title: Recomandarea Consiliului din 14 iulie 2015 privind Programul național de reformă al Lituaniei pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Lituaniei pentru 2015

text:
               18.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/70

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 14 iulie 2015
   privind Programul național de reformă al Lituaniei pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Lituaniei pentru 2015
   (2015/C 272/18)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice. Strategia se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 14 iulie 2015, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii, iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2). Împreună, acestea formează „orientările integrate” de care statele membre au fost invitate să țină seama în politicile lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)

               La 8 iulie 2014, Consiliul a adoptat o Recomandare (3) privind Programul național de reformă al Lituaniei pentru 2014 și a emis un aviz cu privire la Programul de convergență actualizat al Lituaniei pentru 2014.

               (4)

               La 28 noiembrie 2014, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2015. În aceeași zi, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (4), Raportul privind mecanismul de alertă, în care Lituania nu a fost identificată ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (5)

               La 18 decembrie 2014, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru stimularea investițiilor, intensificarea reformelor structurale și continuarea unei consolidări bugetare responsabile și favorabile creșterii.

               (6)

               La 26 februarie 2015, Comisia a publicat Raportul de țară pentru Lituania pentru 2015. În raport s-au evaluat progresele realizate de Lituania în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 8 iulie 2014.

               (7)

               La 13 aprilie 2015, Lituania și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2015, iar la 30 aprilie 2015 și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2015. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (8)

               În prezent, Lituania face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de stabilitate pentru 2015, Lituania a solicitat aplicarea clauzei privind reforma pensiilor. Lituania estimează costurile bugetare ale reformei pensiilor la 0,1 % din PIB în 2016. Dacă Eurostat confirmă că reforma pensiilor îndeplinește condițiile necesare și dacă se respectă o marjă de siguranță corespunzătoare în ceea ce privește valoarea de referință a deficitului, Consiliul este de părere că s-ar putea da curs solicitării Lituaniei de a beneficia, în 2016, de abaterea temporară de la traiectoria de ajustare necesară pentru atingerea obiectivului pe termen mediu. În Programul de stabilitate, guvernul își propune să atingă un deficit global de 1,2 % din PIB în 2015 și să îl transforme într-un excedent de 0,7 % din PIB până în 2018. Guvernul intenționează să respecte obiectivul pe termen mediu – un deficit structural de 1 % din PIB – pe întreaga perioadă de programare. În conformitate cu Programul de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice din PIB va atinge un vârf de 42,2 % în 2015, urmând să scadă la 32,9 % în 2018. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. Cu toate acestea, măsurile de sprijinire, începând cu 2016, a țintelor de deficit preconizate nu au fost detaliate suficient. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2015, există riscul unei anumite abateri de la traiectoria de ajustare necesară pentru atingerea obiectivului pe termen mediu în 2015, ca urmare a unei creșteri a cheltuielilor nete, peste valoarea de referință, în valoare de 0,3 % din PIB. Pentru 2015-2016, atât soldul structural, cât și creșterea cheltuielilor se abat în mod semnificativ de la traiectoria de ajustare, de unde și riscul unei abateri semnificative în 2016. Prin urmare, vor fi necesare măsuri suplimentare în ambii ani. Pe baza evaluării Programului de stabilitate și ținând seama de previziunile Comisiei din primăvara anului 2015, Consiliul consideră că există riscul ca Lituania să nu respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. În plus, în ciuda progreselor înregistrate în ultima vreme, cadrul bugetar actual ar trebui îmbunătățit în continuare, prin consolidarea caracterului său obligatoriu și prin asigurarea unei coerențe depline cu dispozițiile bugetare ale UE. Veniturile fiscale ale Lituaniei se bazează în mare măsură pe impozitele indirecte și pe impozitarea muncii, în timp ce veniturile din taxele de mediu și din impozitele pe proprietate continuă să fie foarte scăzute. Lituania continuă să se confrunte cu dificultăți în domeniul respectării obligațiilor fiscale, în special în legătură cu TVA.

               (9)

               Lituania se confruntă cu scăderea considerabilă a populației în vârstă de muncă, o scădere determinată de evoluția demografică, de migrație și de funcționarea necorespunzătoare a sistemului de sănătate. Nivelul încontinuu scăzut al participării la învățarea pe tot parcursul vieții nu este propice consolidării capitalului uman, îmbunătățirii capacității de inserție profesională, și nici creșterii productivității. Școlile prezintă o rată peste medie a persoanelor cu un nivel scăzut al competențelor de bază, ceea ce arată că ar trebui îmbunătățită formarea cadrelor didactice și că ar trebui promovată formarea profesională continuă a acestora. Oferta de învățământ și formare nu corespunde întotdeauna cererii de pe piața forței de muncă. Proporția elevilor care urmează programe de educație și formare profesională în învățământul secundar este scăzută. Lituania întreprinde acțiuni pentru îmbunătățirea și extinderea programelor de ucenicie și de învățare la locul de muncă, însă numărul și calitatea acestor programe continuă să fie insuficiente. Numărul de paturi în spital pe cap de locuitor continuă să fie ridicat, în comparație cu restul Uniunii, ceea ce pare să indice anumite dezechilibre în ceea ce privește furnizarea serviciilor medicale. În același timp, investițiile publice totale în sectorul sănătății se mențin la un nivel scăzut. Întrucât se pare că plățile neoficiale pentru serviciile medicale prezintă o frecvență ridicată și întrucât există îngrijorări că procedurile de achiziții publice ale produselor medicale ar fi afectate de corupție, este necesar să se aducă îmbunătățiri guvernanței sistemului de sănătate.

               (10)

               Măsurile adoptate în cadrul reformei pensiilor nu sunt suficiente pentru a rezolva problema sustenabilității pe termen mediu a sistemului de pensii. Deși vârsta legală de pensionare va crește treptat până în 2026, sistemul de pensii nu ține seama de indicatorii referitori la speranța de viață. Mai mult, regulile de indexare a pensiilor sunt neclare. Participarea scăzută la sistemele de contribuții voluntare pentru pensie și absența unor sisteme de pensii ocupaționale pun în pericol caracterul adecvat al pensiilor în viitor. Guvernul intenționează să realizeze o reformă cuprinzătoare a sistemului de pensii, în cadrul unui „nou model social” mai amplu. Cu toate acestea, această strategie nu a fost încă finalizată și adoptată, fiind necesar, în primul rând, să se încheie consultarea cu partenerii sociali. Lituania a introdus măsuri de sprijin financiar pentru persoanele în vârstă și stimulente financiare pentru angajarea lucrătorilor în vârstă. Deocamdată lipsește însă o strategie cuprinzătoare privind îmbătrânirea activă.

               (11)

               Peste 30 % din populația Lituaniei este expusă riscului de sărăcie sau de excluziune socială. Reforma sistemului de ajutoare sociale bănești, combinată cu efectele unei situații economice îmbunătățite, a determinat o scădere considerabilă a cheltuielilor și a numărului de beneficiari de asistență socială. Măsurile active pe piața forței de muncă și alte servicii de sprijinire a beneficiarilor continuă, totuși, să fie limitate.

               (12)

               Lituania a înregistrat progrese semnificative în ceea ce privește reformarea întreprinderilor de stat și a pus în aplicare acte normative menite să asigure un efect durabil al reformelor. Guvernul a finalizat procesul de separare a activităților comerciale de cele necomerciale, care acum sunt declarate în rapoarte anuale. Întreprinderile de stat rămase trebuie să numească membri independenți în consiliile de administrație până la sfârșitul lunii septembrie a anului 2015.

               (13)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Lituaniei, pe care a publicat-o în Raportul de țară pentru 2015. De asemenea, a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Lituaniei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Lituania, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin contribuția UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos.

               (14)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (5) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (15)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (6). Fiind o țară a cărei monedă este euro, Lituania ar trebui, de asemenea, să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a respectivelor recomandări,

         RECOMANDĂ ca, în 2015 și în 2016, Lituania să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să încerce să nu se abată de la obiectivul bugetar pe termen mediu în 2015 și să se asigure că abaterea din 2016 se limitează la marja permisă aferentă reformei sistemice a pensiilor. Să extindă baza de impozitare și să îmbunătățească respectarea obligațiilor fiscale.

               2.

               Să facă față provocării reprezentate de scăderea populației în vârstă de muncă, prin îmbunătățirea ofertei de învățământ în raport cu cererea de pe piața forței de muncă, a dobândirii unor competențe de bază și a funcționării sistemului de sănătate; să reducă sarcina fiscală ridicată a persoanelor cu venituri mici prin transferarea presiunii fiscale către alte surse, cu efecte mai puțin dăunătoare pentru creștere.

               3.

               Să adopte o reformă cuprinzătoare a sistemului de pensii, prin care să abordeze și provocarea reprezentată de adecvarea pensiilor. Să mărească gradul de acoperire și de adecvare a ajutoarelor de șomaj și a ajutoarelor sociale bănești, precum și capacitatea de inserție profesională a persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă.

      Adoptată la Bruxelles, 14 iulie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. GRAMEGNA

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținută prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014, p. 49).

      (3)  Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Lituaniei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Lituaniei pentru 2014 (JO C 247, 29.7.2014, p. 67).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

      (5)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (6)  JO C 272, 18.8.2015, p. 98.


title: Recomandarea Comisiei din 11 octombrie 2007 privind rețeaua electronică de mecanisme oficial desemnate pentru stocarea centralizată a informațiilor reglementate prevăzută în Directiva 2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2007) 4607] (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               12.10.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 267/16

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 11 octombrie 2007
   privind rețeaua electronică de mecanisme oficial desemnate pentru stocarea centralizată a informațiilor reglementate prevăzută în Directiva 2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului
   [notificată cu numărul C(2007) 4607]
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2007/657/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 211 a doua liniuță,
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 privind armonizarea obligațiilor de transparență în ceea ce privește informația referitoare la emitenții ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată și de modificare a Directivei 2001/34/CE (1) prevede o mai bună organizare la nivel comunitar a accesului investitorilor la informațiile referitoare la emitenți, în scopul de a promova în mod activ integrarea piețelor europene de capital.

               (2)

               Directiva 2004/109/CE prevede obligația autorităților competente ale statelor membre de a stabili orientări în scopul facilitării accesului publicului la informațiile care trebuie publicate în conformitate cu Directiva 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (2), cu Directiva 2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care urmează să fie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare și de modificare a Directivei 2001/34/CE (3) și cu Directiva 2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului, precum și în scopul creării unei rețele electronice unice (denumită în continuare „rețeaua electronică”) sau a unei platforme de rețele electronice între statele membre care să facă legătura între diferitele mecanisme desemnate la nivel național pentru stocarea acestor informații (denumite în continuare „mecanismele de stocare”).

               (3)

               În cadrul Comitetului autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare (CERVM), instituit prin Decizia 2001/527/CE a Consiliului (4), autoritățile competente din statele membre au adoptat, la 30 iunie 2006, un aviz adresat Comisiei, în care și-au exprimat preferința pentru o rețea electronică de bază de conectare a mecanismelor de stocare. O astfel de rețea ar putea fi accesată printr-o interfață comună care să conțină o listă a tuturor companiilor listate în cadrul Comunității și care ar redirecționa utilizatorul spre site-ul mecanismului de stocare relevant. Datele relevante ar rămâne astfel stocate la nivel național, fără a fi necesară crearea unei infrastructuri comune care să copieze toate aceste informațiile relevante și care ar genera costuri suplimentare excesive.

               (4)

               În acest stadiu, se impune prevederea unor standarde de aplicare voluntare care să ofere mecanismelor de stocare flexibilitatea necesară adaptării la funcționarea rețelei electronice.

               (5)

               Este de dorit ca mecanismele de stocare să poată fi interconectate în mod electronic, astfel încât investitorii și părțile interesate să poată obține cu ușurință informații financiare cu privire la societățile listate pe piața comunitară. Crearea rapidă a unei astfel de rețele electronice ar necesita aplicarea unor condiții de bază, precum cele sugerate de către autoritățile competente din statele membre. O rețea de bază ar trebui, de asemenea, să permită oferirea de servicii de valoare adăugată investitorilor.

               (6)

               În scopul facilitării accesului investitorilor la informațiile financiare privind societățile listate, mecanismele de stocare ar trebui să conțină, pe cât posibil, informații financiare conexe publicate de emitenți în conformitate cu alte dispoziții comunitare sau naționale.

               (7)

               În vederea asigurării unei lansări eficiente a rețelei electronice, autorităților competente din statele membre ar trebui să li se solicite, în cadrul CERVM și în strânsă colaborare cu mecanismele de stocare, pregătirea unui acord de administrare a rețelei, care să prevadă condițiile esențiale privind crearea, funcționarea și finanțarea acesteia și, în special, desemnarea unui organism însărcinat cu gestionarea zilnică a rețelei.

               (8)

               Este important ca mecanismele de stocare să își păstreze libertatea de stabilire a propriei politici de prețuri, astfel încât să le fie garantată viabilitatea financiară. În același timp, politica lor de prețuri nu ar trebui să creeze discriminări între utilizatorii rețelei electronice și cei care au acces la mecanismul de stocare la nivel național.

               (9)

               Este necesară stabilirea unor standarde minime de calitate privind stocarea la nivel național a informațiilor reglementate pentru a asigura funcționarea adecvată a rețelei electronice și a garanta utilizatorilor respectivei rețele accesul la servicii comparabile în cadrul Comunității. Este important ca mecanismul de stocare să asigure un nivel suficient de securitate în ceea ce privește comunicarea, stocarea și accesul la informații. Este totodată importantă instituirea unor sisteme care să garanteze fiabilitatea sursei și a conținutului informațiilor înregistrate de mecanismul de stocare. Mecanismele de stocare ar trebui să prevadă utilizarea unor formate și modele prestabilite adecvate, în scopul de a facilita etichetarea electronică automată, marcarea datei și a orei și prelucrarea ulterioară a informațiilor înregistrate. În plus, pentru a facilita accesul la informațiile stocate de către utilizatorii finali, ar trebui create instrumente adecvate de căutare și de oferire de asistență tehnică. În vederea asigurării coerenței sistemului, standardele ar trebui să fie, pe cât posibil, identice, atât în ceea ce privește mecanismele de stocare incluse în rețea, cât și organismul însărcinat cu gestionarea zilnică a platformei de rețea.

               (10)

               Este evidentă necesitatea unei abordări progresive pentru a garanta că rețeaua electronică a mecanismelor de stocare va fi în măsură să răspundă așteptărilor pe termen lung ale emitenților și investitorilor, în special posibilitatea de a dispune de un ghișeu unic virtual pentru accesarea informațiilor financiare publicate de societățile listate. Prin urmare, este necesară analizarea unor soluții posibile de consolidare viitoare a acestei rețele. În vederea asigurării coerenței cu condițiile inițiale de creare a rețelei, respectivele soluții ar trebui analizate de către autoritățile competente ale statelor membre, în cadrul CERVM. Aceasta ar trebui să includă cel puțin o analiză a posibilității de a conecta această rețea electronică cu cea creată de registrele naționale ale societăților reglementate de prima Directivă 68/151/CEE a Consiliului din 9 martie 1968 de coordonare, în vederea echivalării, a garanțiilor impuse societăților în statele membre, în sensul articolului 58 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asociaților sau terților (5).

               (11)

               Statelor membre ar trebui să li se solicite transmiterea către Comisie a informațiilor relevante, astfel încât aceasta din urmă să realizeze o monitorizare strictă a situației și să evalueze necesitatea luării unor măsuri viitoare, inclusiv posibilitatea de adoptare a unor măsuri de punere în aplicare, în conformitate cu articolul 22 alineatul (2) din Directiva 2004/109/CE,

         RECOMANDĂ:
   CAPITOLUL I
   OBIECT

               1.

               Obiectivul prezentei recomandări este de a încuraja statele membre să garanteze luarea măsurilor necesare realizării unei interconectări eficiente a mecanismelor oficial desemnate pentru stocarea centralizată a informațiilor reglementate, astfel cum se menționează la articolul 21 alineatul (2) din Directiva 2004/109/CE (denumită în continuare „mecanismul de stocare”), într-o rețea electronică unică în cadrul Comunității, astfel cum se prevede la articolul 22 alineatul (1) paragraful al doilea litera (b) din directiva în cauză (denumită în continuare „rețeaua electronică”).

         CAPITOLUL II
   REȚEAUA ELECTRONICĂ
   2.   Acordul privind administrarea rețelei electronice

               2.1.

               Statele membre ar trebui să faciliteze etapa inițială de creare și dezvoltare a rețelei electronice prin conferirea autorităților competente menționate la articolul 24 din Directiva 2004/109/CE a unui mandat privind pregătirea, în cadrul Comitetului autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare (CERVM), instituit prin Decizia 2001/527/CE, a unui acord privind administrarea rețelei electronice (denumit în continuare „acordul de administrare”). Pregătirea respectivului acord ar trebui să țină seama într-o mare măsură de mecanismele de stocare.
               Le revine statelor membre sarcina de a desemna entitatea împuternicită să încheie acordul în cauză. În acest sens, acestea ar trebui să ia în considerare atribuțiile respective ale mecanismelor de stocare, ale autorităților competente sau ale altor entități corespunzătoare.

               2.2.

               Acordul de administrare ar trebui să abordeze cel puțin următoarele aspecte:

                           (a)

                           crearea unei platforme de rețea;

                           (b)

                           condițiile de participare la rețeaua electronică;

                           (c)

                           consecințele nerespectării condițiilor de participare și modalități de garantare a respectării acestor condiții;

                           (d)

                           desemnarea unui organism însărcinat cu gestionarea zilnică a platformei de rețea, precum și condițiile aferente acestei activități;

                           (e)

                           procedura de luare a deciziilor cu privire la activitățile de modernizare a rețelei electronice, care ar trebui să ia în considerare, după caz, opiniile tuturor părților interesate, inclusiv cele ale utilizatorilor finali;

                           (f)

                           condițiile de finanțare;

                           (g)

                           sistemul de soluționare a litigiilor;

                           (h)

                           procedura de modificare a acordului.

               2.3.

               Statele membre ar trebui să ia măsurile necesare pentru a se asigura că mecanismele de stocare respectă dispozițiile acordului de administrare.

         3.   Condiții privind interoperabilitatea tehnică a rețelei electronice
   Rețeaua electronică, creată în temeiul acordului de administrare, ar trebui să ofere, cel puțin:

               (a)

               un server central de aplicații și o bază de date centralizată care să conțină o listă a tuturor emitenților, cu o interfață comună și care să permită, în cazul fiecărui emitent, conectarea utilizatorului final la mecanismul de stocare care deține informații reglementate cu privire la respectivul emitent;

               (b)

               un punct de acces unic pentru utilizatorii finali, activat fie la nivel central, fie la nivelul fiecărui mecanism de stocare;

               (c)

               un repertoriu de limbi de interfață, aflat la dispoziția utilizatorilor finali în cadrul punctului de acces unic, care să conțină limbile de comunicare acceptate la nivel național de către mecanismele de stocare participante la rețeaua electronică;

               (d)

               acces la toate documentele disponibile la nivel național în cadrul mecanismelor de stocare participante la rețeaua electronică, inclusiv, atunci când acestea sunt disponibile, informațiile publicate de către emitenți în conformitate cu Directiva 2003/6/CE, cu Directiva 2003/71/CE și cu alte acte comunitare sau cu legislația națională;

               (e)

               posibilitatea utilizării ulterioare, după caz, a informațiilor accesibile prin intermediul rețelei electronice.

         4.   Tarife de acces la informațiile incluse în rețeaua electronică

               4.1.

               Mecanismele de stocare ar trebui să dispună de posibilitatea de stabilire a propriei politici de prețuri. Cu toate acestea, politica de prețuri a acestora nu trebuie să creeze discriminări între utilizatorii finali care au acces la informațiile proprii în mod direct, prin intermediul punctului de acces național, și utilizatorii care au acces indirect la informații, prin intermediul punctului de acces unic din cadrul rețelei electronice.

               4.2.

               Mecanismele de stocare ar trebui să prevadă posibilitatea acordării de acces gratuit investitorilor sau părților interesate la informațiile reglementate, cel puțin pentru o anumită perioadă de la transmiterea de către emitent a respectivelor informații.

               4.3.

               Punctele 4.1 și 4.2 nu se referă la furnizarea de servicii de valoare adăugată de către mecanismele de stocare sau de către orice terț care utilizează informațiile accesibile prin intermediul rețelei electronice.

         CAPITOLUL III
   STANDARDE MINIME DE CALITATE

      Secțiunea 1

      Generalități

               5.

               Statele membre ar trebui să se asigure că mecanismele de stocare participante la rețeaua electronică respectă standarde echivalente cu modelele de standarde prevăzute în prezentul capitol.
               De asemenea, statele membre ar trebui să se asigure că organismul menționat la punctul 2.2 litera (d), desemnat în conformitate cu acordul de administrare, respectă standardele prevăzute în secțiunile 2 și 3.

               6.

               Statele membre ar trebui să garanteze că standardele care se aplică în cazul emitenților menționați la articolul 2 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2004/109/CE se aplică și în cazul persoanelor care au solicitat admiterea la tranzacționarea pe o piață reglementată fără consimțământul emitentului, astfel cum se precizează la articolul 21 alineatul (1) din directiva menționată anterior.

      Secțiunea 2

      Securitate

   7.   Securitatea comunicării

               7.1.

               Mecanismul de stocare ar trebui să dispună de dispozitive fiabile de garantare a securității mijloacelor de comunicare utilizate pentru conectarea emitentului la mecanism, precum și să garanteze fiabilitatea originii informațiilor înregistrate.

               7.2.

               Din motive de securitate, mecanismul de stocare ar trebui să poată limita numărul de mijloace de comunicare utilizate, dar ar trebui să dispună, cel puțin, de capacitatea de a primi înregistrări electronice prin intermediul unui sistem accesibil emitentului.
               În orice situație, mijloacele de comunicare utilizate trebuie să fie ușor accesibile, utilizate în mod curent și disponibile pe scară largă la un preț redus.

         8.   Integritatea informațiilor reglementate stocate

               8.1.

               Mecanismul de stocare ar trebui să stocheze informațiile într-un format electronic fiabil și ar trebui să dispună de dispozitive de securitate adecvate destinate reducerii la minimum a riscurilor de corupere a datelor și de acces neautorizat.

               8.2.

               Acesta ar trebui să se asigure că informațiile reglementate pe care le deține, astfel cum au fost transmise de emitent, sunt complete și că, pe perioada stocării, conținutul acestor informații nu poate fi modificat.
               În cazul în care mecanismul de stocare acceptă transmiterea de informații prin intermediul altor mijloace de comunicare decât cele electronice, acesta ar trebui să se asigure că, la convertirea documentelor în format electronic, conținutul informațiilor rămâne complet și nemodificat, conform cu originalul transmis de emitentul acestora.

               8.3.

               Informațiile transmise mecanismului de stocare și prezentate nu ar trebui divulgate în afara respectivului mecanism. În cazul în care este necesară introducerea unor informații suplimentare sau a unei modificări, respectiva informație ar trebui să precizeze informația pe care o modifică și să indice faptul că este vorba de un corrigendum sau un addendum.

         9.   Validare

               9.1.

               Mecanismul de stocare ar trebui să poată fi în măsură să valideze informațiile înregistrate, adică să poată genera o verificare automată a documentelor în scopul de a analiza conformitatea tehnică cu standardele impuse, precum și integritatea și exactitatea formatului acestora.

               9.2.

               Respectivul mecanism ar trebui să conțină sisteme de detectare a întreruperilor transmisiei electronice și să solicite expeditorului retransmiterea datelor nerecepționate.

         10.   Acces fiabil la servicii

               10.1.

               Mecanismul de stocare ar trebui să dispună de sisteme de securitate care să asigure emitenților și utilizatorilor finali acces neîntrerupt la serviciile sale, 24 de ore pe zi și 7 zile pe săptămână.
               Fiecare mecanism de stocare ar trebui să își stabilească propriile cerințe, pe baza caracteristicilor sistemelor sale și a condițiilor specifice conform cărora funcționează.
               Capacitatea sistemelor, respectiv capacitatea serverelor și a lungimii de bandă disponibile, ar trebui să fie suficient de ample pentru a face față necesităților previzibile din partea emitenților, în ceea ce privește transmiterea informațiilor, și a celor ale utilizatorilor finali, în ceea ce privește informațiile stocate.

               10.2.

               Mecanismul de stocare ar trebui să fie în măsură să blocheze, pe perioade scurte, accesul la sistemele sale atunci când acest lucru este necesar pentru efectuarea lucrărilor obișnuite de întreținere sau pentru modernizarea serviciilor sale. În măsura posibilului, aceste întreruperi ar trebui anunțate din timp.

         11.   Acceptarea derogărilor și recuperare
   Mecanismul de stocare ar trebui să dispună de un dispozitiv de evaluare care să analizeze, să acorde sau să refuze acordarea de derogări în caz de înregistrări efectuate cu întârziere, datorate problemelor tehnice ale mecanismului de stocare și transmiterilor nestandardizate. Mecanismul ar trebui să dispună totodată de instrumente de recuperare care să le permită emitenților să utilizeze alte dispozitive de transmitere decât cel stabilit, atunci când acesta nu funcționează. Cu toate acestea, emitentului ar trebui să îi revină obligația de a retransmite informațiile prin intermediul dispozitivului principal, odată ce acesta este repus în funcțiune.
   12.   Sisteme de rezervă

               12.1.

               Mecanismul de stocare ar trebui să dispună de autonomie tehnică și de capacități de rezervă suficiente pentru a-și menține și restabili serviciile în decursul unei perioade rezonabile de timp.

               12.2.

               Fiecare mecanism de stocare va trebui să evalueze natura acestor sisteme de rezervă, ținând seama de caracteristicile specifice ale sistemelor existente.

      Secțiunea 3

      Fiabilitatea sursei informațiilor

   13.   Fiabilitatea sursei informațiilor și autenticitatea acesteia

               13.1.

               Mecanismul de stocare ar trebui să dispună de sisteme adecvate care să garanteze fiabilitatea sursei informațiilor înregistrate. Mecanismele de stocare ar trebui să garanteze faptul că informațiile pe care le primesc provin dintr-o sursă autentică. De asemenea, acestea ar trebui să verifice dacă toate informațiile financiare reglementate pe care le primesc în mod direct provin de la persoana sau entitatea căreia îi revine obligația de a le transmite sau de la o persoană sau entitate autorizată să acționeze în numele acesteia.

               13.2.

               Mecanismul de stocare ar trebui să poată confirma pe cale electronică primirea documentelor. De asemenea, acesta ar trebui fie să confirme validitatea informațiilor transmise, fie să le refuze în mod justificat și ar trebui să dispună de o funcție de „nerespingere”.

         14.   Autentificarea utilizatorului
   Mecanismul de stocare ar trebui să dispună de mecanisme de securitate concepute astfel încât să determine validitatea sursei informațiilor sau un mijloc de verificare a unei autorizații individuale de transmitere a unor informații specifice. Respectivul mecanism ar trebui să poată impune utilizarea semnăturilor digitale, a codurilor de acces sau a oricăror altor măsuri corespunzătoare care să confere un nivel de siguranță adecvat.
   15.   Necesitatea garantării integrității conținutului informațiilor reglementate
   Mecanismul de stocare ar trebui să garanteze lipsa oricăror riscuri semnificative de corupere sau de modificare, în mod involuntar sau intenționat, a informațiilor originale, precum și recunoașterea oricărui tip de modificare.

      Secțiunea 4

      Înregistrarea timpului

   16.   Etichetare electronică, marcarea datei și a orei

               16.1.

               Mecanismul de stocare ar trebui să dispună de mijloace de etichetare automată a înregistrărilor electronice și de marcare a datei și a orei.

               16.2.

               Acesta ar trebui să dispună de posibilitatea de a impune transmiterea informațiilor în formate și modele prestabilite, care să permită utilizarea unei tehnologii de prelucrare automată a datelor.
               Cu toate acestea, în cazul impunerii unor anumite formate, mecanismul de stocare ar trebui să utilizeze sisteme deschise de transmitere a informațiilor și trebuie să accepte, cel puțin:

                           (a)

                           formate de fișiere și protocoale de transmisie care nu sunt brevetate și care nu impun utilizarea unor aplicații informatice unice;

                           (b)

                           formate de brevete utilizate în mod obișnuit și acceptate pe scară largă.

                     În cazul impunerii unor modele prestabilite, mecanismul de stocare ar trebui să garanteze că acestea sunt ușor accesibile și, după caz, conforme cu cele utilizate la transmiterea acelorași informații reglementate către autoritatea competentă.

               16.3.

               La includerea în mecanismul de stocare, informațiile ar trebui să fie însoțite de marcarea datei și a orei, indiferent dacă respectivele informații au fost deja verificate de autoritatea competentă (control ex ante) sau dacă acest control va fi efectuat după înregistrarea informațiilor în cadrul mecanismului de control (control ex post).

      Secțiunea 5

      Facilități de acces pentru utilizatorii finali

   17.   Prezentarea informațiilor
   În momentul prezentării serviciilor sale către utilizatorii finali, mecanismul de stocare ar trebui să facă distincția între informațiile financiare reglementate înregistrate în temeiul unei cerințe legale și orice serviciu suplimentar de valoare adăugată furnizat de respectivul mecanism de stocare.
   18.   Regim lingvistic

               18.1.

               Mecanismul de stocare ar trebui să înregistreze și să faciliteze accesul la toate versiunile lingvistice disponibile ale informațiilor transmise de emitent. Cu toate acestea, conferirea accesului la toate versiunile lingvistice nu înseamnă obligativitatea mecanismului de stocare de a traduce informațiile în alte limbi decât cele transmise de emitent.

               18.2.

               Instrumentele de căutare de care dispune mecanismul de stocare ar trebui să fie disponibile în limba acceptată de autoritățile competente din statul membru de origine și cel puțin într-o limbă utilizată în mod obișnuit în domeniul finanțelor internaționale.

         19.   Accesibilitate tehnică

               19.1.

               Mecanismul de stocare ar trebui să utilizeze sisteme deschise de acces la informațiile stocate. Acesta ar trebui să garanteze că sistemele pe care le proiectează permit sau ar putea permite interoperabilitatea tehnică cu alte mecanisme de stocare în cadrul aceluiași stat membru sau în alte state membre.

               19.2.

               Utilizatorii finali ar trebui să aibă acces la informațiile înregistrate de mecanismul de stocare de îndată ce acest lucru este posibil din punct de vedere tehnic, ținând seama de structurile și modalitățile de funcționare ale respectivului mecanism. Acesta nu ar trebui să întârzie în mod intenționat acest proces.

               19.3.

               Mecanismul de stocare ar trebui să asigure utilizatorilor finali acces continuu la toate informațiile reglementate stocate, conform condițiilor descrise la punctul 10.

               19.4.

               De asemenea, acesta ar trebui să le ofere utilizatorilor servicii de asistență tehnică. Nivelul de asistență tehnică furnizată de fiecare mecanism de stocare ar trebui stabilit la nivel național.

         20.   Formatul informațiilor care pot fi accesate de utilizatorii finali

               20.1.

               Informațiile reglementate deținute de mecanismul de stocare ar trebui prezentate într-un format care să le permită utilizatorilor să vizualizeze, să descarce și să tipărească în mod direct, de oriunde s-ar afla, conținutul integral al respectivelor informații. Cu toate acestea, accesul la informațiile reglementate nu implică faptul că mecanismul de stocare trebuie să furnizeze exemplarele tipărite ale respectivelor informații.

               20.2.

               Respectivul mecanism ar trebui să le permită utilizatorilor finali să caute, să solicite și să consulte informațiile reglementate stocate.

               20.3.

               Mecanismul de stocare ar trebui să înregistreze suficiente informații de referință aferente informațiilor reglementate pe care le primește. Printre aceste informații de referință ar trebui să figureze, cel puțin:

                           (a)

                           indicarea faptului că este vorba de informații reglementate;

                           (b)

                           numele emitentului de la care provin informațiile reglementate;

                           (c)

                           titlul documentului;

                           (d)

                           ora și data publicării informațiilor reglementate;

                           (e)

                           limba redactării documentului;

                           (f)

                           tipul informațiilor reglementate.

                     Mecanismul de stocare ar trebui să organizeze și să clasifice informațiile reglementate cel puțin în conformitate cu criteriile enumerate la primul paragraf.
               Acesta ar trebui să dispună de posibilitatea de a le solicita emitenților furnizarea informațiilor de referință necesare în momentul transmiterii informațiilor reglementate.
               Mecanismul de stocare ar trebui să armonizeze aceste criterii de clasificare cu cele ale celorlalte mecanisme de stocare, în special în ceea ce privește tipul informațiilor reglementate, în conformitate cu acordul menționat în capitolul II din prezenta recomandare.

               20.4.

               Respectivul mecanism ar trebui să dispună de capacitatea de a solicita emitenților să utilizeze formate de fișier și modele prestabilite. În orice situație, mecanismul de stocare ar trebui să accepte, cel puțin:

                           (a)

                           formate de fișiere și protocoale de transmisie care nu sunt brevetate și care nu impun utilizarea unor aplicații informatice unice;

                           (b)

                           formate de brevete utilizate în mod obișnuit și acceptate pe scară largă.

                     În cazul impunerii unor modele prestabilite, mecanismul de stocare ar trebui să garanteze că acestea sunt ușor accesibile și conforme cu cele utilizate la transmiterea acelorași informații reglementate către autoritatea competentă.

         CAPITOLUL IV
   ORIENTĂRI PRIVIND DEZVOLTAREA ULTERIOARĂ A REȚELEI ELECTRONICE

               21.

               Statele membre ar trebui să solicite autorităților competente stabilirea în cadrul CERVM, până la 30 septembrie 2010, a orientărilor corespunzătoare privind dezvoltarea ulterioară a rețelei electronice.

               22.

               În cadrul elaborării respectivelor orientări ar trebui să se analizeze, în special, capacitatea, inclusiv o analiză costuri-beneficii, de a solicita:

                           (a)

                           utilizarea, în cadrul tuturor punctelor de acces la rețeaua electronică, a unor instrumente de căutare armonizate, pe baza unei serii de butoane de căutare și de date de referință comune, determinând astfel armonizarea metodelor de clasificare și de identificare a informațiilor care trebuie stocate;

                           (b)

                           utilizarea unor formate comune de introducere a datelor și a unor norme comune de transmitere a informațiilor reglementate către mecanismele de stocare;

                           (c)

                           utilizarea de către mecanismul de stocare a unei liste comune de tipuri de informații reglementate;

                           (d)

                           interconexiunea tehnică cu rețeaua electronică creată de registrele naționale ale societăților reglementate de Directiva 68/151/CEE;

                           (e)

                           ca monitorizarea serviciilor oferite de orice entitate juridică care gestionează elementele comune ale rețelei electronice să fie încredințată unui organism unic, format din reprezentanți ai autorităților competente menționate la articolul 24 din Directiva 2004/109/CE.

                     Instrumentele de căutare armonizate, menționate la primul paragraf litera (a), ar trebui să permită cel puțin:

                           (a)

                           efectuarea de căutări prin intermediul unor tipuri de categorii comune atribuite informațiilor financiare reglementate în momentul înregistrării în cadrul mecanismului de stocare, precum: numele emitentului; data transmiterii; țara de origine a emitentului; titlul documentului; sectorul/domeniul de activitate și tipul informațiilor reglementate;

                           (b)

                           căutări dinamice sau în lanț;

                           (c)

                           căutări în mai multe țări concomitent printr-o singură solicitare.

                     De asemenea, orientările în cauză ar trebui să prevadă liste comune destinate creării unor tipuri de subcategorii în legătură cu sectorul/domeniul de activitate și cu tipul informațiilor reglementate.

         CAPITOLUL V
   MĂSURI ADOPTATE ȘI DESTINATARI

               23.

               Statele membre sunt invitate să informeze Comisia, până la 31 decembrie 2008, cu privire la măsurile luate în temeiul prezentei recomandări.

               24.

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 11 octombrie 2007.

            Pentru Comisie

         Charlie McCREEVY

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 390, 31.12.2004, p. 38.

      (2)  JO L 96, 12.4.2003, p. 16.

      (3)  JO L 345, 31.12.2003, p. 64.

      (4)  JO L 191, 13.7.2001, p. 43.

      (5)  JO L 65, 14.3.1968, p. 8. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2006/99/CE (JO L 363, 20.12.2006, p. 137).


title: Recomandare de decizie a Consiliului de acordare de asistență reciprocă Ungariei

text:
     RO

RO        RO
 ---pagebreak---               COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE

                                              Bruxelles, 30.10.2008
                                              COM(2008) 716 final

                                Recomandare de

                          DECIZIE A CONSILIULUI

                   de acordare de asistență reciprocă Ungariei

                                  Propunere de

                          DECIZIE A CONSILIULUI

     de acordare a unui ajutor financiar comunitar pe termen mediu Ungariei

                             (prezentată de Comisie)

RO                                                                            RO
 ---pagebreak---                                        EXPUNERE DE MOTIVE

     1.       INTRODUCERE
     Încă de la mijlocul anului 2006, autoritățile maghiare fac eforturi semnificative pentru a
     corecta dezechilibrele acumulate, externe și interne, ale țării. În ciuda rezultatelor palpabile la
     care s-a ajuns în ultimii doi ani, care includ scăderea semnificativă a deficitului
     administrațiilor publice și reducerea progresivă a deficitului contului curent, piețele financiare
     maghiare s-au confruntat cu mari tensiuni de la începutul lunii octombrie 2008. Acestea sunt
     legate de vulnerabilitatea financiară relativ ridicată cauzată de datoria externă a Ungariei
     (aproape 100% din PIB), care a crescut recent, în urma împrumuturilor în valută contractate
     de sectorul privat, precum și de o rată a datoriei publice care este cea mai ridicată din regiune
     (aproximativ 66% din PIB). Autoritățile au anunțat rapid un larg pachet strategic menit să
     restabilească încrederea investitorilor și să reducă tensiunile resimțite pe piețele financiare.
     Măsurile prevăd o scădere accelerată a deficitului, atât în 2008, cât și în 2009, care ar reduce
     nevoia de finanțare a guvernului, precum și o serie de acțiuni bine definite pentru a dezgheța
     piața datoriei publice și pentru a spori lichiditățile pe piața swap-ului valutar. Cu toate acestea,
     deoarece o deteriorare rapidă a contului de capital și financiar este de așteptat în 2008 și în
     special în 2009, din cauza turbulențelor piețelor financiare, Ungaria va avea nevoie de un
     sprijin financiar substanțial în această perioadă, care s-ar ridica probabil la 20 de miliarde
     EUR până la sfârșitul anului 2009.

     2.       EVOLUțIE șI PERSPECTIVE MACROECONOMICE
     La mijlocul anului 2006 a fost lansat un program de consolidare fiscală pentru a corecta
     dezechilibrele fiscale și externe semnificative constituite în anii precedenți (deficitul
     administrațiilor publice se ridica la 9,3% în 2006 și cel al contului curent la 7,5%). Măsurile
     cuprindeau, printre altele, înghețarea cheltuielilor, reduceri ale investițiilor publice, majorări
     fiscale și scăderea subvențiilor pentru prețuri. Prin urmare, contribuția sectorului public s-a
     redus considerabil, mai ales în ceea ce privește domeniul sănătății, al educației și al
     administrației. În 2007, sectorul privat a rezistat, într-o oarecare măsură, scăderii activității
     economice, grație accesului la noi credite. Datorită unei evoluții pozitive puternice a
     exporturilor, de aproximativ 16%, investițiile au înregistrat o ușoară creștere, cu toate că
     beneficiile întreprinderilor au scăzut din cauza unei creșteri substanțiale ale costurilor legate
     de salarii. De asemenea, consumul a crescut moderat, cu 0,7%, în ciuda unei scăderi a
     salariilor reale, dat fiind că scumpirea petrolului și alimentelor a fost însoțită de o creștere a
     prețurilor reglementate și a taxei pe valoarea adăugată. La nivel global, rata anuală de creștere
     a PIB a scăzut de la 4,1% în 2006 la 1,1% în 2007, în timp ce inflația s-a dublat ajungând
     aproape la 8%, cu mult deasupra obiectivului oficial.
     În condițiile în care efectele pachetului fiscal se estompau, era de așteptat ca economia să se
     relanseze începând cu 2008 și să atingă rata creșterii potențiale (puțin sub 3%) în termen de 2-
     3 ani. Cu toate acestea, încetinirea economică mai accentuată decât se preconizase, în UE și în
     restul lumii, a redus substanțial perspectivele de creștere ale exportului, principalul motor al
     economiei maghiare în ultimii ani. Dificultățile financiare actuale și înăsprirea aferentă a
     condițiilor de creditare au contribuit la încetinirea economică și au înrăutățit perspectivele de
     creștere. Consumul privat și investițiile gospodăriilor suferă cel mai mult din cauza înăspririi
     condițiilor de creditare, în timp ce investițiile întreprinderilor ar trebui să se mențină, datorită
     sprijinului preconizat prin ajutoare financiare din partea fondurilor UE (structurale și de
     coeziune). Astfel, se preconizează că în 2008 rata anuală de creștere a PIB va rămâne cu mult
     sub 2% și că va scădea brusc în 2009, înainte de a se relansa încet în 2010. Date fiind

RO                                                    2                                                     RO
 ---pagebreak---      incertitudinile importante cu privire la condițiile actuale de pe piața financiară, există chiar
     anumite riscuri ca PIB să scadă în 2009, după care ar urma o relansare lentă.

     3.       FINANțELE PUBLICE
     În 2007, deficitul general al administrațiilor publice se ridica la 5% din PIB, cu mult sub cel
     din 2006, care atinsese 9,3% din PIB. Această scădere a fost rezultatul programului de
     consolidare fiscală demarat în vara anului 2006 de guvernul reales, cuprinzând o serie de
     majorări fiscale, precum și reduceri ale subvențiilor pentru prețuri, înghețarea cheltuielilor
     (mai ales pentru salariile din sectorul public), precum și o reducere nominală a investițiilor
     publice. La mijlocul lunii iulie 2008, pe baza veniturilor administrațiilor publice centrale, care
     au depășit așteptările în prima jumătate a anului, guvernul și-a reevaluat deficitul preconizat la
     3,8% din PIB (față de obiectivul inițial de 4% din PIB, cuprins în ultimul program de
     convergență actualizat și aprobat de Consiliu).
     Ca reacție la turbulențele de pe piețele financiare maghiare, guvernul a anunțat la
     10 octombrie un plan de acțiune în 12 puncte destinat restabilirii încrederii în piețe. Mai ales,
     planul cuprindea obiective mai stricte privind deficitul bugetar: la 3,4% din PIB pentru 2008,
     față de 3,8%, și la 2,9 din PIB pentru 2009, față de 3,2%, cifră care s-a redus ulterior la 2,6%
     din PIB. Pentru 2008, realizarea obiectivului de 3,4% din PIB, și mai ambițios, privind
     deficitul, ar fi sprijinită cu ajutorul următoarelor măsuri: (i) reducerea cheltuielilor aferente
     anumitor programe guvernamentale și cheltuieli de cofinanțare inferioare previziunilor,
     datorate absorbției mai lente decât se preconizase a fondurilor UE (0,15% din PIB); de
     asemenea, (ii) înghețarea permanentă a rezervelor bugetare neutilizate (0,3% din PIB), dacă
     este nevoie. În ceea ce privește anul 2009, se preconizează că obiectivul privind un deficit mai
     redus cu 0,6% din PIB va fi îndeplinit prin (i) anularea schimbărilor fiscale planificate care ar
     fi dus, conform previziunilor oficiale, la o pierdere de venit de 0,55% din PIB în 2009,
     măsurile compensatorii privind cheltuielile rămânând valabile și (ii) reduceri suplimentare
     privind cheltuielile, de 0,6% din PIB (prin reducerea programelor guvernamentale și a
     costurilor de funcționare ale instituțiilor bugetare și prin amânarea indexării anumitor
     transferuri sociale), care au fost incluse în proiectul de buget revizuit depus la 18 octombrie,
     precum și (iii) măsuri suplimentare reprezentând aproximativ 1% din PIB, și anume reducerea
     plății celei de a 13-a pensii și a celui de al 13-lea salariu în sectorul public și înghețarea
     salariilor din acest sector.
     Revitalizarea procesului de reformă privind guvernanța fiscală face și ea parte din planul de
     acțiune în 12 puncte al guvernului. Documentul legislativ revizuit a fost înaintat
     Parlamentului la 17 octombrie. Acesta integrează unele elemente importante ale propunerilor
     alternative din partea partidelor din opoziție (de pildă, plafoane multianuale privind
     cheltuielile administrațiilor publice centrale și înființarea unui consiliu fiscal alături de oficiul
     legislativ pentru buget). Planul revizuit prevede că bugetul anual ar fi integrat într-un cadru de
     trei ani, cuprinzând reguli fiscale numerice („numerical rules”) pe termen mediu. Se
     preconizează că noua propunere legislativă va fi adoptată cu majoritate simplă.

     4.       PIEțE FINANCIARE
     În timp ce în cea mai mare parte a anului 2008 condițiile de pe piețele financiare maghiare
     evoluaseră în mod foarte similar piețelor corespunzătoare din regiune (în ciuda unor perioade
     de volatilitate mai ridicată1), piețele s-au confruntat cu mari presiuni la începutul lui

     1
             De exemplu, piața titlurilor de stat a suferit presiuni în primăvara anului 2008, în principal din cauza
             unei schimbări în cadrul portofoliului de către fondurile de pensii autohtone.

RO                                                         3                                                            RO
 ---pagebreak---      octombrie, din cauza înghețării pieței primare a titlurilor de stat, a căderii bruște a bursei de
     valori și a unei deprecieri grave a ratei de schimb, ceea ce a dus la o creștere semnificativă a
     spread-urilor randamentelor titlurilor de stat și a swap-urilor pe risc de credit. Se pare că acest
     fapt ar fi legat de o lipsă de lichidități în sistemul financiar, în special în ceea ce privește
     valuta, care se scumpește din cauza percepției că riscul contrapărții a crescut și a sporit
     aversiunea față de risc în ceea ce privește țările din centrul și estul Europei.
     În urma tulburărilor pieței de la începutul lunii octombrie, autoritățile au anunțat o serie de
     măsuri menite să reducă tensiunile financiare. Pe lângă înăsprirea planurilor bugetare, care
     reduce cerințele nete de finanțare, aceste măsuri cuprindeau următoarele elemente: (1) o
     flexibilizare a normelor privind investițiile pentru fondurile de pensii, (2) instituirea unui nou
     dispozitiv de swap valutar de Banca Națională a Ungariei (MNB), la 13 octombrie, menit să
     reunească cumpărători și vânzători în vederea depășirii riscului contrapărții, (3) un nou
     mecanism pentru bănci pus la dispoziție începând din 16 octombrie prin care MNB poate
     pune la dispoziția băncilor swap-uri euro-forint de pe o zi pe alta. Acest nou mecanism este
     sprijinit de un acord privind tranzacțiile de răscumpărare încheiat cu BCE, prin care BCE
     acordă Băncii Naționale a Ungariei un împrumut de până la 5 miliarde EUR. (4) La
     16 octombrie MNB a anunțat, de asemenea, măsurile luate pentru a susține piața internă a
     titlurilor de stat de comun acord cu dealerii de pe piața primară. (5) La 22 octombrie, MNB a
     crescut rata dobânzii cu 300 de puncte de bază pentru a contracara deprecierea monedei locale
     (la acea vreme, forintul maghiar pierduse 14% față de euro de la începutul lui octombrie).
     În plus, Parlamentul Ungariei a adoptat la 13 octombrie o creștere a pragului depozitelor
     garantate de la 6 milioane HUF la 13 milioane HUF. Aproximativ 90% din depozitele
     eligibile ar trebui să fie acoperite de această nouă limită. Acțiunea legislativă a fost însoțită de
     un angajament politic de garantare, la nevoie, a tuturor depozitelor. Mai mult decât atât,
     autoritățile maghiare au intensificat cooperarea cu comitetul pentru stabilitate financiară (creat
     în 2004) și au multiplicat contactele transfrontaliere cu autoritățile de supraveghere.

     5.       BALANțA DE PLĂțI șI CERINțELE PRIVIND FINANțAREA EXTERNĂ
     Creșterea netă la export, impulsionată de creșterea economică susținută, la nivel mondial, a
     fost principalul motor al creșterii PIB în ultimii ani, și a contribuit, de asemenea, la scăderea
     progresivă a raportului dintre deficitul contului curent și PIB, care a scăzut de la 7,5% în 2006
     la 6,4% în 2007. Celălalt factor important, în 2007, a fost reducerea substanțială a nevoii de
     finanțare a guvernului. În contul de capital a fost înregistrat un excedent crescând care a ajuns
     la 1,1% din PIB în 2007, datorat în parte absorbției din ce în ce mai mari a fondurilor UE,
     ceea ce a dus la o stabilizare a datoriei externe nete, deși aceasta a rămas la un nivel ridicat
     (97% din PIB). În același timp, ponderea instrumentelor de tip datorii în deficitul extern a
     crescut. Acest lucru reflectă, printre altele, persistența nivelurilor crescute ale fluxurilor de
     ieșire a investițiilor străine directe și a capitalurilor investite în portofolii de către rezidenți,
     ceea ce ar trebui să contribuie pozitiv, cu timpul, la balanța veniturilor în contul curent. În
     timp ce proporția de finanțări care nu creează datorii a crescut ușor în prima jumătate a anului
     2008 (până la aproximativ o treime din total), ponderea datoriilor pe termen scurt (cu scadență
     de mai puțin de un an) în datoria globală s-a ridicat la un nivel echivalent cu aproximativ 23%
     din PIB, mai ales din cauza creșterii datoriilor externe din sectorul financiar, care reprezintă în
     prezent 35% din PIB (în condițiile în care guvernul este responsabil pentru 30% din datoria
     externă).
     Se preconizează că anul acesta și în special anul viitor contul curent va continua să se
     contracte, date fiind deprecierea recentă a forintului și decelerația puternică a creșterii la
     import în 2009. De asemenea, contul de capital s-ar putea ameliora pe măsură ce crește

RO                                                    4                                                      RO
 ---pagebreak---      absorbția fondurilor UE deja angajate. Pe de altă parte, pe baza dezvoltărilor recente, mai ales
     cele de la începutul lunii octombrie, se preconizează că ieșirile nete de capitaluri investite în
     portofolii (inclusiv produsele financiare derivate) se vor intensifica, în special din cauza unei
     reduceri semnificative a împrumuturilor externe efectuate de guvern și de bănci, contribuind
     astfel la o deteriorare gravă a contului de capital și financiar în 2008 și mai ales în 2009. Pe
     acest fundal, pentru a sprijini balanța de plăți și a aduce rezervele valutare la un nivel prudent,
     FMI și Comisia consideră că Ungaria va avea nevoie de asistență financiară semnificativă pe
     termen scurt și mediu, de aproximativ 20 de miliarde EUR până la sfârșitul anului 2009.
     În lumina celor menționate anterior, Comisia este de părere că există o amenințare gravă la
     adresa balanței de plăți a Ungariei; prin urmare, Comisia recomandă Consiliului adoptarea
     unei decizii de acordare de asistență reciprocă.

     6.       SPRIJIN DIN PARTEA UE ÎN CADRUL MECANISMULUI PENTRU BALANțELE DE PLĂțI
              CARE FACE PARTE DIN EFORTUL INTERNAțIONAL DE ASISTENțĂ

     Date fiind circumstanțele actuale, pare oportună acordarea de asistență financiară pe termen
     mediu Ungariei, în cadrul mecanismului pentru balanțele de plăți ale statelor membre [în
     temeiul Regulamentului (CE) nr. 332/2002]. Aceasta ar interveni într-un moment în care
     Ungaria se confruntă cu grave dificultăți în ceea ce privește balanța de plăți curente, cauzate
     de mari tensiuni pe piața financiară, în ciuda faptului că politicile s-au îmbunătățit substanțial
     de la mijlocul anului 2006. Sprijinul comunitar pentru Ungaria ar face parte dintr-un pachet
     mai mare de finanțare destinat Ungariei, în care FMI acordă un împrumut de 10,5 miliarde
     DST (aproximativ 12,5 miliarde EUR) în cadrul acordului stand by care se preconizează că va
     fi aprobat la 6 noiembrie 2008, iar Banca Mondială acordă un împrumut de 1 miliard EUR.
     Este esențial ca marile instituții financiare care își desfășoară activitatea în Ungaria să
     continue să finanțeze economia în mod corespunzător. Asistența financiară comunitară vine în
     sprijinul puternicului angajament luat de autoritățile maghiare de a pune în aplicare un
     program strategic economic cuprinzător menit să restabilească încrederea investitorilor și să
     reducă tensiunile resimțite în ultimele săptămâni pe piețele financiare maghiare. Acest
     program va fi inclus în actualizarea programului de convergență. Mai precis, accelerarea
     relansării fiscale, care reduce nevoile financiare, precum și evoluția preconizată a procesului
     de reformă privind guvernanța fiscală sunt conforme cu recomandările anterioare ale
     Consiliului exprimate în avizele cu privire la programul de convergență din noiembrie 2007 și
     la raportul referitor la punerea în aplicare a programului național de reformă din octombrie
     2007. Asistența comunitară și implicarea Comisiei ar contribui, de asemenea, la garantarea
     unei coerențe perfecte între politicile actuale sprijinite de întregul pachet financiar și
     recomandările politice ale UE.
     Condițiile impuse, în ceea ce privește politicile economice, ar cuprinde reforma guvernanței
     fiscale și ar sprijini obiectivele care au devenit mai ambițioase cu privire la reducerea
     deficitului, ceea ce ar garanta respectarea corectării preconizate a deficitului excesiv (până cel
     târziu în 2009), așa cum se prevede în recomandarea Consiliului adoptată la 10 octombrie
     2006 în cadrul procedurii de deficit excesiv. De asemenea, acestea ar cuprinde măsuri de
     reformă structurală prevăzute de strategia de la Lisabona, cum ar fi sporirea stimulentelor
     pentru a munci, în vederea creșterii ratelor de ocupare a forței de muncă și a contribuției la
     viabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. Politica monetară ar trebui să se concentreze
     în continuare asupra stabilității prețurilor și a realizării unei ținte de inflație a MNB (care este
     de 3% în momentul de față). Mai mult, deciziile care vizează ameliorarea funcționării
     sectorului financiar ar trebui puse în aplicare în mod rapid și hotărât. În sfârșit, monitorizarea
     modului în care aceste condiții sunt respectate ar lua în considerare evoluția implementării
     criteriilor de performanță din cadrul programului FMI. Este vorba despre (i) unele plafoane

RO                                                    5                                                     RO
 ---pagebreak---      trimestriale aplicabile cheltuielilor primare cumulate ale guvernului, fonduri de asigurări
     sociale și fonduri extrabugetare; (ii) lipsa acumulării de către sectorul public a unor datorii
     externe neplătite; (iii) un prag pentru fluxul de rezerve internaționale nete; (iv) o bandă
     consultativă („consultation band”) pentru evoluția, pe 12 luni a indicelui prețurilor de consum.
     Monitorizarea îmbunătățită a evoluțiilor bugetare de pe parcursul anului ar putea constitui un
     instrument suplimentar util pentru a respecta bugetul astfel încât să fie îndeplinit obiectivul
     oficial privind deficitul.
     Pentru a garanta flexibilitatea necesară în contextul actual al pieței, se propune autorizarea
     recurgerii la swap-uri ale dobânzii pentru operațiunea de împrumut care finanțează
     împrumutul. Contrapărțile unui posibil swap ar trebui să aibă cea mai înaltă calitate de credit
     pentru a putea reduce la minimum riscul contrapărții pentru bugetul comunitar.
     În acest context, în urma consultării Comitetului economic și financiar, Comisia recomandă
     Consiliului acordarea asistenței reciproce prevăzute de articolul 119 din tratat.

     În plus, în urma consultării Comitetului economic și financiar, Comisia propune ca după
     adoptarea de către Consiliu a deciziei sus-menționate de acordare de asistență reciprocă
     Ungariei la recomandarea Comisiei, Consiliul să adopte o decizie prin care să i se acorde
     Ungariei, în cadrul mecanismului UE pentru statele membre [reglementat de Regulamentul
     (CE) nr. 332/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002], asistență financiară pe termen mediu
     de până la 6,5 miliarde EUR, în vederea restabilirii viabilității balanței de plăți a Ungariei.
     Acest sprijin va fi acordat în paralel cu un ajutor din partea FMI. El va fi plătit în maximum
     5 tranșe și va fi legat de unele condiții de politici economice. Decizia propusă urmează să
     expire la doi ani după intrarea în vigoare.

RO                                                  6                                                   RO
 ---pagebreak---                                              Recomandare de

                                      DECIZIE A CONSILIULUI

                             de acordare de asistență reciprocă Ungariei

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
     având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 119,
     având în vedere recomandările Comisiei emise în urma consultării Comitetului economic și
     financiar,
     întrucât:
     (1)    Încă de la mijlocul anului 2006, autoritățile maghiare fac eforturi semnificative pentru
            a corecta dezechilibrele acumulate, externe și interne, ale țării. În ciuda rezultatelor
            palpabile la care s-a ajuns în ultimii doi ani, care includ scăderea semnificativă a
            deficitului bugetar și reducerea progresivă a deficitului contului curent, piețele
            financiare maghiare s-au confruntat cu mari tensiuni de la începutul lunii octombrie
            2008,
     (2)    Autoritățile din Ungaria au adoptat în octombrie 2008 un program strategic economic
            cuprinzător menit să restabilească încrederea investitorilor și să reducă tensiunile
            resimțite în ultimele săptămâni pe piețele financiare maghiare; acesta cuprinde măsuri
            care să garanteze faptul că sistemul bancar dispune de lichiditățile și de finanțările
            adecvate, acțiuni care să asigure capitalizarea adecvată a băncilor, precum și unele
            proiecte care să garanteze viabilitatea fiscală și să limiteze nevoile financiare; guvernul
            a revizuit mai ales obiectivul privind deficitul pentru 2008, pe care l-a redus la 3,4%
            din PIB, față de procentul inițial de 4% din PIB, și obiectivul privind deficitul pentru
            2009, redus de la 3,2% la 2,6% din PIB; acest program economic și mai ales
            obiectivele fiscale se vor reflecta în bugetul guvernului, precum și în programul de
            convergență, care conține, de asemenea, alte măsuri strategice și reforme structurale,
     (3)    Consiliul revizuiește cu regularitate politicile economice implementate de Ungaria,
            mai ales în contextul reexaminării anuale a actualizării de către Ungaria a programului
            de convergență și a implementării programului național de reformă, al evaluării
            progresului înregistrat de Ungaria în ceea ce privește recomandarea Consiliului în
            cadrul procedurii de deficit excesiv, precum și în ceea ce privește raportul de
            convergență,
     (4)    În ciuda îmbunătățirii preconizate a contului curent, Ungaria se confruntă cu nevoi
            financiare importante pentru 2008 și 2009 (estimate la aproximativ 20 de miliarde
            EUR), deoarece evoluțiile recente de pe piețele financiare sugerează posibila gravă
            deteriorare a contului de capital și financiar, însoțită de o accelerare a ieșirilor nete de
            capitaluri investite în portofolii,
     (5)    Autoritățile maghiare au solicitat asistență financiară substanțială din partea UE și a
            altor instituții financiare internaționale și țări, pentru a sprijini viabilitatea balanței de
            plăți și a aduce rezervele valutare la un nivel prudent,
     (6)    Există o amenințare gravă la adresa balanței de plăți maghiare, care justifică acordarea
            urgentă de asistență reciprocă de către Comunitate.

RO                                                    7                                                      RO
 ---pagebreak---      ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

                                              Articolul 1
     Comunitatea acordă asistență reciprocă Ungariei.
     Prezenta decizie se adresează statelor membre.

     Adoptată la Bruxelles,

                                                Pentru Consiliu
                                                Președintele

RO                                                8               RO
 ---pagebreak---                                               Propunere de

                                         DECIZIE A CONSILIULUI

                 de acordare a unui ajutor financiar european pe termen mediu Ungariei

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
     având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
     având în vedere Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului2 din 18 februarie 2002 de
     înființare a unui mecanism de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți
     ale statelor membre, în special articolul 3 alineatul (2),
     având în vedere propunerea Comisiei emisă în urma consultării Comitetului economic și
     financiar (CEF),

     întrucât:
     (1)    Decizia Consiliului [….] a decis să acorde asistență reciprocă Ungariei.
     (2)    În ciuda îmbunătățirii preconizate a contului curent, nevoile financiare externe ale
            Ungariei pentru 2008 și 2009 sunt estimate la aproximativ 20 de miliarde EUR,
            deoarece din cauza evoluțiilor recente de pe piețele financiare, contul de capital și
            financiar s-ar putea deteriora în mod semnificativ, deteriorare însoțită de o accelerare a
            ieșirilor nete de capitaluri investite în portofolii,
     (3)    Este oportună acordarea de sprijin Ungariei de către Comunitate de până la
            6,5 miliarde EUR în cadrul mecanismului de asistență financiară pe termen mediu
            pentru balanțele de plăți ale statelor membre, înființat în 2002 prin Regulamentul (CE)
            nr. 332/2002. Respectivul sprijin ar trebui acordat împreună cu un împrumut din partea
            Fondului Monetar Internațional, în valoare de 10,5 miliarde DST (aproximativ
            12,5 miliarde EUR) în cadrul acordului stand by care se preconizează că va fi aprobat
            la 6 noiembrie 2008. Banca Mondială a consimțit, de asemenea, să acorde Ungariei un
            împrumut de 1 miliard EUR,
     (4)    Ajutorul ar trebui să fie administrat de Comisie, care urmează să convină, împreună cu
            autoritățile din Ungaria, după consultarea CEF, asupra condițiilor specifice de politici
            economice care însoțesc sprijinul financiar. Aceste condiții ar trebui să fie stabilite
            într-un memorandum de înțelegere. Prevederile financiare detaliate ar trebui stabilite
            de Comisie în acordul de împrumut,
     (5)    Ar trebui acordată asistență în vederea sprijinirii viabilității balanței de plăți în
            Ungaria, sprijinul contribuind astfel la aplicarea reușită a programului guvernamental
            de politici economice în condițiile economice și financiare actuale.

     2
             JO L 53/1 [23 februarie 2002].

RO                                                  9                                                    RO
 ---pagebreak---      DECIDE:

                                            Articolul 1
     1.    Comunitatea acordă Ungariei un împrumut pe termen mediu de maximum
           6,5 miliarde EUR, cu o scadență medie de maximum 5 ani.
     2.    Asistența financiară comunitară se acordă timp de doi ani începând cu ziua
           următoare datei intrării în vigoare a prezentei decizii. În cazul în care circumstanțele
           impun acest lucru, Comisia, după consultarea Comitetului economic și financiar,
           poate decide prelungirea respectivei perioade cu cel mult doi ani.

                                            Articolul 2
     1.    Sprijinul va fi administrat de Comisie într-un mod compatibil cu angajamentele luate
           de Ungaria și cu recomandările Consiliului, în special în contextul aplicării
           programului național de reformă, precum și a programului de convergență și a
           procedurii de deficit excesiv.
     2.    Comisia convine, împreună cu autoritățile din Ungaria, după consultarea CEF, asupra
           condițiilor specifice de politici economice care însoțesc sprijinul financiar, după cum
           se prevede la articolul 3 alineatul (4). Aceste condiții se stabilesc în memorandumul
           de înțelegere, luându-se în considerare angajamentele și recomandările menționate la
           alineatul (1). Prevederile financiare detaliate se stabilesc de Comisie în acordul de
           împrumut.
     3.    Comisia verifică la intervale regulate, în colaborare cu CEF, dacă condițiile de
           politici economice sunt îndeplinite. CEF trebuie înștiințat de către Comisie cu privire
           la finanțări posibile ale împrumuturilor sau la modificarea condițiilor financiare.

                                            Articolul 3
     1.    Sprijinul financiar comunitar este pus la dispoziția Ungariei de către Comisie în
           maximum cinci tranșe, a căror valoare urmează să se stabilească în memorandumul
           de înțelegere.
     2.    Prima tranșă se plătește în urma intrării în vigoare a acordului de împrumut și a
           memorandumului de înțelegere.
     3.    Dacă acest lucru este necesar în vederea finanțării împrumutului, este permisă
           utilizarea prudentă a swap-urilor dobânzii cu contrapărți cu cea mai înaltă calitate de
           credit.
     4.    Comisia decide cu privire la plata următoarelor tranșe după obținerea avizului CEF.
           Plata tuturor tranșelor următoare se efectuează pe baza unei aplicări satisfăcătoare a
           noului program economic a guvernului maghiar inclus în programul de convergență
           al Ungariei și, în special, pe baza condițiilor specifice de politici economice
           menționate în memorandumul de înțelegere. Acestea se referă, printre altele, la
           progresul privind consolidarea fiscală planificată de guvern în urma recomandării
           Consiliului în cadrul procedurii de deficit excesiv din 10 octombrie 2006, precum și
           a avizului Consiliului cu privire la actualizarea programului de convergență din
           noiembrie 2007; măsuri specifice în vederea monitorizării cheltuielilor aferente
           procesului de consolidare, precum și a progresului privind guvernanța fiscală și
           reforma privind supravegherea financiară; măsuri de reformă structurală prevăzute de
           strategia de la Lisabona, cum ar fi sporirea stimulentelor pentru muncă, în vederea

RO                                               10                                                   RO
 ---pagebreak---              promovării ocupării forței de muncă și a contribuției la viabilitatea pe termen lung a
             finanțelor publice.
     Prezenta decizie se adresează Republicii Ungare.
     Adoptată la Bruxelles,

                                                Pentru Consiliu
                                                Președintele

RO                                                11                                                  RO
 ---pagebreak---                                 DECLARAȚIE DE IMPACT BUGETAR

                             (conform articolului 16 din regulamentul intern)

     DOMENIUL DE POLITICĂ: TITLUL 01 – AFACERI ECONOMICE ȘI
     FINANCIARE
     ACTIVITATE: OPERAȚIUNI ȘI INSTRUMENTE FINANCIARE
     TITLUL ACȚIUNII: ASISTENȚĂ FINANCIARĂ COMUNITARĂ PE TERMEN
     MEDIU PENTRU UNGARIA

     1.       DENUMIREA PROPUNERII: RUBRICA BUGETARĂ ÎN CAUZĂ ȘI TITLUL
              01 04 01 01 CE garanție pentru împrumuturile comunitare contractate pentru
              sprijinul privind balanța de plăți

     2.       BAZĂ LEGALĂ:
              Articolul 119 CE și 308 CE; Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului din
              18 februarie 2002.
              Regulamentul limitează cuantumul împrumuturilor care pot fi acordate statelor
              membre în cadrul acestui mecanism la 12 miliarde EUR. De la intrarea în vigoare a
              acestui regulament, nu s-au acordat împrumuturi în cadrul mecanismului.

     3.       CIFRE GLOBALE PENTRU EXERCIȚIUL FINANCIAR (ÎN EURO)
              Această rubrică constituie structura pentru garanția acordată de Uniunea Europeană.
              Ea va permite Comisiei să onoreze datoria (principală, dobânda și alte costuri) în caz
              de neplată a debitorului (Ungaria).
              Se va utiliza linia aferentă bugetului („p.m.”) care reflectă garanția bugetară doar în
              cazul unei cereri efective de garanție. Se preconizează că, în mod normal, garanția
              bugetară nu va fi solicitată. Înainte ca Ungaria să devină stat membru al UE,
              Consiliul a acordat asistență macrofinanciară Ungariei în valoare de 790 de milioane
              ECU, pe baza deciziilor 1990/83/CEE din 25 februarie 1990 și 91/310/CEE din 24
              iunie 1991. Întreaga sumă făcând obiectul asistenței macrofinanciare a fost
              rambursată până în 1998.
              3.a – Exercițiul curent:
              Nu se aplică

                                                                CA

     Credit      inițial    pentru
     exercițiul financiar (buget)

     Transferuri

     Credit suplimentar

     Credit total

RO                                                 12                                                   RO
 ---pagebreak---      Credite deja rezervate
     pentru alt program de lucru

     Sold disponibil

     Sumă pentru          acțiunea
     propusă

               3b – Reportări
               Nu se aplică

                                                                 CA
     Reportări

     Credite deja rezervate pentru
     alt program de lucru

     Sold disponibil
     Sumă pentru acțiunea
     propusă
               3c – Următorul exercițiu financiar
               Nu se aplică

                                                                 CA

     Credit      inițial    pentru                        p.m.
     exercițiul financiar (buget)

     Transferuri

     Credit suplimentar
     Credit total

     Credite deja rezervate
     pentru alt program de lucru

     Sold disponibil
     Sumă pentru acțiunea
     propusă
                                                          p.m.

     4.        DESCRIEREA ACȚIUNII
               Sprijinul financiar pe termen mediu propus spre a fi acordat Ungariei constă într-un
               împrumut comunitar (care urmează să fie finanțat de împrumuturile comunitare pe
               piețele internaționale de capital) în valoare de 6,5 miliarde EUR. Acesta se va plăti în
               cadrul unui pachet internațional de finanțare și mai ales printr-un împrumut din
               partea FMI de 10,5 miliarde DST (aproximativ 12,5 miliarde EUR) sprijinit prin

RO                                                   13                                                   RO
 ---pagebreak---              mecanismul stand by. Banca Mondială s-a angajat, de asemenea, să plătească o sumă
             totală de 1 miliard EUR. Ajutorul financiar comunitar pe termen mediu acordat
             Ungariei este menit să sprijine viabilitatea balanței de plăți a Ungariei care este grav
             amenințată și prin aceasta să sprijine, de asemenea, noul program economic al
             guvernului care își propune, printre altele, să restabilească încrederea investitorilor și
             să reducă tensiunile resimțite recent pe piețele financiare încă de la începutul lui
             octombrie 2008. Asistența reflectă voința de a sprijini un stat membru ale cărui
             politici s-au îmbunătățit substanțial de la mijlocul anului 2006, inclusiv printr-o
             reducere semnificativă a deficitului bugetar. În același timp, acest sprijin contribuie
             la stabilitatea financiară care depășește granițele țării beneficiare, date fiind
             importantele legături internaționale (inclusiv interbancare). Noul pachet economic
             astfel sprijinit prevede o scădere accelerată a deficitului, atât în 2008, cât și în 2009,
             care ar reduce nevoia de finanțare a guvernului, precum și o serie de etape bine
             definite pentru a dezgheța piața datoriei publice și pentru a spori lichiditățile pe piața
             swap-ului valutar. În sfârșit, sprijinul administrat de Comisie, în consultare cu
             Comitetul economic și financiar este un mijloc de a garanta că UE se implică în
             continuare în modelarea politicilor economice din Ungaria și că aceste politici sunt
             conforme cu angajamentele Ungariei în contextul UE și al recomandărilor
             Consiliului, mai ales în ceea ce privește aplicarea programului național de reformă,
             precum și a programului de convergență și a procedurii de deficit excesiv.
             Împrumuturile comunitare obținute pe piețele de capital sau de la instituțiile
             financiare în scopul extinderii împrumutului acordat Ungariei sunt acoperite de
             garanția comunitară. Împrumutul este obținut pe piețele de capital sau de la instituții
             financiare. Cuantumul împrumuturilor care vor fi acordate Ungariei se ridică la
             6,5 miliarde EUR.
             Structura garanției oferite de Uniunea Europeană îi va permite Comisiei să onoreze
             datoria în caz de neplată din partea Ungariei.
             Pentru a-și onora obligațiile, Comisia ar putea recurge la propriile rezerve de
             lichidități pentru a onora provizoriu datoria. În acest caz, se aplică articolul 12 din
             Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind
             punerea în aplicare a Deciziei 2000/597/CE, Euratom referitoare la sistemul
             resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, 31.5.2000, p. 1).

     5.      METODA DE CALCUL ADOPTATĂ
             Nu se aplică.

     6.      SCADENȚARUL PLĂȚILOR (ÎN EURO)
             Nu se aplică.
     Denumire              Credite
     a rubricii                                                     Plăți
                                                                                Exercițiile
                                                                                financiare
                                      Anul n       Anul n+1     Anul n+2     Anul n+3      următoare
                  Anul n
                  Anul n+1

RO                                                  14                                                    RO
 ---pagebreak---      Anul n
     Anul n+1

     Total

RO              15   RO