title: Recomandarea (UE) 2017/1805 a Comisiei din 3 octombrie 2017 cu privire la profesionalizarea achizițiilor publice — Construirea unei arhitecturi pentru profesionalizarea achizițiilor publice (Text cu relevanță pentru SEE. )

text:
               7.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 259/28

         RECOMANDAREA (UE) 2017/1805 A COMISIEI
   din 3 octombrie 2017
   cu privire la profesionalizarea achizițiilor publice
   Construirea unei arhitecturi pentru profesionalizarea achizițiilor publice
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Achizițiile publice reprezintă un instrument necesar pentru realizarea unei creșteri inteligente, durabile și favorabile incluziunii. Acest instrument ar putea avea un impact economic semnificativ (1) în ceea ce privește contribuția la agenda Comisiei privind creșterea economică, locurile de muncă și comerțul transfrontalier. Achizițiile publice eficiente, eficace și competitive reprezintă o piatră de temelie pentru o piață unică performantă și un canal important pentru investițiile europene (2).

               (2)

               Directivele privind achizițiile publice adoptate în 2014 (3) prevăd un set de instrumente care să permită statelor membre să adopte o utilizare mai eficientă și mai strategică a achizițiilor publice. Achizițiile publice se confruntă cu noi provocări, deoarece se așteaptă din ce în ce mai mult ca acestea: să demonstreze cea mai bună utilizare a banilor publici în condițiile unor medii bugetare din ce în ce mai limitate; să utilizeze oportunitățile de digitalizare și ale piețelor aflate în plină evoluție; să aducă o contribuție strategică la obiectivele politice orizontale și la valorile societale, cum ar fi inovarea, incluziunea socială și sustenabilitatea economică și de mediu; să maximizeze accesibilitatea și să dea dovadă de responsabilitate pentru a reduce la minimum ineficiența, risipa, neregulile, frauda și corupția, precum și pentru a crea lanțuri de aprovizionare responsabile.

               (3)

               Este necesar să se asigure aplicarea eficientă a normelor privind achizițiile publice la toate nivelurile pentru a profita cât mai mult de această pârghie esențială pentru investițiile europene, așa cum se menționează în Planul de investiții pentru Europa (4), și pentru a realiza o piață unică mai robustă, conform apelului lansat de Președintele Juncker în Discursul din 2017 privind Starea Uniunii. Eficiența este, de asemenea, unul dintre domeniile în care s-au înregistrat îmbunătățiri în domeniul achizițiilor publice, semnalate prin intermediul întregului proces al semestrului european.

               (4)

               Prin urmare, trebuie să fie garantată utilizarea cât mai eficientă a fondurilor publice, iar achizitorii publici trebuie să fie în măsură să efectueze achiziții în conformitate cu cele mai înalte standarde de profesionalism. Consolidarea și sprijinirea formării și a profesionalismului în rândul responsabililor cu achizițiile publice poate contribui la amplificarea impactului achizițiilor publice în întreaga economie (5).

               (5)

               Obiectivul profesionalizării achizițiilor publice este înțeles în sens larg ca fiind acela de a reflecta îmbunătățirea globală a întregii game de competențe profesionale și de abilități, cunoștințe și experiență ale persoanelor care desfășoară sau care participă la sarcinile legate de achiziții (6). Acesta include, de asemenea, instrumentele și asistența, precum și arhitectura politicilor instituționale, care sunt necesare pentru a realiza sarcina în mod eficient și a obține rezultate (7). Prin urmare, o politică eficace de profesionalizare ar trebui să se bazeze pe o abordare strategică globală în jurul a trei obiective complementare:

                           I.

                           Dezvoltarea arhitecturii politicii adecvate pentru profesionalizare: pentru a avea un impact real, orice politică de profesionalizare ar trebui să se bazeze pe un sprijin politic la nivel înalt. Aceasta înseamnă definirea clară a responsabilităților și sarcinilor instituțiilor la nivel central de politici, sprijinirea eforturilor la nivel local, regional și sectorial, asigurarea continuității ciclurilor politice, utilizând, după caz, structurile instituționale care promovează specializarea, agregarea și schimbul de cunoștințe.

                           II.

                           Resurse umane – îmbunătățirea formării și gestionarea carierei responsabililor cu achizițiile publice: responsabilii cu achizițiile publice, și anume persoanele implicate în achiziționarea de bunuri, servicii și lucrări, precum și auditorii și funcționarii care răspund de analiza cazurilor privind achizițiile publice, trebuie să aibă calificările, formarea, competențele și experiența necesare pentru nivelul lor de responsabilitate. Aceasta înseamnă garantarea unui personal calificat și motivat, cu experiență, oferirea formării și dezvoltării profesionale continue necesare, precum și dezvoltarea unei structuri de carieră și a unor stimulente pentru ca funcția de achiziții publice să devină atractivă și pentru a-i motiva pe funcționarii publici să ofere rezultate strategice.

                           III.

                           Sisteme – punerea la dispoziție a unor instrumente și metodologii pentru a sprijini practica achizițiilor publice profesionale: responsabilii cu achizițiile publice trebuie să dispună de instrumente adecvate și sprijin pentru a acționa eficient și pentru a obține cel mai bun raport calitate-preț pentru fiecare achiziție. Acest lucru presupune asigurarea disponibilității instrumentelor și a proceselor de achiziții publice necesare pentru a genera achiziții inteligente, cum ar fi: instrumentele de achiziții publice electronice, orientările, manualele, modelele și instrumentele de cooperare, formarea corespunzătoare, sprijinul și expertiza, cumularea cunoștințelor și schimbul de bune practici.

               (6)

               Această recomandare (8) încurajează dezvoltarea și punerea în aplicare a politicilor de profesionalizare în statele membre, prin oferirea unui cadru de referință pentru examinare (9). Scopul este de a ajuta statele membre să își consolideze politicile de profesionalizare pentru a crește profilul, influența, impactul și reputația achizițiilor publice în realizarea unor obiective publice.

               (7)

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre și administrațiile lor publice, în special la nivel național. Cu toate acestea, în temeiul sistemului de achiziții publice centralizate sau descentralizate, statele membre ar trebui să încurajeze și să sprijine în continuare autoritățile/entitățile contractante în inițiativele de profesionalizare. Prin urmare, statele membre ar trebui să aducă prezenta recomandare în atenția organismelor responsabile cu achizițiile publice la toate nivelurile, precum și a organismelor responsabile cu formarea profesională a auditorilor și a funcționarilor care răspund de analiza cazurilor privind achizițiile publice,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   I.   DEFINIREA POLITICII PENTRU PROFESIONALIZAREA ACHIZIȚIILOR PUBLICE

               1.

               Statele membre ar trebui să elaboreze și să pună în aplicare strategii pe termen lung pentru profesionalizarea achizițiilor publice, adaptate nevoilor lor, resurselor și structurii administrative, de sine stătătoare sau ca parte a politicilor mai ample de profesionalizare a administrației publice. Scopul este de a atrage, dezvolta și păstra competențele, de a acorda atenție deosebită performanțelor și rezultatelor strategice și de a valorifica la maximum instrumentele și tehnicile disponibile. Aceste strategii ar trebui:

                           (a)

                           să se adreseze tuturor participanților implicați în procesul de achiziții publice și să fie elaborate printr-un proces favorabil incluziunii la nivel național, regional și local;

                           (b)

                           să fie puse în aplicare în coordonare cu alte politici în întregul sector public; precum și

                           (c)

                           să țină cont de progresele înregistrate în alte state membre și la nivel internațional.

               2.

               Statele membre ar trebui, de asemenea, să încurajeze și să sprijine autoritățile/entitățile contractante la punerea în aplicare a strategiilor de profesionalizare naționale, la elaborarea unor inițiative privind profesionalizarea, precum și a unei arhitecturi instituționale și a unei cooperări adecvate pentru achiziții mai coordonate, mai eficiente și mai strategice, bazate, printre altele, pe:

                           (a)

                           o cooperare mai strânsă între serviciile relevante și autoritățile/entitățile contractante; precum și

                           (b)

                           pe expertiza și sprijinul instituțiilor de formare, a organismelor centrale de achiziție și a organizațiilor profesionale axate pe achiziții.

         II.   RESURSE UMANE – ÎMBUNĂTĂȚIREA FORMĂRII ȘI GESTIONAREA CARIEREI

               3.

               Statele membre ar trebui să identifice și să definească situația de referință a abilităților și competențelor pe care orice responsabil cu achizițiile publice ar trebui să le studieze și să le dețină, ținând seama de natura multidisciplinară a proiectelor de achiziții publice atât pentru funcționarii care lucrează în achiziții publice, cât și pentru funcțiile aferente, precum și pentru judecători și auditori, cum ar fi:

                           (a)

                           cadrele de calificări și competențe pentru a sprijini procesele de recrutare și gestionare a carierei și elaborarea unor programe de formare, precum și

                           (b)

                           un cadru comun de competențe la nivel european în materie de achiziții publice.

               4.

               Statele membre ar trebui să elaboreze programe corespunzătoare de formare – inițială și continuă – pe baza evaluării datelor și nevoilor, precum și a cadrelor de competență, cum ar fi:

                           (a)

                           dezvoltarea și/sau sprijinirea elaborării de oferte de formare inițială la absolvenții debutanți și la nivel postuniversitar și alte tipuri de formare la început de carieră;

                           (b)

                           furnizarea și/sau sprijinirea unei oferte cuprinzătoare, specializate și accesibile de formare și învățare pe tot parcursul vieții;

                           (c)

                           sporirea numărului ofertelor de formare prin soluții inovatoare și interactive sau prin instrumentele de învățare electronică, precum și prin sistemele de replicare; și

                           (d)

                           maximizarea beneficiilor în urma cooperării și cercetării academice pentru a dezvolta o bază teoretică solidă cu soluții privind achizițiile publice.

               5.

               Statele membre ar trebui, de asemenea, să dezvolte și să sprijine adoptarea de către autoritățile/entitățile contractante a gestionării optime a resurselor umane, a planificării carierei și a schemelor motivaționale specifice pentru funcțiile de achiziții cu scopul de a atrage și de a păstra personalul calificat din domeniul achizițiilor publice și de a încuraja funcționarii să asigure o calitate mai bună și o abordare mai strategică în domeniul achizițiilor publice, cum ar fi:

                           (a)

                           sistemele de recunoaștere și/sau de certificare care identifică și recompensează funcțiile legate de achizițiile publice;

                           (b)

                           structurile de carieră, stimulentele instituționale și sprijinul politic care favorizează obținerea unor rezultate strategice; și

                           (c)

                           premiile de excelență pentru promovarea bunelor practici în domenii cum ar fi inovarea, achizițiile publice responsabile din punct de vedere social și ecologic sau lupta împotriva corupției.

         III.   SISTEME – PUNEREA LA DISPOZIȚIE A UNOR INSTRUMENTE ȘI METODOLOGII

               6.

               Statele membre ar trebui să încurajeze și să sprijine dezvoltarea și utilizarea instrumentelor informatice accesibile care pot simplifica și îmbunătăți funcționarea sistemelor de achiziții publice, cum ar fi:

                           (a)

                           facilitarea accesului la informații, prin crearea de portaluri online unice;

                           (b)

                           dezvoltarea unor instrumente informatice cuplate cu formarea corespunzătoare (de exemplu, pentru economiile de scară, eficiența energetică sau lucrul în echipă) sau sprijinirea unor soluții corespunzătoare dictate de piață; și

                           (c)

                           promovarea unei abordări strategice a digitalizării prin standardizare, schimb, reutilizarea și interoperabilitatea produselor și serviciilor, în special prin utilizarea soluțiilor IT existente disponibile la nivelul UE (10), precum și dezvoltarea în comun a unor instrumente cum ar fi un catalog online al standardelor TIC în domeniul achizițiilor publice (11).

               7.

               Statele membre ar trebui să sprijine integritatea, atât la nivel individual, cât și instituțional, ca un aspect intrinsec al conduitei profesionale, prin punerea la dispoziție a unor instrumente pentru a asigura respectarea dispozițiilor și transparența și a unor orientări privind prevenirea neregulilor, cum ar fi

                           (a)

                           instituirea unor coduri deontologice, precum și a unor carte privind integritatea;

                           (b)

                           utilizarea datelor privind neregulile (12) ca feedback pentru a elabora cursuri de formare și orientări corespunzătoare, precum și promovarea autoreabilitării; și

                           (c)

                           elaborarea de orientări specifice pentru a preveni și a detecta fraudele și corupția, inclusiv prin canale de denunțare.

               8.

               Statele membre ar trebui să ofere îndrumări care urmăresc, pe de o parte, să ofere certitudine juridică privind legislația UE și cea națională sau cerințele care decurg din obligațiile internaționale ale UE și, pe de altă parte, să faciliteze și să promoveze gândirea strategică și comercială și luarea deciziilor în cunoștință de cauză, cum ar fi:

                           (a)

                           materialele orientative și manualele metodologice cu un scop bine definit și repertoriile de bune practici și al celor mai comune erori, actualizate, ușor de folosit, ușor accesibile și care să aibă la bază experiența profesioniștilor; și

                           (b)

                           formularele tip și instrumentele pentru diferite proceduri, precum criteriile ecologice în materie de achiziții publice.

               9.

               Statele membre ar trebui să promoveze schimbul de bune practici și să le ofere asistență celor care lucrează în acest domeniu pentru a asigura proceduri de achiziții publice profesionale, cooperarea și transmiterea de cunoștințe, cum ar fi:

                           (a)

                           furnizarea de asistență tehnică prin intermediul unor birouri de asistență reactivă, liniile telefonice de urgență și/sau serviciile prin e-mail;

                           (b)

                           organizarea de seminarii și ateliere pentru a face disemina noile evoluții juridice, priorități politice și bune practici; și

                           (c)

                           încurajarea comunităților de profesioniști prin forumuri online și rețele sociale profesionale.

         IV.   ACȚIUNI ULTERIOARE PREZENTEI RECOMANDĂRI – RAPORTARE ȘI MONITORIZARE

               10.

               Se recomandă ca statele membre să informeze Comisia cu privire la măsurile întreprinse ca reacție la această recomandare atunci când întocmesc rapoarte în temeiul articolului 83 din Directiva 2014/24/UE, al articolului 45 din Directiva 2014/23/UE și al articolului 99 din Directiva 2014/25/UE.

      Adoptată la Strasbourg, 3 octombrie 2017.

            Pentru Comisie

         Elżbieta BIEŃKOWSKA

            Membru al Comisiei

      (1)  Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor: Ameliorarea pieței unice: mai multe oportunități pentru cetățeni și pentru întreprinderi [COM(2015) 550].

      (2)  Aproape jumătate din fondurile de coeziune sunt canalizate prin intermediul achizițiilor publice. În perioada 2014-2020, UE va investi 325 de miliarde EUR – aproape o treime din bugetul total al UE – în regiunile Europei prin fondurile structurale și de investiții europene, care au scopul de a promova creșterea economică, crearea de locuri de muncă, competitivitatea și de a reduce disparitățile în materie de dezvoltare.

      (3)  Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (JO L 94, 28.3.2014, p. 65) („Directiva clasică”), Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO L 94, 28.3.2014, p. 1) („Directiva privind concesiunile”) și Directiva 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și de abrogare a Directivei 2004/17/CΕ (JO L 94, 28.3.2014, p. 243) („Directiva privind utilitățile publice”), în special articolul 83 alineatul (4), articolul 45 alineatul (4) și articolul 99 alineatul (4), respectiv.

      (4)  Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Banca Centrală Europeană, Comitetul Economic și Social European, Comitetul Regiunilor și Banca Europeană de Investiții: Un plan de investiții pentru Europa [COM(2014) 903].

      (5)  Documentul de lucru al serviciilor Comisiei (SWD/2015/202) care însoțește strategia privind piața unică a estimat câștigurile economice potențiale rezultate din soluționarea problemelor ca urmare a profesionalizării la mai mult de 80 de miliarde EUR.

      (6)  Acestea acoperă întregul domeniu de activitate al responsabililor cu achizițiile publice care sunt implicați în orice etapă a procesului de achiziție, de la identificarea nevoilor până la gestionarea contractelor – indiferent dacă își desfășoară activitatea în administrațiile centrale sau în administrațiile ori instituțiile descentralizate, în posturi bine definite din domeniul achizițiilor publice sau doar ca responsabili cu anumite atribuții legate de achizițiile publice.

      (7)  Nevoia de a dezvolta o forță de muncă în domeniul achizițiilor care să aibă capacitatea de a asigura în permanență un bun raport calitate-preț este de asemenea subliniată în Recomandarea OCDE din 2015 privind achizițiile publice. http://www.oecd.org/gov/ethics/OECD-Recommendation-on-Public-Procurement.pdf.

      (8)  Comisia nu are intenția de a impune un model specific, ci de a invita statele membre și administrațiile competente să abordeze chestiunile relevante. Există o recunoaștere clară a faptului că toți cei implicați se află în etape diferite ale procesului. Cu toate acestea, noile directive impun statelor membre să se asigure că: (a) informațiile și orientările privind interpretarea și punerea în aplicare a legislației UE în domeniul achizițiilor publice sunt disponibile gratuit pentru a sprijini autoritățile contractante și operatorii economici, în special IMM-urile; și că (b) sprijinul este disponibil pentru autoritățile contractante în vederea planificării și desfășurării procedurilor de achiziții publice.

      (9)  Recomandarea va fi însoțită de un ansamblu de bune practici din statele membre.

      (10)  Printre altele: portalul digital unic și modulele destinate infrastructurii de servicii digitale pentru interconexiune în Europa (identitate, semnătură și facturare electronice, livrare online).

      (11)  https://joinup.ec.europa.eu/community/european_catalogue/.

      (12)  Respectând în același timp legislația privind protecția datelor, precum și dreptul fundamental la protecția datelor cu caracter personal.


title: Recomandarea comisiei din 17 decembrie 2007 privind piețele relevante de produse și de servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante , în conformitate cu Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice [notificată cu numărul C(2007) 5406] (Text cu relevanță pentru SEE )

text:
               28.12.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 344/65

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 17 decembrie 2007
   privind piețele relevante de produse și de servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante, în conformitate cu Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice
   [notificată cu numărul C(2007) 5406]
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2007/879/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (1), în special articolul 15 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2002/21/CE stabilește un cadru legislativ pentru sectorul comunicațiilor electronice care intenționează să răspundă tendințelor de convergență prin includerea tuturor rețelelor și a serviciilor de comunicații electronice în sfera sa de aplicare. Scopul cadrului legislativ este de a reduce treptat reglementările ex ante specifice sectorului, pe măsură ce concurența de pe piață se intensifică.

               (2)

               Scopul prezentei recomandări este să identifice piețele de produse și de servicii în cazul cărora reglementarea ex ante poate fi justificată în conformitate cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE. Obiectivul oricărei intervenții de reglementare ex ante este, în ultimă instanță, de a genera beneficii pentru utilizatorii finali prin transformarea piețelor cu amănuntul în piețe competitive, asigurând durabilitatea acestora. Definiția piețelor relevante poate să se modifice și chiar se modifică în timp, pe măsură ce caracteristicile produselor și ale serviciilor evoluează, iar posibilitățile de substituire din perspectiva cererii și a ofertei suferă schimbări. Dat fiind că Recomandarea 2003/311/CE se află în vigoare de peste patru ani, este oportun acum să se revizuiască ediția inițială în funcție de evoluțiile pieței. Drept urmare, prezenta recomandare înlocuiește Recomandarea 2003/311/CE a Comisiei (2).

               (3)

               Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE impune definirea de către Comisie a piețelor în conformitate cu principiile dreptului concurenței. În consecință, prezenta recomandare utilizează principiile dreptului concurenței pentru a stabili limitele piețelor de produse din cadrul sectorului comunicațiilor electronice, identificarea sau selectarea piețelor definite pentru reglementarea ex ante depinzând de prezența sau absența caracteristicilor care ar justifica impunerea obligațiilor de reglementare ex ante. Terminologia folosită în prezenta recomandare se fundamentează pe terminologia folosită în Directiva 2002/21/CE și în Directiva 2002/22/CE; nota explicativă la prezenta recomandare descrie tehnologiile aflate în dezvoltare, în relație cu aceste piețe. Conform Directivei 2002/21/CE, autoritățile naționale de reglementare sunt cele cărora le revine responsabilitatea de a defini piețele relevante corespunzătoare circumstanțelor naționale, în special piețele geografice relevante de pe teritoriul lor.

               (4)

               În prezenta recomandare, punctul de plecare pentru identificarea piețelor îl constituie definirea piețelor cu amănuntul dintr-o perspectivă orientată către viitor, luând în calcul substituibilitatea din perspectiva cererii și a ofertei. Odată definite piețele cu amănuntul, se poate apoi proceda la identificarea piețelor relevante cu ridicata. În cazul în care piața din aval este aprovizionată de o întreprindere sau de întreprinderi integrate vertical, nu poate exista nicio piață cu ridicata (pentru comercianți) în absența reglementării. În consecință, dacă identificarea pieței se justifică, ar putea fi necesară crearea unei piețe teoretice cu amănuntul în amonte. Piețele din sectorul comunicațiilor electronice sunt deseori duale, în sensul că înglobează servicii furnizate prin rețele sau platforme care reunesc utilizatori de ambele părți ale pieței, cum ar fi, de exemplu, utilizatori finali care comunică între ei sau emițători și receptori de informații sau de conținut. Trebuie să se țină seama de aceste aspecte atunci când se ia în considerare identificarea și definirea piețelor, dat fiind că ele pot afecta atât modul în care sunt definite piețele, cât și prezența sau absența caracteristicilor care ar putea justifica impunerea de obligații de reglementare ex ante.

               (5)

               Pentru a putea identifica piețele care pot face obiectul unei reglementări ex ante, este necesar să se aplice următoarele criterii cumulative. Primul criteriu este prezența unor obstacole importante și netranzitorii la intrarea pe piață. Acestea pot fi de ordin structural sau pot avea caracter juridic sau de reglementare. Însă, date fiind funcționarea și caracterul dinamic ale piețelor din sectorul comunicațiilor electronice, la realizarea unei analize prospective în vederea identificării piețelor relevante pentru o posibilă reglementare ex ante ar trebui, de asemenea, să se ia în considerare și posibilități de depășire într-un orizont de timp relevant a acestor obstacole la intrarea pe piață. Ca urmare, cel de-al doilea criteriu admite doar piețele a căror structură nu tinde către o concurență efectivă într-un orizont de timp relevant. Aplicarea acestui criteriu presupune examinarea situației concurenței dincolo de obstacolele în calea intrării pe piață. Cel de-al treilea criteriu este reprezentat de faptul că aplicarea doar a dreptului concurenței nu ar rezolva în mod adecvat deficiențele respective pe care le prezintă piața.

               (6)

               Principalii indicatori care trebuie avuți în vedere în momentul evaluării primului și celui de-al doilea criteriu sunt similari celor studiați în cadrul unei analize de piață prospective, în special indicatorii privind obstacolele în calea intrării pe piață în absența reglementării (inclusiv amploarea costurilor irecuperabile), structura pieței, randamentul și dinamica pieței, inclusiv indicatori precum cotele de piață și tendințele aferente, prețurile pe piață și tendințele aferente, precum și dimensiunea și acoperirea rețelelor sau infrastructurilor concurente. Orice piață care satisface cele trei criterii în absența reglementării ex ante este susceptibila de a fi supusă reglementării ex ante.

               (7)

               Piețele nou apărute nu ar trebui să fie supuse unor obligații inadecvate, chiar dacă există un „avantaj al primului sosit”, conform Directivei 2002/21/CE. Se consideră că piețele nou apărute înglobează produse sau servicii pentru care, datorită faptului că sunt noi, este foarte dificil să se prevadă condițiile privind cererea sau privind intrarea pe piață și oferta și, ca urmare, este dificil să se aplice cele trei criterii. Scopul nesupunerii piețelor nou apărute la obligații inadecvate este de a promova inovația, în conformitate cu articolul 8 din Directiva 2002/21/CE; în același timp, trebuie să se prevină blocarea acestor piețe de către întreprinderea dominantă, după cum se specifică și în orientările privind analizele de piață și evaluarea puterii semnificative pe piață, conform cadrului de reglementare comunitar pentru rețele și servicii de comunicații electronice (3). Modernizările succesive ale infrastructurii rețelelor existente duc rareori la apariția unei piețe noi. Lipsa substituibilității unui produs trebuie să fie stabilită atât din perspectiva cererii, cât și din cea a ofertei, înainte de a se putea concluziona că produsul respectiv nu este inclus într-o piață deja existentă. Apariția unor noi servicii cu amănuntul ar putea duce la crearea unei noi piețe derivate cu ridicata, în măsura în care serviciile respective cu amănuntul nu pot fi furnizate utilizându-se produse cu ridicata deja existente.

               (8)

               În ceea ce privește obstacolele în calea intrării pe piață, două tipuri de astfel de obstacole sunt relevante în sensul prezentei recomandări: obstacolele de ordin structural și obstacolele cu caracter juridic sau de reglementare.

               (9)

               Obstacolele de ordin structural în calea intrării pe piață sunt datorate caracteristicilor inițiale privind costurile sau cererea, care creează condiții inegale pentru întreprinderile aflate deja pe piață și pentru cele care doresc să intre pe piață, care stânjenesc sau împiedică intrarea pe piață a celor din urmă. De exemplu, se pot întâlni obstacole importante de ordin structural în cazul în care piața este caracterizată de avantaje de costuri absolute, economii de scară și/sau economii de gamă semnificative, limitări de capacitate și costuri irecuperabile ridicate. Până în prezent, se pot încă identifica asemenea obstacole în ceea ce privește implementarea și/sau furnizarea pe scară largă la posturi fixe a rețelelor cu acces local. Un obstacol structural asociat poate exista și în cazul în care furnizarea serviciilor necesită o componentă de rețea care nu poate fi duplicată din motive tehnice sau poate fi duplicată doar cu niște costuri care fac ca activitatea respectivă sa fie neprofitabilă pentru concurenții de pe piață.

               (10)

               Obstacolele cu caracter juridic sau de reglementare nu sunt datorate unor condiții economice, ci rezultă de pe urma unor măsuri legislative, administrative sau de altă natură ale autorităților naționale, care au un impact direct asupra condițiilor de intrare și/sau poziționare a operatorilor pe piața relevantă. Un exemplu de obstacol cu caracter juridic sau de reglementare care împiedică intrarea pe piață este reprezentat de limitarea numărului de întreprinderi care au acces la spectru în vederea furnizării de servicii specifice. Alte exemple de obstacole cu caracter juridic sau de reglementare sunt formele de control asupra prețurilor sau alte măsuri privind prețurile care le sunt impuse întreprinderilor, care afectează nu numai intrarea, ci și poziționarea pe piață a acestora. În mod normal, obstacolele cu caracter juridic sau de reglementare care pot fi eliminate într-un orizont de timp relevant nu ar trebui să fie considerate obstacole de ordin economic în calea intrării pe piață, situație care ar permite îndeplinirea primului criteriu.

               (11)

               De asemenea, obstacolele în calea intrării pe piață pot deveni mai puțin relevante în cazul piețelor bazate pe inovație, care sunt caracterizate în permanență de progrese tehnologice. În cazul unor asemenea piețe, presiunile concurențiale se datorează deseori amenințărilor referitoare la inovații din partea unor concurenți potențiali care nu sunt încă pe piață. Pe piețele bazate pe inovație poate exista o concurență dinamică sau pe termen-lung între firme care nu sunt în mod neapărat concurente pe o piață „statică” deja existentă. Prezenta recomandare nu identifică piețe în cazul cărora se anticipează că obstacolele în calea intrării nu vor persista o perioadă previzibilă de timp. Pentru a stabili dacă obstacolele în calea intrării sunt susceptibile de a persista în absența reglementării, este necesar să se analizeze dacă industria respectivă a cunoscut intrări frecvente și reușite pe piață și dacă asemenea intrări sunt, sau probabil că vor fi în viitor, suficient de iminente și de persistente pentru a limita puterea pe piață. Relevanța obstacolelor în calea intrării va depinde, printre altele, de nivelul minim de eficiență a producției și de costurile care nu pot fi recuperate.

               (12)

               Chiar și în cazul în care o piață este caracterizată de obstacole importante în calea intrării, alți factori structurali de pe piața respectivă pot arăta că piața tinde către o situație de concurență efectivă în orizontul de timp vizat. De exemplu, dinamica pieței poate fi datorată progreselor tehnologice sau convergenței unor produse și piețe care poate da naștere unor presiuni concurențiale între operatori ce activează pe piețe de produse distincte. Acest lucru poate fi valabil și în cazul unor piețe cu un număr limitat (dar suficient) de întreprinderi care au structuri de costuri diferite și care se confruntă cu o cerere de piață caracterizată de elasticitatea prețurilor. De asemenea, ar putea exista capacitate în exces pe o piață care în mod normal ar permite firmelor concurente să își extindă foarte rapid producția ca reacție la orice creștere a prețurilor. În cadrul unor asemenea piețe, cotele de piață se pot modifica în timp și/sau se pot observa scăderi semnificative ale prețurilor. În cazul în care dinamica pieței se schimbă rapid, orizontul de timp relevant trebuie ales cu mare atenție, astfel încât să reflecte evoluțiile pertinente ale pieței.

               (13)

               Decizia de a identifica o piață ca fiind susceptibilă de a fi supusă unei reglementări ex ante ar trebui să depindă și de o evaluare a capacității dreptului concurenței de a rezolva deficiențele pieței datorate îndeplinirii primelor două criterii. Intervențiile în temeiul dreptului concurenței probabil că nu vor fi suficiente în cazul în care o intervenție vizând remedierea unei deficiențe a pieței trebuie să satisfacă un număr mare de criterii de conformitate sau în cazul în care intervențiile frecvente și/sau rapide sunt indispensabile.

               (14)

               Aplicarea celor trei criterii ar trebui să limiteze numărul de piețe din sectorul comunicațiilor electronice în cazul cărora se impun obligații de reglementare ex ante și, ca urmare, să contribuie la scopul cadrului legislativ de a reduce treptat reglementarea sectorială ex ante, pe măsură ce concurența pe piață se dezvoltă. Aceste criterii trebuie aplicate cumulat, astfel încât, în cazul în care unul dintre ele nu este îndeplinit, să se poată concluziona că piața respectivă nu trebuie identificată ca fiind susceptibilă de a fi supusă reglementării ex ante.

               (15)

               Controalele de reglementare privind serviciile cu amănuntul ar trebui impuse numai în cazul în care autoritățile naționale de reglementare consideră că măsurile aplicabile prețurilor cu ridicata sau măsurile cu privire la selectarea sau preselectarea operatorilor nu ar reuși să asigure o concurență efectivă și realizarea obiectivelor de interes public. Intervenind la nivelul comerțului cu amănuntul, inclusiv prin măsuri de remediere care pot afecta piețele cu amănuntul, statele membre pot lua o serie de măsuri astfel încât o parte cât mai mare a lanțului de valori este deschisă proceselor de concurență, generând astfel rezultate optime pentru utilizatorii finali. Așadar, prezenta recomandare identifică în principal piețe cu ridicata, în cazul cărora scopul reglementării corespunzătoare este de a remedia lipsa concurenței efective care este evidentă pe piețele utilizatorilor finali. Dacă o autoritate națională de reglementare dovedește că intervențiile pe piața cu ridicata au eșuat, piața relevantă cu amănuntul poate fi susceptibilă de a fi supusă reglementării ex ante, cu condiția îndeplinirii celor trei criterii stabilite mai sus.

               (16)

               Procesul de identificare a piețelor în cadrul prezentei recomandări nu aduce atingere piețelor care pot fi definite în anumite cazuri conform dreptului concurenței. Pe lângă aceasta, sfera de aplicare a reglementării ex ante nu aduce atingere sferei de activități care pot fi analizate în temeiul dreptului concurenței.

               (17)

               Piețele enumerate în anexă au fost identificate pe baza acestor trei criterii cumulative. În cazul piețelor care nu sunt incluse in prezenta recomandare, autoritățile naționale de reglementare trebuie să aplice testul celor trei criterii. În ceea ce privește piețele din anexa la Recomandarea 2003/311/CE din 11 februarie 2003 care nu sunt incluse în anexa la prezenta recomandare, autoritățile naționale de reglementare ar trebui să aibă puterea de a aplica testul celor trei criterii pentru a putea determina dacă, în funcție de circumstanțele naționale, o piață este încă susceptibilă de a fi supusă reglementării ex ante. Pentru piețele enumerate în prezenta recomandare, o autoritate națională de reglementare poate opta să nu realizeze o analiză de piață dacă stabilește că cele trei criterii nu sunt satisfăcute în cazul pieței respective. Autoritățile naționale de reglementare pot identifica piețe diferite față de cele incluse în prezenta recomandare, cu condiția respectării articolului 7 din Directiva 2002/21/CE. Nerespectarea obligației de a notifica un proiect de măsură care afectează schimburile comerciale între statele membre, după cum se prevede la considerentul 38 din Directiva 2002/21/CE, poate duce la demararea unor proceduri de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru. Alte piețe decât cele enumerate în prezenta recomandare ar trebui definite pe baza principiilor de concurență stabilite de Comunicarea Comisiei privind definirea pieței relevante în sensul dreptului comunitar al concurenței (4) și ar trebui să respecte orientările Comisiei privind analiza de piață și evaluarea puterii semnificative pe piață (5) și, în același timp, să satisfacă cele trei criterii stabilite mai sus.

               (18)

               Faptul că prezenta recomandare identifică piețele de produse și de servicii în cazul cărora se poate justifica reglementarea ex ante nu înseamnă că reglementarea este întotdeauna justificată sau că aceste piețe vor face obiectul impunerii unor obligații de reglementare stabilite prin directivele specifice. În special, reglementarea nu poate fi impusă sau trebuie retrasă în cazul în care pe aceste piețe există o concurență efectivă în absența reglementării, cu alte cuvinte dacă nici un operator nu deține o putere semnificativă pe piață în sensul articolului 14 din Directiva 2002/21/CE. Obligațiile de reglementare trebuie să fie corespunzătoare și să se bazeze pe natura problemei identificate, proporționale și justificate, având în vedere obiectivele prevăzute prin Directiva 2002/21/CE, în special maximizarea beneficiilor pentru utilizatori, asigurarea unei concurențe care nu este denaturată sau restricționată, încurajarea investițiilor eficiente în infrastructură și promovarea inovațiilor, precum și încurajarea utilizării și a gestionării eficiente a frecvențelor radio și a resurselor de numerotare.

               (19)

               Prezenta recomandare a făcut obiectul unei proceduri de consultare publică și de consultare cu autoritățile naționale de reglementare și cu autoritățile naționale din domeniul concurenței,

         RECOMANDĂ:

               1.

               La definirea piețelor relevante corespunzătoare circumstanțelor naționale, conform articolului 15 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE, autoritățile naționale de reglementare trebuie să analizeze piețele de produse și de servicii identificate în anexa la prezenta recomandare.

               2.

               În momentul în care identifică alte piețe decât cele stabilite în anexă, autoritățile naționale de reglementare trebuie să se asigure că următoarele trei criterii sunt îndeplinite în același timp:

                           (a)

                           prezența unor obstacole importante și netranzitorii la intrarea pe piață. Acestea pot fi de ordin structural sau pot avea caracter juridic sau de reglementare;

                           (b)

                           o structură de piață care nu tinde către o concurență efectivă într-un orizont de timp relevant. Aplicarea acestui criteriu presupune examinarea situației concurenței dincolo de obstacolele în calea intrării pe piață;

                           (c)

                           faptul că aplicarea doar a dreptului concurenței nu poate rezolva în mod adecvat deficiențele respective pe care le prezintă piața.

               3.

               Prezenta recomandare nu aduce atingere definițiilor piețelor, rezultatelor analizelor de piață și obligațiilor de reglementare adoptate de autoritățile naționale de reglementare în conformitate cu articolul 15 alineatul (3) și cu articolul 16 din Directiva 2002/21/CE înainte de data adoptării prezentei recomandări.

               4.

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 17 decembrie 2007.

            Pentru Comisie

         Neelie KROES

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 108, 24.4.2002, p. 33. Directivă modificată prin Regulamentul (CE) nr. 717/2007 (JO L 171, 29.6.2007, p. 32).

      (2)  JO L 114, 8.5.2003, p. 45.

      (3)  JO C 165, 11.7.2002, p. 6.

      (4)  JO C 372, 9.12.1997, p. 5.

      (5)  JO C 165, 11.7.2002, p. 6.

      ANEXĂ
      Piețe cu amănuntul

                  1.

                  Accesul clienților rezidenți și nerezidenți la un post fix din rețeaua publică de telefonie.

            Piețe cu ridicata

                  2.

                  Inițierea apelului la un post fix din rețeaua publică de telefonie.
                  În sensul prezentei recomandări, se consideră că inițierea apelului include transmiterea apelului, definită astfel încât să fie conformă, în context național, cu limitele stabilite pentru piața serviciilor de tranzit și de terminare a apelurilor la un post fix din rețeaua publică de telefonie.

                  3.

                  Terminarea apelului la un post fix din rețeaua publică de telefonie.
                  În sensul prezentei recomandări, se consideră că terminarea apelului include transmiterea apelului, definită astfel încât să fie conformă, în context național, cu limitele stabilite pentru piața serviciilor de inițiere și de tranzit a apelurilor la un post fix din rețeaua publică de telefonie.

                  4.

                  Acces cu ridicata (fizic) la infrastructura de rețea (inclusiv acces partajat sau acces complet separat) la un post fix.

                  5.

                  Acces cu ridicata la comunicații în bandă largă.
                  Această piață înglobează accesul virtual (care nu este fizic) la rețea, inclusiv acces de tip „bit-stream”, la un post fix. Această piață este situată în aval față de piața de acces fizic de la punctul 4 de mai sus, în sensul că accesul cu ridicata la comunicațiile în bandă largă se poate baza pe această resursă, în combinație cu alte elemente.

                  6.

                  Furnizarea cu ridicata a unor segmente terminale de linii închiriate, indiferent de tehnologia utilizată pentru punerea la dispoziție de capacitate închiriată sau rezervată.

                  7.

                  Terminarea apelurilor de voce în rețelele individuale de telefonie mobilă.