea corectării deficitelor excesive ale statelor membre din zona euro (JO L 140, 27.5.2013, p. 11).

      (6)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (7)  A se vedea pagina 141 din prezentul Jurnal Oficial.


Anunţ juridic important

|

52008SC0381

Recomandare a Comisiei către Consiliu privind participarea Comunităţii Europene la negocierile amendamentelor la protocolul referitor la poluanţii organici persistenţi (POP) în temeiul Convenţiei CEE-ONU asupra poluării atmosferice transfrontaliere pe distanţe lungi  /* /2008/0381 final */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 31.3.2008SEC(2008) 381 finalRECOMANDARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIUprivind participarea Comunității Europene la negocierile amendamentelor la Protocolul referitor la poluanții organici persistenți (POP) în temeiul Convenției CEE-ONU asupra poluării atmosferice transfrontaliere pe distanțe lungiRECOMANDARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIUprivind participarea Comunită ții Europene la negocierile amendamentelor la Protocolul referitor la poluanții organici persistenți (POP) în temeiul Convenției CEE-ONU asupra poluării atmosferice transfrontaliere pe distanțe lungiA. EXPUNERE DE MOTIVE1. Comitetul executiv al Convenției CEE-ONU asupra poluării atmosferice transfrontaliere pe distanțe lungi a adoptat Protocolul referitor la POP în iunie 1998. Acest protocol se axează în prezent pe o listă de 16 substanțe, dintre care unsprezece pesticide, două substanțe chimice industriale și trei subproduse a căror producție este neintențională. Obiectivul final este acela de a elimina orice deșeuri, emisii și pierderi ale acestor substanțe POP. Protocolul referitor la POP a intrat în vigoare la 23 octombrie 2003. Acesta a fost ratificat de 29 de părți, inclusiv de Comunitate și de 21 de state membre[1].2. Consiliul a adoptat la 19 februarie 2004 o decizie[2] privind încheierea, în numele Comunității Europene, a protocolului. Instrumentul de aprobare a Comunității a fost depus la 30 aprilie 2004.3. În conformitate cu articolul 14 din protocol, oricare dintre părți poate propune amendamente la protocol și la anexele acestuia. Părțile reunite în cadrul Comitetului executiv analizează amendamentele propuse și le adoptă prin consensul părților prezente la reuniune.4. La 13 decembrie 2007, participanții la a douăzeci și cincea sesiune a Comitetului executiv au mandatat grupul de lucru pentru strategii și analiză să negocieze propunerile de amendamente la Protocolul referitor la POP care urmează să fie prezentate în cadrul celei de-a douăzeci și șasea sesiuni a Comitetului executiv din decembrie 2008. Amendamentele au ca obiect: (i) reevaluarea programată a dispozițiilor referitoare la substanțe, precum și eventualele modificări ale dispozițiilor protocolului în ceea ce privește cele mai bune tehnici disponibile (BAT) și valorile limită ale emisiilor; (ii) introducerea a șapte „noi” substanțe[3] în anexele la protocol și (iii) o procedură accelerată privind amendamentele la anexe.5. În conformitate cu articolul 174 alineatul (1) din Tratatul CE, unul dintre obiectivele politicii comunitare de mediu este promovarea pe plan internațional a unor măsuri destinate să facă față problemelor regionale sau planetare de mediu. Pentru atingerea acestui obiectiv, Comisia poate încheia acorduri cu terțe părți în conformitate cu articolele 175 și 300.6. În conformitate cu articolul 300 alineatul (1) din Tratatul CE, pentru încheierea acordurilor dintre comunitate și unul sau mai multe state sau organizații internaționale, Comisia face recomandări Consiliului, care autorizează Comisia să înceapă negocierile necesare. Aceste negocieri sunt desfășurate de Comisie, în consultare cu comitetele speciale desemnate de Consiliu pentru a o sprijini în această sarcină și cu respectarea directivelor pe care Consiliul poate să i le adreseze.7. Amendamentele mai sus menționate, analizate în temeiul protocolului referitor la POP, vor fi negociate în cadrul grupului de lucru pentru strategii și analiză și în cadrul Comitetului executiv. Aceste amendamente vor constitui acorduri în sensul articolului 300 alineatul (1) din Tratatul CE. Un număr de instrumente legislative CE[4] vizează cele șapte substanțe propuse. Statele membre nu își pot asuma obligații în afara cadrului legislativ comunitar care ar putea afecta normele comunitare sau care ar putea modifica sfera de aplicarea a acestora.8. Prin urmare, Comisia trebuie să facă recomandări Consiliului, care să autorizeze Comisia să participe la negocierile necesare privind aceste probleme în cadrul următoarelor reuniuni ale grupului de lucru pentru strategii și analiză, în aprilie și septembrie 2008, precum și la sesiunea Comitetului executiv din decembrie 2008.B. RECOMANDAREAvând în vedere cele menționate anterior, Comisia recomandă ca:1.  Consiliul să autorizeze Comisia să participe, în numele Comunității Europene, în ceea ce privește chestiunile care intră în competența Comunității, la negocierile privind amendamentele la Protocolul CEE-ONU referitor la POP în cadrul reuniunilor grupului de lucru pentru strategii și analiză, în aprilie și septembrie 2008, precum și la sesiunea Comitetului executiv din decembrie 2008;2.  Comisia să desfășoare aceste negocieri în numele Comunității Europene, în ceea ce privește chestiunile care intră în competența Comunității, în consultare cu un comitet special al reprezentanților statelor membre și în conformitate cu directivele de negociere anexate;3.  atunci când amendamentele menționate mai sus se referă la chestiuni aflate în competența comună a Comunității și a statelor membre, Comisia să colaboreze îndeaproape cu statele membre pe tot parcursul procesului de negociere, pentru a asigura unitatea la nivelul reprezentării internaționale a Comunității Europene;4.  Comisia să informeze Consiliul cu privire la rezultatele negocierilor și, dacă este cazul, cu privire la eventualele probleme ce pot apărea pe parcursul negocierilor.5.  ANEXĂDIRECTIVE DE NEGOCIERE1. Comisia trebuie să se asigure că oricare dintre amendamentele la Protocolul referitor la POP este conform cu legislația comunitară relevantă.2. De asemenea, Comisia trebuie să se asigure că amendamentele la protocol:(a) sunt efectuate conform reevaluării programate a dispozițiilor referitoare la substanțe, precum și conform eventualelor modificări ale dispozițiilor protocolului în ceea ce privește cele mai bune tehnici disponibile (BAT) și valorile limită ale emisiilor;(b) adaugă la Anexa I, II și/sau III, după caz, următoarele substanțe: hexaclorbutadienă (HCBD); octabromdifenil eter comercial (c-OctaBDE); pentaclorbenzen (PeCB); naftaline policlorurate (PCNs); parafine clorurate cu catenă scurtă (SCCPs); sulfonat de perfluoroctan (PFOS); pentabromodifenil eter comercial (c-PentaBDE);(c) introduc o procedură accelerată de amendare a Anexelor I – IV, VI și VIII la protocol.[1] Conform celor mai recente date furnizate de secretariatul POP la 18 septembrie 2007.[2] Decizia 2004/259/CE a Consiliului din 19 februarie 2004 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Protocolului la Convenția din 1979 privind poluarea atmosferică transfrontalieră pe distanțe lungi, referitor la poluanții organici persistenți, JO L81, 19.3.2004, p. 37.[3] Hexaclorbutadienă (HCBD); octabromdifenil eter comercial (c-OctaBDE); pentaclorbenzen (PeCB); naftaline policlorurate (PCNs); parafine clorurate cu catenă scurtă (SCCPs); sulfonat de perfluoroctan (PFOS); pentabromodifenil eter comercial (c-PentaBDE).[4] Inter alia Directiva 2002/45/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 iunie 2002 de efectuare a celei de-a douăzecea modificări a Directivei 76/769/CEE a Consiliului referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase (parafine clorurate cu catenă scurtă), JO L 177, 6.7.2002, p. 21; Directiva 2003/11/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 februarie 2003 de efectuare a celei de-a douăzeci și patra modificări a Directivei 76/769/CEE a Consiliului referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase (pentabromdifenil eter, octabromdifenil eter), JO L 42, 15.2.2003, p. 45; Directiva 2006/122/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 de modificare pentru a treizecea oară a Directivei 76/769/CEE a Consiliului privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase (sulfonați de perfluoroctan), JO L 372, 27.12.2006, p. 32. Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei, JO L 327, 22.12.200, p. 1 (hexaclorbutadiena și pentaclorbenzenul sunt substanțe periculoase prioritare în conformitate cu articolul 2); Directiva 96/61/CE privind prevenirea și controlul integrat al poluării, JO L 257, 10.10.1996, p. 26.


title: 2011/766/UE: Recomandarea Comisiei din 22 noiembrie 2011 cu privire la procedura de recunoaștere a centrelor de formare și a examinatorilor pentru mecanici de locomotivă în conformitate cu Directiva 2007/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               29.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 314/41

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 22 noiembrie 2011
   cu privire la procedura de recunoaștere a centrelor de formare și a examinatorilor pentru mecanici de locomotivă în conformitate cu Directiva 2007/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2011/766/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Pentru a atinge un nivel corespunzător și comparabil de calitate a formării și examinării mecanicilor de locomotivă și a mecanicilor de locomotivă candidați, în vederea certificării acestora în toate statele membre, se recomandă utilizarea unor condiții și proceduri comune la nivelul Uniunii în ceea ce privește atât procedurile de recunoaștere a centrelor de formare și a examinatorilor pentru mecanicii de locomotivă și mecanicii de locomotivă candidați, cât și cerințele calitative care trebuie îndeplinite pentru examinare.

               (2)

               Formarea și examinările trebuie realizate în mod corespunzător și la un nivel de calitate rezonabil și comparabil în toate statele membre, pentru a permite acceptarea reciprocă a examinărilor.

               (3)

               Declarația de recunoaștere trebuie să indice domeniile de competență în care este recunoscut centrul de formare în vederea furnizării de cursuri de formare și domeniile în care este recunoscut examinatorul în vederea examinării mecanicilor de locomotivă. În limitele domeniilor de competență specificate în declarația de recunoaștere, centrul de formare recunoscut trebuie autorizat să desfășoare cursuri de formare și examinatorul recunoscut trebuie autorizat să realizeze examinări în întreaga Uniune.

               (4)

               În ceea ce privește competențele lingvistice generale ale mecanicilor de locomotivă, este posibil ca autoritatea competentă să nu dispună de experiența și competențele specifice necesare pentru recunoașterea centrelor de formare și a examinatorilor în ceea ce privește competențele lingvistice generale ale mecanicilor de locomotivă. În acest caz, statele membre pot accepta certificate de competență eliberate de centre de formare care respectă „Cadrul european pentru competențe lingvistice”, stabilit de Consiliul Europei.

               (5)

               În unele statele membre există deja sau urmează să fie înființate centre de examinare care să organizeze examinări pentru mecanicii de locomotivă. În acest caz, statul membru poate delega sarcina de recunoaștere a examinatorilor către centrul de examinare, cu respectarea anumitor condiții specifice la nivel național,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

      Obiect

               1.

               Prezenta recomandare stabilește practici și proceduri recomandate pentru recunoașterea centrelor de formare care oferă formare profesională mecanicilor de locomotivă și mecanicilor de locomotivă candidați și pentru recunoașterea examinatorilor responsabili cu evaluarea mecanicilor de locomotivă și a mecanicilor de locomotivă candidați în conformitate cu Directiva 2007/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1).

      Solicitarea recunoașterii unui centru de formare

               2.

               Un centru de formare ar trebui să depună o cerere scrisă de recunoaștere ori de reînnoire sau modificare a recunoașterii la autoritatea competentă din statul membru în care centrul de formare își are sau intenționează să își aibă sediul principal de operațiuni, cu excepția cazului menționat la punctul 6.

               3.

               În cazul în care centrul este format din mai multe entități juridice, fiecare dintre entitățile juridice ar trebui să solicite separat recunoașterea.

               4.

               Cererile ar trebui să includă documente care să ofere dovezi privind îndeplinirea cerințelor stabilite în Directiva 2007/59/CE și în Decizia 2011/765/UE a Comisiei (2).

               5.

               Cererile ar trebui să precizeze sarcinile de formare pentru care solicitantul cere recunoașterea. Cererea se poate referi la sarcini de formare care țin de unul sau mai multe domenii de competență și ar trebui structurată în funcție de următoarele domenii de competență:

                           (a)

                           cunoștințe profesionale generale, în conformitate cu anexa IV la Directiva 2007/59/CE;

                           (b)

                           cunoștințe profesionale privind materialul rulant, în conformitate cu anexa V la Directiva 2007/59/CE;

                           (c)

                           cunoștințe profesionale de infrastructură, în conformitate cu anexa VI la Directiva 2007/59/CE;

                           (d)

                           cunoștințe lingvistice, în conformitate cu anexa VI la Directiva 2007/59/CE (cunoștințe lingvistice generale și/sau comunicare și terminologie specifică pentru procedurile de siguranță și exploatarea feroviară).

               6.

               Un centru de formare care își are principalul sediu de operațiuni în alt stat membru decât statul membru în care este situată o infrastructură poate fi recunoscut de autoritatea competentă din statul membru în care se află infrastructura.

               7.

               În cazul în care un solicitant care cere recunoașterea sarcinilor de formare legate de cunoștințele de infrastructură a fost deja recunoscut în conformitate cu prezenta recomandare și cu Decizia 2011/765/UE de o autoritate competentă a unui stat membru, autoritățile competente din alte state membre ar trebui să își limiteze evaluarea la cerințele specifice formării privind infrastructura în cauză și ar trebui să se abțină de la a evalua aspecte care au fost deja evaluate în cursul recunoașterii anterioare.

      Eliberarea declarației de recunoaștere a unui centru de formare

               8.

               Autoritatea competentă ar trebui să elibereze o declarație de recunoaștere în termen de cel mult două luni de la primirea tuturor documentelor necesare.

               9.

               Autoritatea competentă ar trebui să ia decizia cu privire la cerere pe baza capacității solicitantului de a demonstra modul în care sunt asigurate independența, competența și imparțialitatea.

               10.

               O declarație de recunoaștere ar trebui să conțină următoarele informații:

                           (a)

                           denumirea și adresa autorității competente;

                           (b)

                           denumirea și adresa centrului de formare;

                           (c)

                           sarcinile de formare pentru care centrul de formare are dreptul să furnizeze cursuri de formare în conformitate cu punctul 5;

                           (d)

                           numărul de identificare al centrului de formare, furnizat în conformitate cu punctul 15;

                           (e)

                           data de expirare a declarației de recunoaștere.

      Valabilitatea, modificarea și reînnoirea declarației de recunoaștere a unui centru de formare

               11.

               O declarație de recunoaștere a unui centru de formare ar trebui să fie valabilă timp de cinci ani. În cazuri justificate, autoritatea competentă poate scurta durata de valabilitate în ceea ce privește toate sau o parte din sarcinile de formare specificate în declarația de recunoaștere.

               12.

               Un centru de formare care deține o declarație de recunoaștere valabilă poate solicita în orice moment extinderea sferei sarcinilor de formare. Pe baza documentelor de completare corespunzătoare furnizate de solicitant, ar trebui eliberată o declarație de recunoaștere modificată. În acest caz, data de expirare a declarației de recunoaștere modificate nu ar trebui să fie afectată.

               13.

               Atunci când cerințele pentru una sau mai multe sarcini de formare specificate în declarația de recunoaștere nu mai sunt îndeplinite, centrul de formare recunoscut ar trebui să înceteze imediat furnizarea serviciilor de formare aferente sarcinilor respective și să informeze în scris autoritatea competentă care a eliberat declarația de recunoaștere. Autoritatea competentă ar trebui să evalueze informațiile și să elibereze o declarație de recunoaștere modificată. În acest caz, data de expirare a declarației de recunoaștere nu ar trebui să fie afectată.

               14.

               Declarația de recunoaștere ar trebui reînnoită la cererea centrului de formare și eliberată în aceleași condiții ca declarația de recunoaștere inițială. Autoritatea competentă poate stabili o procedură simplificată pentru cazul în care condițiile de recunoaștere rămân neschimbate. Ar trebui prezentate evidențe ale activităților de formare desfășurate în ultimii doi ani. În cazul în care perioada de valabilitate anterioară a fost scurtată la mai puțin de doi ani în conformitate cu punctul 11, ar trebui prezentate evidențe pentru întreaga perioadă.

      Registrul centrelor de formare

               15.

               În registrul menționat la articolul 20 alineatul (3) din Directiva 2007/59/CE, fiecare centru de formare recunoscut ar trebui să fie identificat printr-un număr de identificare individual. Numărul de identificare ar trebui să fie bazat pe dispoziții naționale, însă ar trebui să includă totuși denumirea scurtă a statului membru în care este recunoscut centrul de formare.

               16.

               Registrul ar trebui să cuprindă cel puțin următoarele informații:

                           (a)

                           denumirea și adresa centrului de formare recunoscut;

                           (b)

                           sarcinile de formare pentru care centrul de formare este recunoscut în vederea furnizării de cursuri de formare, cu trimitere la anexele pertinente la Directiva 2007/59/CE;

                           (c)

                           numărul de identificare;

                           (d)

                           data de expirare a declarației de recunoaștere;

                           (e)

                           date de contact.

               17.

               Pentru a menține la zi registrul, centrele de formare recunoscute ar trebui să informeze autoritatea competentă care a eliberat declarația de recunoaștere cu privire la orice schimbare referitoare la datele publicate în registru. Este posibil ca dispozițiile naționale să impună stocarea unor date suplimentare în registru și informarea cu privire la modificarea datelor respective.

      Suspendarea și retragerea recunoașterii

               18.

               În cazul în care, în urma activităților de evaluare sau supraveghere desfășurate de autoritatea competentă sau de statul membru în conformitate cu articolele 26, 27 sau 29 din Directiva 2007/59/CE, rezultă dovezi că un centru de formare nu îndeplinește cerințele de recunoaștere, autoritatea competentă ar trebui să retragă sau să suspende declarația de recunoaștere respectivă.

               19.

               Dacă o autoritate competentă constată că un centru de formare recunoscut de autoritatea competentă a altui stat membru nu își îndeplinește obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2007/59/CE și Deciziei 2011/765/UE, aceasta ar trebui să informeze autoritatea competentă a celuilalt stat membru, care a eliberat declarația de recunoaștere. Autoritatea competentă care a eliberat declarația de recunoaștere ar trebui să verifice această informație în termen de patru săptămâni și să informeze autoritatea competentă care i-a adresat solicitarea cu privire la rezultatele verificărilor și deciziilor sale.

               20.

               În cazul în care autoritatea competentă constată că centrul de formare nu mai îndeplinește cerințele de recunoaștere, autoritatea competentă ar trebui să retragă sau să suspende declarația de recunoaștere.

      Procedura de apel

               21.

               Autoritatea competentă ar trebui să informeze de îndată centrul de formare, în scris, cu privire la motivele deciziilor sale.

               22.

               În caz de suspendare sau retragere, autoritatea competentă ar trebui să informeze în mod clar centrul de informare cu privire la cerințele care nu mai sunt îndeplinite. Înainte ca suspendarea sau retragerea să intre în vigoare, autoritatea competentă poate acorda o perioadă de preaviz în care centrul de formare să își poată adapta practicile pentru a respecta cerințele de recunoaștere. Ea ar trebui să informeze centrul de formare cu privire la procedura de apel instituită pentru a permite centrului de formare în cauză să solicite revizuirea deciziei.

               23.

               Autoritatea competentă ar trebui să asigure instituirea unei proceduri de apel administrative care să permită centrului de formare în cauză să solicite revizuirea deciziilor contestate.

      Centre de formare care oferă servicii de formare în domeniul limbilor

               24.

               În ceea ce privește formarea pentru dobândirea de competențe lingvistice generale, un stat membru poate recunoaște solicitantul ca centru de formare pe baza unui certificat care confirmă competența solicitantului de a furniza servicii de formare generală în domeniul limbilor. Această competență ar trebui să fie aliniată la principiile și metodologia „Cadrului european pentru competențe lingvistice” stabilit de Consiliul Europei (3). Statul membru poate stabili prevederi suplimentare care să specifice utilizarea acestei opțiuni ținând seama de practicile naționale în privința certificării tuturor centrelor de formare în domeniul limbilor.

               25.

               În ceea ce privește formarea în domeniul comunicării și terminologiei specifice pentru procedurile de siguranță și exploatarea feroviară, ar trebui să fie necesară recunoașterea în conformitate cu prevederile prezentei recomandări. Cererile de recunoaștere ca centru de formare care furnizează servicii de formare în domeniul comunicării și terminologiei specifice pentru procedurile de siguranță și exploatarea feroviară ar trebui să fie transmise autorității competente ale statului membru în care este situată infrastructura la care se referă comunicarea și terminologia în cauză.

      Cererea de recunoaștere ca examinator

               26.

               Un solicitant care cere recunoașterea ca examinator ar trebui să depună o cerere scrisă la autoritatea competentă a statului membru în cauză.

               27.

               În cazul în care cererea se referă la recunoașterea ca examinator pentru cunoștințe de infrastructură, inclusiv cunoștințe privind rutele și norme de exploatare, autoritatea competentă a statului membru în care este situată infrastructura este responsabilă cu recunoașterea.

               28.

               Cererea poate fi de asemenea depusă, în numele solicitantului, de angajatorul său.

               29.

               Cererile ar trebui să includă documente care să ofere dovezi privind îndeplinirea cerințelor stabilite în Directiva 2007/59/CE și în Decizia 2011/765/UE.

               30.

               Cererile ar trebui să specifice domeniul (domeniile) de competență pentru care se solicită recunoașterea ca examinator. Cererea se poate referi la unul sau mai multe domenii de competență și ar trebui structurată în funcție de următoarele domenii de competență:

                           (a)

                           cunoștințe profesionale generale, în conformitate cu anexa IV la Directiva 2007/59/CE;

                           (b)

                           cunoștințe profesionale privind materialul rulant, în conformitate cu anexa V la Directiva 2007/59/CE;

                           (c)

                           cunoștințe profesionale de infrastructură, în conformitate cu anexa VI la Directiva 2007/59/CE;

                           (d)

                           cunoștințe lingvistice, în conformitate cu anexa VI la Directiva 2007/59/CE (cunoștințe lingvistice generale și/sau comunicări și terminologie specifică pentru procedurile de siguranță și exploatarea feroviară).

      Eliberarea declarației de recunoaștere pentru un examinator

               31.

               Autoritatea competentă ar trebui să evalueze toate documentele prezentate de solicitant. În cazul în care sunt îndeplinite toate cerințele, aceasta ar trebui să elibereze o declarație de recunoaștere cât mai curând posibil, în termen de maximum două luni de la primirea tuturor documentelor necesare.

               32.

               O declarație de recunoaștere ar trebui să conțină cel puțin următoarele informații:

                           (a)

                           denumirea și adresa autorității competente;

                           (b)

                           numele, adresa și data de naștere ale solicitantului; locului nașterii solicitantului poate fi inclus în declarația de recunoaștere în mod facultativ;

                           (c)

                           domeniul (domeniile) de competență pentru care examinatorul are dreptul să realizeze examinări;

                           (d)

                           limbile pentru care examinatorul este recunoscut în vederea realizării de examinări;

                           (e)

                           numărul de identificare al examinatorului, în conformitate cu punctul 10 litera (d);

                           (f)

                           data de expirare a declarației de recunoaștere.

      Valabilitatea, modificarea și reînnoirea declarației de recunoaștere a unui examinator

               33.

               O declarație de recunoaștere a unui examinator ar trebui să fie valabilă timp de cinci ani. În cazuri justificate, autoritatea competentă poate scurta durata de valabilitate în ceea ce privește toate sau o parte din domeniile de competență specificate în declarația de recunoaștere.

               34.

               Titularul unei declarații de recunoaștere valabile poate solicita în orice moment modificarea acesteia în vederea adăugării unuia sau mai multor domenii de competență. Pe baza documentelor de completare corespunzătoare furnizate de solicitant, ar trebui eliberată o declarație de recunoaștere modificată. Data de expirare a unei declarații de recunoaștere modificate nu ar trebui să fie afectată.

               35.

               În cazul unor evoluții care necesită modificarea declarației de recunoaștere din cauză că nu mai sunt îndeplinite cerințele referitoare la unul sau mai multe domenii de competență specificate pe aceasta, examinatorul recunoscut ar trebui să înceteze imediat realizarea de examinări în domeniile de competență respective și să informeze în scris autoritatea competentă. Autoritatea competentă ar trebui să evalueze informațiile și să elibereze o declarație de recunoaștere modificată. Data de expirare a unei declarații de recunoaștere modificate nu ar trebui să fie afectată.

               36.

               Declarația de recunoaștere ar trebui reînnoită la cererea examinatorului și eliberată în aceleași condiții ca declarația de recunoaștere inițială. Autoritatea competentă poate stabili o procedură simplificată pentru cazul în care condițiile pentru recunoașterea anterioară au rămas neschimbate. În orice caz, examinatorii care solicită reînnoirea ar trebui să prezinte evidențe privind competențele pe care le-au câștigat în cursul perioadei de valabilitate anterioare, precum și privind activitățile de examinare desfășurate în ultimii doi ani. În cazul în care perioada de valabilitate anterioară a fost scurtată la mai puțin de doi ani în conformitate cu punctul 33, ar trebui prezentate evidențe pentru întreaga perioadă.

      Registrul examinatorilor

               37.

               În registrul menționat la articolul 20 alineatul (3) din Directiva 2007/59/CE, fiecare examinator ar trebui să fie identificat printr-un număr de identificare individual. Numărul de identificare ar trebui să fie bazat pe dispoziții naționale, însă ar trebui să includă totuși denumirea scurtă a statului membru în care este recunoscut examinatorul.

               38.

               Registrul ar trebui să cuprindă cel puțin următoarele informații:

                           (a)

                           numele, adresa și data nașterii examinatorului recunoscut;

                           (b)

                           domeniul (domeniile) de competență pentru care examinatorul este recunoscut în vederea realizării de examinări;

                           (c)

                           limba (limbile) pentru care examinatorul este recunoscut în vederea realizării de examinări;

                           (d)

                           numărul de identificare al examinatorului, în conformitate cu punctul 37;

                           (e)

                           în cazul în care un angajator depune cererea în numele examinatorului în conformitate cu punctul 28, numele și adresa angajatorului (în alte cazuri, numele și adresa unui angajator al examinatorului pot fi incluse în mod facultativ);

                           (f)

                           data de expirare a declarației de recunoaștere;

                           (g)

                           date de contact.

               39.

               Pentru a menține la zi registrul, un examinator recunoscut sau angajatorul său ar trebui să informeze autoritatea care a eliberat declarația de recunoaștere cu privire la orice schimbare referitoare la datele cuprinse în registru. Este posibil ca dispozițiile naționale să prevadă stocarea unor date suplimentare în registru și informarea cu privire la modificarea datelor respective.

               40.

               Datele menționate la punctul 38 literele (a), (b) și (c) ar trebui puse la dispoziția publicului. Alte date menționate la punctul 38 ar trebui puse la dispoziția publicului în conformitate cu prevederile naționale în domeniul protecției datelor cu caracter personal.

      Suspendarea și retragerea recunoașterii

               41.

               În cazul în care, în urma activităților de evaluare sau supraveghere desfășurate de autoritatea competentă în conformitate cu articolele 26, 27 sau 29 din Directiva 2007/59/CE, rezultă dovezi că un examinator nu îndeplinește cerințele de recunoaștere, autoritatea competentă ar trebui să retragă sau să suspende declarația de recunoaștere.

               42.

               Dacă o autoritate competentă constată că un examinator recunoscut de autoritatea competentă a altui stat membru nu satisface una sau mai multe din cerințele Directivei 2007/59/CE și ale Deciziei 2011/765/UE, aceasta ar trebui să informeze autoritatea competentă a statului membru care a eliberat declarația de recunoaștere, solicitând efectuarea verificărilor corespunzătoare de către aceasta din urmă.

               43.

               Dacă autoritatea competentă a statului membru care a eliberat declarația constată că examinatorul nu mai îndeplinește cerințele, ar trebui să retragă sau să suspende declarația de recunoaștere, să informeze de îndată examinatorul, în scris, cu privire la motivele deciziilor sale și să notifice decizia sa autorității competente care a informat-o în privința nerespectării cerințelor.

      Procedura de apel

               44.

               Autoritatea competentă ar trebui să informeze de îndată examinatorul, în scris, cu privire la motivele deciziilor sale.

               45.

               În caz de suspendare sau retragere, autoritatea competentă ar trebui să prezinte informații clare privind cerințele care nu mai sunt îndeplinite. Înainte ca suspendarea sau retragerea să intre în vigoare, autoritatea competentă poate acorda o perioadă de preaviz în care examinatorul să își poată adapta practicile pentru a respecta cerințele de recunoaștere.

               46.

               Autoritatea competentă ar trebui să asigure instituirea unei proceduri de apel administrative care să permită solicitanților sau examinatorilor să solicite revizuirea deciziilor contestate.

      Examinatori responsabili cu evaluarea competențelor lingvistice

               47.

               În ceea ce privește examinarea competențelor lingvistice generale și recunoașterea solicitantului ca examinator, un stat membru poate recunoaște solicitantul pe baza unui certificat eliberat în conformitate cu practicile comune în sectorul formării în domeniul limbilor. Acest certificat ar trebui să confirme competența solicitantului de a realiza examinări în concordanță cu principiile și metodologia „Cadrului european pentru competențe lingvistice” stabilit de Consiliul Europei. Statul membru poate stabili prevederi suplimentare care să specifice utilizarea acestei opțiuni ținând seama de practicile naționale în privința certificării competențelor lingvistice ale examinatorilor.

               48.

               În ceea ce privește examinarea competențelor în domeniul comunicării și terminologiei specifice pentru procedurile de siguranță și exploatarea feroviară, ar trebui să fie necesară recunoașterea în conformitate cu prevederile prezentei recomandări. Cererile de recunoaștere ca examinator în scopul realizării de examinări în domeniul comunicării și terminologiei specifice pentru procedurile de siguranță și exploatarea feroviară ar trebui să fie transmise autorității competente ale statului membru în care este situată infrastructura la care se referă comunicarea și terminologia în cauză.

      Recunoașterea centrelor de examinare

               49.

               Un stat membru poate decide să impună ca recunoașterea centrelor de examinare să se facă pe baza unei cereri scrise depuse la autoritatea competentă.

               50.

               Autoritatea competentă ar trebui să elibereze o declarație de recunoaștere a centrului de examinare urmând dispozițiile și procedurile naționale și pe baza criteriilor de independență, competență și imparțialitate. Punctele 26-48 ar trebui să se aplice în cazul recunoașterii centrelor de examinare.

               51.

               De asemenea, autoritatea competentă ar putea delega acestor centre de examinare recunoașterea propriilor examinatori, cu condiția îndeplinirii cerințelor de la punctul 53.

               52.

               În scopul punctului 54, centrul de examinare ar trebui să țină un registru la zi al tuturor examinatorilor pe care i-a recunoscut. Acest registru ar trebui să pună la dispoziție informațiile menționate la punctul 38.

               53.

               Centrul de examinare ar trebui să prevadă măsuri corespunzătoare pentru gestionarea examinatorilor săi și pentru a asigura faptul că examinatorii săi dețin competențele necesare în conformitate cu Directiva 2007/59/CE și cu Decizia 2011/765/UE.

               54.

               Examinatorilor ar trebui să li se permită să realizeze examinări numai în cadrul activităților centrului de examinare de care aparțin.

               55.

               Informațiile privind centrul de examinare recunoscut ar trebui să fie accesibile publicului în registrul menționat la punctul 38, fără a oferi informații cu privire la examinatorii individuali care aparțin acelui centru de examinare. În locul numărului de identificare menționat la punctul 37 ar trebui inclusă denumirea centrului de examinare.

               56.

               Autoritatea competentă ar trebui să informeze de îndată centrul de examinare, în scris, cu privire la motivele deciziilor sale.

               57.

               În caz de suspendare sau retragere, autoritatea competentă ar trebui să prezinte informații clare privind cerințele care nu mai sunt îndeplinite. Înainte ca suspendarea sau retragerea să intre în vigoare, autoritatea competentă poate acorda o perioadă de preaviz în care centrul de examinare să își poată adapta practicile pentru a respecta cerințele de recunoaștere.

               58.

               Autoritatea competentă ar trebui să asigure instituirea unei proceduri administrative de apel care să permită solicitanților sau centrelor de examinare să solicite revizuirea deciziilor contestate.

      Reguli de evaluare transparente

               59.

               Principiile de evaluare și de punctare, precum și tipul de rezultate ar trebui să fie disponibile înainte de examinări.

               60.

               Mecanicilor de locomotivă sau mecanicilor de locomotivă candidați ar trebui să li se permită să vadă evaluarea rezultatelor examinării și să solicite o revizuire în cazul unui aviz motivat negativ cu privire la examinările la care au participat.

      Verificări de calitate și supervizarea de către autoritatea competentă

               61.

               Pentru a-și îndeplini activitățile de supervizare în conformitate cu articolele 26, 27 sau 29 din Directiva 2007/59/CE, o autoritate competentă ar putea solicita:

                           (a)

                           accesul la toate documentele pertinente pentru pregătirea, desfășurarea și evaluarea examinărilor;

                           (b)

                           adoptarea unei proceduri de raportare conform căreia anumite informații ar trebui să fie prezentate în mod regulat sau la cerere;

                           (c)

                           participarea reprezentanților unei autorități competente la examinări, în calitate de observatori.

      Adoptată la Bruxelles, 22 noiembrie 2011.

            Pentru Comisie

         Siim KALLAS

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 315, 3.12.2007, p. 51.

      (2)  A se vedea pagina 36 din prezentul Jurnal Oficial.

      (3)  Cadrul european comun de referință pentru limbi: învățare, predare, evaluare, 2001 (Cambridge University Press pentru versiunea în limba engleză – ISBN 0-521-00531-0). Disponibil și pe site-ul web al Consiliului Europei: http://www.coe.int/T/DG4/Portfolio/documents/Common%20European%20Framework%20hyperlinked.pdf


title: Recomandarea Consiliului din 11 iulie 2017 privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru 2017

text:
               9.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/88

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 11 iulie 2017
   privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru 2017
   (2017/C 261/20)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 9-10 martie 2017. La 16 noiembrie 2016, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Polonia ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (2)

               Raportul de țară pentru 2017 privind Polonia a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele înregistrate de Polonia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice fiecărei țări din anii anteriori, precum și progresele înregistrate de Polonia în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)

               La 28 aprilie 2017, Polonia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017 și Programul de convergență pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)

               Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (3), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza respectiva dispoziție în orientările cu privire la aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

               (5)

               În prezent, Polonia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În cadrul Programului său de convergență pentru 2017, guvernul intenționează să realizeze o îmbunătățire treptată a soldului global, de la un deficit de 2,4 % din PIB în 2016, la 1,2 % din PIB în 2020. Se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu, un deficit de 1 % din PIB în termeni structurali, nu va fi atins până în 2020, când ia sfârșit perioada acoperită de program. În conformitate cu Programul de convergență pentru 2017, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va crește de la 54,4 % din PIB în 2016 la 55,3 % din PIB în 2017, urmând să scadă la 52,1 % din PIB în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare respective este unul favorabil.

               (6)

               La 12 iulie 2016, pentru 2017 Consiliul a recomandat Poloniei să realizeze o ajustare bugetară anuală de 0,5 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, există în 2017 riscul unei abateri de la respectiva ajustare recomandată.

               (7)

               În 2018, având în vedere situația sa fiscală, se preconizează că Polonia va continua ajustarea în direcția atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu, și anume un deficit structural de 1 % din PIB. În conformitate cu matricea de ajustare convenită în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere, ajustarea respectivă se traduce prin cerința unei creșteri nominale a cheltuielilor publice primare nete (4) de cel mult 3,7 % în 2018. Aceasta ar corespunde unei ajustări structurale de 0,5 % din PIB. Dacă se mențin politicile actuale, există riscul ca în 2018 să se înregistreze o abatere semnificativă de la acest obiectiv. În general, Consiliul consideră că Polonia trebuie să fie pregătită să adopte măsuri suplimentare în 2017 și că vor fi necesare măsuri suplimentare în 2018 pentru a se conforma dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 1466/97, evaluarea planurilor și a rezultatelor bugetare ar trebui să țină seama de soldul bugetar al statului membru respectiv, avându-se în vedere condițiile ciclice. Astfel cum s-a reamintit în Comunicarea Comisiei privind semestrul european 2017 care însoțește prezentele recomandări de țară, evaluarea rezultatelor bugetare din 2018 va trebui să ia în considerare obiectivul unei orientări a politicii fiscale care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs de desfășurare, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice ale Poloniei. În acest context, Consiliul ia act de intenția Comisiei de a efectua o evaluare globală, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97, în special ținând seama de situația ciclică a Poloniei.

               (8)

               În Raportul de țară pe 2017 se constată că s-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește îmbunătățirea colectării impozitelor, datorită reformelor întreprinse de Polonia pentru a consolida regimul fiscal. Este necesar să se monitorizeze îndeaproape impactul deplin al acestora asupra colectării impozitelor și a costurilor legate de respectarea obligațiilor fiscale. În schimb, Polonia nu a înregistrat niciun progres în ceea ce privește limitarea utilizării generalizate a cotelor reduse de TVA, care are un impact negativ asupra veniturilor din TVA și nu constituie un instrument de politică socială eficace.

               (9)

               Polonia se confruntă cu presiuni în mai multe domenii de cheltuieli, în special cele legate de îmbătrânirea populației. Prin urmare, sunt necesare mecanisme de evaluare a eficienței și eficacității cheltuielilor publice, care să permită realocarea resurselor. În acest scop, guvernul a anunțat planuri pentru consolidarea procesului bugetar, în special în ceea ce privește cadrul bugetar pe termen mediu și integrarea unor analize ale cheltuielilor în procesul bugetar. Polonia este singurul stat membru care nu dispune de un consiliu bugetar independent cu drepturi depline și nici nu a făcut cunoscute planuri de înființare a unui astfel de consiliu, dar dispune de instituții bugetare independente care acoperă o parte din funcțiile acestuia.

               (10)

               Se estimează că scăderea populației active din Polonia va limita potențialul de creștere în următoarele decenii. Piața forței de muncă din Polonia a înregistrat performanțe puternice în ultimii ani. Ratele de ocupare a forței de muncă au continuat să crească, însă mai multe măsuri de politică recente ar putea reduce participarea pe piața forței de muncă, în special a femeilor, al persoanelor slab calificate și al persoanelor în vârstă. Se preconizează că reducerea vârstei legale de pensionare la sfârșitul anului 2017 va încuraja unii lucrători cu vârste mai înaintate să iasă de pe piața forței de muncă. Sistemul de protecție socială polonez nu asigură suficiente stimulente pentru încadrarea în muncă. Se preconizează că noua alocație pentru copii va reduce sărăcia și inegalitățile, dar poate avea și un efect negativ asupra participării părinților pe piața forței de muncă, în special în cazul femeilor. Cuantumul alocației pentru copii și faptul că aceasta nu este suficient condiționată de evaluarea resurselor neutralizează stimulentele pentru încadrarea în muncă integrate în alte prestații sociale. Obligația de înscriere în învățământul preșcolar pentru copiii de cinci ani a fost eliminată din septembrie 2016, iar înscrierea copiilor sub trei ani în structuri de îngrijire formală rămâne printre cele mai scăzute din Uniune. În pofida măsurilor luate, segmentarea pieței forței de muncă este în continuare ridicată, cu efecte negative asupra productivității și a acumulării de capital uman. Rămân obstacole în calea utilizării pe scară mai largă a contractelor pe durată nedeterminată. Comitetul pentru codificare pregătește noi proiecte de coduri aplicabile aspectelor individuale și colective ale contractelor de muncă. Aceasta este o oportunitate de a aborda aceste obstacole.

               (11)

               Vârsta medie efectivă de pensionare a crescut în ultimii ani, dar rămâne prea scăzută. O vârstă efectivă de pensionare mai mare este esențială pentru creșterea economică, pentru nivelul adecvat al pensiilor viitoare și pentru sustenabilitatea bugetară a sistemului de pensii. Cu toate acestea, recenta decizie de reducere a vârstei legale de pensionare la 60 de ani pentru femei și 65 de ani pentru bărbați merge în direcția opusă și poate afecta negativ vârsta efectivă de pensionare. Costurile mari ale sistemului special de asigurări sociale pentru agricultori (KRUS) reprezintă o altă cauză a mobilității scăzute a forței de muncă și a șomajului ascuns din sectorul agriculturii.

               (12)

               Sistemul de învățământ a fost îmbunătățit în mod semnificativ în ultimele două decenii, competențele de bază ale tinerilor în vârstă de 15 ani fiind cu mult peste media Uniunii, iar rata abandonului școlar timpuriu este una dintre cele mai scăzute din Uniune. Cu toate acestea, se pot face mai multe pentru o mai bună adaptare a competențelor elevilor la evoluția rapidă a pieței muncii. Viitoarele schimbări din învățământul primar și secundar generează provocări organizatorice majore și vor duce la scurtarea perioadei de învățământ general, ceea ce ar putea avea un impact negativ asupra egalității în privința educației. Au fost de asemenea anunțate schimbări suplimentare, cu scopul de a se adapta educația și formarea profesională la necesitățile pieței muncii, însă rămâne de văzut care este potențialul acestora pentru rezolvarea deficiențelor existente. Guvernul a lansat consultări cu privire la reforma învățământului superior, care au rolul de a îmbunătăți performanțele și relevanța acestuia pentru piața forței de muncă. Nivelul participării la activități de învățare destinate adulților este insuficient, iar nivelul mediu al competențelor de bază ale adulților în vârstă este scăzut, ceea ce afectează capacitatea lor de inserție profesională.

               (13)

               Deficiențele legate de amenajarea teritoriului sporesc sarcina administrativă în ceea ce privește autorizațiile de construcție necesare. Planurile de amenajare a teritoriului acoperă o parte limitată din teritoriul Poloniei și adeseori sunt de slabă calitate. În zonele în care aceste planuri lipsesc, autorizațiile de construcție se acordă pe baza unor decizii administrative punctuale privind amenajarea teritoriului, ceea ce creează riscuri și incertitudine pentru investitori. Proiectul de cod privind construcțiile are ca scop consolidarea proceselor de planificare a teritoriului și reducerea sarcinii administrative pentru investitori. Această reformă creează oportunitatea de se a îmbunătăți situația actuală, în funcție de versiunea finală a legii și de modul în care va fi pusă în aplicare.

               (14)

               În general, mediul de afaceri este favorabil. Cu toate acestea, în 2016, activitatea de investiții a scăzut semnificativ, din cauza utilizării mai reduse a fondurilor structurale ale Uniunii, ca urmare, printre altele, a trecerii de la o perioadă de programare la alta și a incertitudinii crescute în rândul investitorilor privați. În plus, încrederea mediului de afaceri a fost afectată de creșterea numărului de modificări legislative și de numărul redus de consultări publice realizate cu privire la anumite acte legislative majore. Securitatea juridică și încrederea în calitatea și predictibilitatea anumitor politici și instituții în materie de reglementare și în materie fiscală sunt factori importanți care ar putea conduce la creșterea ratei de investiții. Statul de drept și un sistem judiciar independent sunt esențiale, de asemenea, în acest context. Abordarea preocupărilor serioase legate de statul de drept va contribui la îmbunătățirea securității juridice.În condițiile în care guvernul urmărește să joace un rol mai puternic în economie, va fi important să se asigure viabilitatea economică a deciziilor de investiții. În mai multe domenii, sarcina de reglementare continuă să fie considerabilă.

               (15)

               Rețeaua rutieră s-a dezvoltat rapid datorită finanțării din partea Uniunii, dar rata deceselor din accidente rutiere este în continuare printre cele mai ridicate din Uniune, generând costuri sociale ridicate. Deși sunt disponibile fonduri importante din partea Uniunii, în sectorul feroviar persistă blocaje majore în ceea ce privește punerea în aplicare a proiectelor. De asemenea, asigurarea unei durate de viață lungi a activelor feroviare rămâne o provocare, având în vedere absența unui program multianual de întreținere a infrastructurii feroviare.

               (16)

               Aproximativ 60 % din capacitatea instalată în materie de energie din combustibili fosili are peste 30 de ani. Prin urmare, în anii următori vor fi necesare investiții semnificative. În 2016, nivelul de interconectare electrică era printre cele mai scăzute din UE. Alături de numărul mare de capacități care urmează să fie dezafectate și de creșterea cererii de energie electrică, acesta contribuie la perspectiva nefavorabilă în ceea ce privește asigurarea unui nivel adecvat de generare a energiei. Există riscul ca obiectivul național obligatoriu pentru 2020 privind energia din surse regenerabile să nu fie îndeplinit. Prin lansarea unui terminal de gaz natural lichefiat, Polonia și-a îmbunătățit în mod semnificativ securitatea aprovizionării cu gaze. Aceasta și-a dezvoltat, de asemenea, rețele naționale de transport și distribuție a gazelor. Cu toate acestea, lucrările privind interconectoarele de gaz cu importanță regională nu au avansat conform planului.

               (17)

               În contextul semestrului european 2017, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Poloniei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de convergență pentru 2017, Programul național de reformă pentru 2017 și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Poloniei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu doar de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Polonia, ci și de conformitatea lor cu normele și cu orientările Uniunii, având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii pentru deciziile viitoare la nivel național.

               (18)

               Consiliul a examinat Programul de convergență pentru 2017 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său (5) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în 2017 și în 2018, Polonia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să depună un efort fiscal-bugetar notabil în 2018, în conformitate cu cerințele componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere, ținând cont de necesitatea de a consolida redresarea în curs și de a asigura sustenabilitatea finanțelor publice ale Poloniei. Să ia măsuri pentru a îmbunătăți eficiența cheltuielilor publice și a limita utilizarea cotelor reduse de TVA.

               2.

               Să ia măsuri pentru a spori participarea la piața forței de muncă, în special a femeilor, a persoanelor slab calificate și a persoanelor mai în vârstă, inclusiv prin promovarea competențelor adecvate și eliminarea obstacolelor din calea încadrării în locuri de muncă mai stabile. Să asigure sustenabilitatea și adecvarea sistemului de pensii prin luarea de măsuri în vederea creșterii vârstei efective de pensionare și prin începerea reformelor sistemelor de pensii preferențiale.

               3.

               Să ia măsuri pentru a elimina obstacolele din calea investițiilor, în special în sectorul transporturilor.

      Adoptată la Bruxelles, 11 iulie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. TÕNISTE

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (4)  Cheltuielile publice nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din fondurile Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Orice măsură cu caracter excepțional, fie pe partea de venituri, fie pe partea de cheltuieli, va fi compensată.

      (5)  În temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 10 iunie 2015 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Banka Slovenije (BCE/2015/23)

text:
               18.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 201/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 10 iunie 2015
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Banka Slovenije
   (BCE/2015/23)
   (2015/C 201/01)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul actualilor auditori externi ai Banka Slovenije, Deloitte Revizija d.o.o., a încetat după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2014. Prin urmare, este necesară desemnarea unor auditori externi începând cu exercițiul financiar 2015.

               (3)

               Banka Slovenije a selectat Ernst & Young d.o.o. drept auditor extern pentru exercițiile financiare 2015-2017,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă desemnarea Ernst & Young d.o.o. drept auditor extern al Banka Slovenije pentru exercițiile financiare 2015-2017.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 10 iunie 2015.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI