Anunţ juridic important

|

52009PC0572

Recomandare de decizie a Consiliului privind poziția care urmează a fi adoptată de Comunitatea Europeană referitor la renegocierea acordului monetar cu Republica San Marino  /* COM/2009/0572 final - CNB 2009/0159 */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 16.10.2009COM(2009) 572 final2009/0159 (CNB)Recomandare deDECIZIE A CONSILIULUIprivind poziția care urmează a fi adoptată de Comunitatea Europeană referitor la renegocierea acordului monetar cu Republica San MarinoEXPUNERE DE MOTIVEÎnainte de introducerea monedei euro, acordurile monetare au fost încheiate între Comunitatea Europeană și Monaco, San Marino și Vatican pentru a conferi continuitate juridică aranjamentelor existente între aceste țări, pe de o parte, și Franța și Italia pe de altă parte.La zece ani după ce euro a înlocuit valutele tradiționale din Italia și Franța utilizate de Monaco, San Marino și Vatican, Consiliul a invitat Comisia să revizuiască funcționarea acordurilor monetare[1]. Rezultatele evaluării au fost adoptate în „Comunicarea Comisiei privind funcționarea acordurilor monetare cu Monaco, San Marino și Vatican”[2]. Comisia a concluzionat că acordurile monetare, în forma lor actuală, trebuie modificate în vederea asigurării unei abordări mai coerente în relațiile dintre Comunitate și țările care au semnat acordurile. Prezentul proiect de recomandare pentru o decizie a Consiliului definește poziția care urmează a fi adoptată de Comunitatea Europeană referitor la renegocierea acordului monetar cu Republica San Marino.Comisa propune renegocierea și modificarea următoarelor dispoziții:-  Transpunerea legislației comunitare în materieMonaco, San Marino și Vaticanul au obligații foarte inegale care derivă din acordurile monetare cu Comunitatea.Acordul monetar cu Principatul Monaco conține cel mai mare număr de obligații. Spre deosebire de acordul cu Monaco, acordurile cu San Marino și Vatican nu presupun nicio obligație specifică de transpunere a legislației comunitare în domeniul protecției monedei euro împotriva falsificării și al modalităților de cooperare cu Comunitatea în acest domeniu. Pentru a crea condiții egale și pentru a asigura protecția corespunzătoare a bancnotelor și monedelor euro împotriva falsificării, San Marino, împreună cu Vaticanul, trebuie să aplice legislația comunitară în materie.Instituțiile financiare care își desfășoară activitatea în țările care au semnat acordurile monetare pot să aibă acces la decontările și plățile interbancare, precum și la sistemul de decontare a valorilor mobiliare din Uniunea Europeană. Principatul Monaco utilizează efectiv această posibilitate și, în acest scop, trebuie să aplice legislația financiară și bancară comunitară în materie. Dată fiind dimensiunea sectorului bancar din San Marino și interacțiunea directă a acestuia cu băncile active din zona euro (respectiv, instituțiile financiare din San Marino accesează sistemele de plată prin intermediul băncilor italiene), Republica San Marino trebuie să își alinieze, de asemenea, legislația din sectorul financiar și bancar la legislația aplicabilă în Comunitate . Datorită volumului legislației comunitare și a capacității administrative limitate a Republicii San Marino, acesteia trebuie să i se acorde o perioadă de tranziție de 5 ani.-  Mecanisme de monitorizareSpre deosebire de procedura avută în vedere pentru acordul cu Monaco, în acordurile semnate cu San Marino și Vatican nu s-a prevăzut nicio dispoziție pentru procedura de monitorizare. În absența unei proceduri oficiale și periodice de monitorizare, San Marino și Vaticanul nu raportează periodic cu privire la implementarea acordurilor și nici nu sunt informate corespunzător pe tema evoluțiilor legislative din domeniile vizate de acorduri. Prin urmare, Comisia propune crearea a două noi comitete mixte – similare celui existent cu Principatul Monaco – cu Republica San Marino și Cetatea Vaticanului.Comitetul mixt cu Republica San Marino va fi compus din reprezentanți ai Republicii San Marino, ai Republicii Italiene, ai Comisiei Europene și ai Băncii Centrale Europene. Comitetul ar urma să se ocupe de facilitarea implementării acordului și de discutarea posibilelor modificări ale legislației comunitare care urmează să fie aplicate de San Marino. Comitetul mixt ar deține și competențe decizionale în ceea ce privește un număr limitat de aspecte, conferite de acordul monetar (de exemplu, aprobarea schimbării monetăriei care produce monede euro din San Marino).-  Plafonul pentru emisiunile de monedă euroDin motive istorice, plafoanele pentru emisiunile maxime anuale alocate pentru Monaco, San Marino și Vatican au fost stabilite în două moduri diferite (Monaco este autorizat în prezent să emită maximum 1/500 din cantitatea de monede bătute în Franța, în vreme ce San Marino și Vaticanul au cote fixe), ceea ce a condus la rezultate foarte diferite.În scopul asigurării unui tratament echitabil tuturor țărilor care au semnat acorduri monetare, Comisia propune introducerea unei metode noi și uniforme de calcul al plafoanelor de emisiuni de monedă euro (care ar urma să fie utilizate în toate acordurile viitoare).Noile plafoane ar urma să fie compuse dintr-o cotă fixă și una variabilă:1.  Cota fixă trebuie să acopere cererea colecționarilor de monede. Conform estimărilor, o valoare totală de aproximativ 2 100 00 EUR ar fi suficientă pentru a acoperi cererea de pe piața colecționarilor[3].2.  Cota variabilă s-ar baza, în cazul Republicii San Marino, pe media emisiunilor per capita din Italia. Numărul mediu de monede per capita emise în Italia în (n-1) ar urma să fie înmulțit cu numărul de locuitori din San Marino.3.  Reguli pentru baterea de monedă euroAcordurile monetare actuale își rezervă dreptul de a produce monedele euro din San Marino și Vatican la Monetăria națională a Italiei. Această regulă a fost introdusă din motive istorice, într-un moment în care numerarul euro nu era încă în circulație și aproape toate țările din zona euro băteau monedă euro numai pentru necesarul propriu. Între timp situația a evoluat, existând astăzi o serie de țări din zona euro care își bat moneda în alte țări din zona euro.Prin urmare, Comisia propune deschiderea posibilității ca San Marino și Vaticanul să își comande monedele euro la altă monetărie din UE , care să aibă experiență în producerea de monede euro. Totuși, schimbarea monetăriei trebuie aprobată de comitetul mixt.-  Alegerea jurisdicțieiActualele acorduri monetare nu prevăd niciun demers al Comunității în eventualitatea în care țările care au semnat acordurile monetare nu își îndeplinesc obligațiile (de exemplu, nu transpun în timp util legislația comunitară în materie) în afară de posibilitatea finală – și, prin urmare, improbabilă – de a se retrage unilateral din acord. Prin urmare, Comisia propune să se aleagă Curtea Europeană de Justiție ca jurisdicția de soluționare a litigiilor care pot fi generate de aplicarea acordurilor monetare.2009/0159 (CNB)Recomandare deDECIZIE A CONSILIULUIprivind poziția care urmează a fi adoptată de Comunitatea Europeană referitor la renegocierea acordului monetar cu Republica San MarinoCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 111 alineatul (3),având în vedere recomandarea Comisiei[4],având în vedere avizul Băncii Centrale Europene[5],întrucât:4.  De la data introducerii monedei euro, Comunitatea deține competența în materie de chestiuni monetare și de curs de schimb.5.  Consiliul urmează să stabilească aranjamentele pentru negocierea și încheierea acordurilor privind chestiunile monetare și de regim valutar.6.  La data de 29 noiembrie 2000, Republica Italiană a încheiat, în numele Comunității, un acord monetar cu Republica San Marino.7.  (Conform concluziilor Comisiei din 10 februarie 2009, Comisia trebuie să revizuiască funcționarea aranjamentelor existente și să ia în considerare posibilele creșteri ale plafoanelor la emisiunile de monedă.8.  Comisia a concluzionat în Comunicarea privind funcționarea acordurilor monetare cu Monaco, San Marino și Vatican[6] că acordul monetar cu Republica San Marino, în forma actuală, trebuie modificat în vederea asigurării unei abordări mai coerente a relațiilor dintre Comunitate și țările care au semnat un acord monetar.9.  Prin urmare, acordul monetar cu San Marino trebuie renegociat cât de curând posibil pentru ca noul regim să intre în vigoare la 1 ianuarie 2010, împreună cu noile reguli privind modalitățile de introducere a monedelor euro, stabilite prin Recomandarea Comisiei din 19 decembrie 2008 privind normele comune pentru fața națională și emisiunile de monedă euro pentru circulație, aprobată de Consiliu în concluziile sale din 10 februarie 2009,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Republica Italiană informează Republica San Marino în privința necesității modificării acordului monetar existent între Republica Italiană, în numele Comunității Europene, și Republica San Marino, în cel mai scurt timp, și își exprimă disponibilitatea pentru renegocierea prevederilor pertinente ale acordului.Articolul 2Comunitatea vizează realizarea următoarelor modificări în renegocierea acordului cu Republica San Marino:10.  Acordul se încheie între Comunitate și Republica San Marino. Textul acordului va fi un text codificat al acordului actual, cu includerea modificărilor.11.  Republica San Marino se angajează să adopte toate măsurile corespunzătoare, prin transpunerea directă sau prin acțiuni cu caracter potențial echivalent:12.  pentru aplicarea întregii legislații bancare și financiare comunitare pertinente, în special a legislației referitoare la activitatea și supravegherea instituțiilor vizate;13.  pentru aplicarea întregii legislații comunitare pertinente referitoare la prevenirea spălării de bani, a fraudei și a falsificării de monedă ori de alte mijloace de plată în afara numerarului, la medalii și însemne și la cerințele de raportare statistică.Republica San Marino se va asigura că întreaga legislație bancară și financiară comunitară se implementează pe teritoriul său până la 1 ianuarie 2015. Acordul va conține o anexă în care se detaliază termenele de adoptare a măsurilor sus-menționate.14.  Metoda de determinare a plafonului de monedă euro emisă în San Marino trebuie revizuită. Noul plafon se va calcula prin utilizarea unei metode care să combine o parte fixă menită să evite speculația numismatică excesivă a monedelor din San Marino prin satisfacerea cererii de pe piața colecționarilor de monedă și o parte variabilă, calculată ca media emisiunilor de monedă per capita în Italia în anul n-1, înmulțită cu numărul de locuitori din San Marino.15.  Se va institui un comitet mixt în scopul monitorizării progreselor realizate în implementarea acordului. Comitetul va fi compus din reprezentanți ai Republicii San Marino, ai Republicii Italiene, ai Comisiei și ai BCE. Acesta va avea posibilitatea de a revizui anual cota fixă pentru a se lua în considerare inflația și evoluția pieței colecționarilor. Comitetul adoptă decizii în unanimitate. Comitetul mixt își adoptă regulamentul de procedură.16.  Monedele euro din Republica San Marino vor fi bătute de Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato (Institutul Poligrafic și Monetăria de Stat). Cu toate acestea, Republica San Marino are posibilitatea de a alege un alt contractor din rândul monetăriilor din Uniunea Europeană care bat monede euro, cu acordul comitetului mixt. Volumul monedelor emise de Republica San Marino va fi adăugat la volumul de monede emise de țara gazdă a monetăriei producătoare, pentru ca BCE să aprobe volumul total al emisiunii.17.  Curtea de Justiție a Comunităților Europene este aleasă ca organism de soluționare a litigiilor care pot fi generate de aplicarea acordului.În cazul în care Comunitatea ori San Marino este de părere că cealaltă parte nu și-a îndeplinit o obligație care îi revine în temeiul acordului monetar, poate să sesizeze Curtea de Justiție în acest sens. Hotărârea Curții are caracter obligatoriu asupra părților, care vor lua toate măsurile necesare pentru a se conforma acestei hotărâri într-un termen care urmează a fi stabilit de Curte în respectiva hotărâre. În cazul în care Comunitatea ori San Marino nu iau măsurile necesare pentru a se conforma hotărârii în termenul stabilit, cealaltă parte poate rezilia de îndată acordul.Articolul 3Negocierile cu Republica San Marino se poartă între Republica Italiană și Comisie în numele Comunității. Banca Centrală Europeană este asociată pe deplin la acele negocieri în domeniul său de competență. Republica Italiană și Comisia prezintă proiectul de acord Comitetului economic și financiar în vederea emiterii unui aviz.Articolul 4Consiliul va încheia acordul.Prezenta decizie se adresează Republici Italiene și Comisiei.Adoptată la Bruxelles, […]Pentru ConsiliuPreședintele [1] Concluziile Consiliului privind „Orientările comune pentru fețele naționale ale monedelor euro și emiterea de monede euro destinate circulației”, cea de-a 2922-a întrunire a Consiliului ECOFIN din 10 februarie 2009.[2] COM (2009)359 din 14 iulie 2009.[3] De exemplu, San Marino a avut succes cu monedele euro bătute: acestea sunt folosite în prezent la valoarea nominală în tranzacții.[4] JO C […], […], p. […].[5] JO C […], […], p. […].[6] COM (2009) 359.


				|

		52013DC0351

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Belgiei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Belgiei pentru perioada 2012-2016 /* COM/2013/0351 final - 2013/ () */

.
Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Belgiei pentru 2013
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al
Belgiei pentru perioada 2012-2016

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011
al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie privind
prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special articolul 6
alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a
politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, pe baza
propunerilor Comisiei, Consiliul a adoptat o recomandare privind
orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre
și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o
decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de
muncă ale statelor membre[5],
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
aplicate la nivel național.
(3)       La 29 iunie 2012, șefii
de stat și de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere
economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru
coerent de acțiune la nivel național și la nivelul UE și al
zonei euro și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și
politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la
nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin
față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și
față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice
fiecărei țări.
(4)       La 6 iulie 2012,
Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de
reformă al Belgiei pentru 2012 și a emis un aviz cu privire la
Programul actualizat de stabilitate al Belgiei pentru perioada 2011-2015.
(5)       La 28 noiembrie 2012, Comisia
a adoptat analiza anuală a creșterii[6],
marcând începutul semestrului european 2013 pentru coordonarea politicilor
economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în temeiul
Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de
alertă[7],
în care a identificat Belgia ca fiind unul dintre statele membre pentru care
urma să se efectueze un bilanț aprofundat.
(6)       La 14 martie 2013, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice
și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul
European a subliniat că este necesar să se continue consolidarea
fiscală într-un mod diferențiat și favorabil creșterii
economice, să fie restabilite condițiile normale de creditare a
economiei, să se promoveze creșterea economică și
competitivitatea, să se combată șomajul și
consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze
administrația publică.
(7)       La 10 aprilie 2013, Comisia a
publicat rezultatele bilanțului său aprofundat[8] pentru Belgia, în temeiul
articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 privind prevenirea și
corectarea dezechilibrelor macroeconomice. În baza analizei efectuate, Comisia
concluzionează că Belgia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice
care necesită monitorizare și acțiuni la nivel de politici. În
special, evoluțiile macroeconomice în domeniul competitivității
externe a mărfurilor și îndatorarea, cu precădere în ceea ce
privește implicațiile nivelului ridicat al datoriei publice pentru
economia reală, merită atenție în continuare.
(8)       La 29 aprilie 2013, Belgia
și-a prezentat Programul de stabilitate pentru perioada 2013-2016
și Programul național de reformă pentru 2013. Pentru a se
ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au
fost evaluate în același timp.
(9)       Pe baza evaluării, în
temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a Programului de
stabilitate pentru 2013, Consiliul consideră că scenariul
macroeconomic care stă la baza proiecțiilor bugetare din program este
plauzibil. În comparație cu previziunile Comisiei din primăvara
anului 2013, care preconizează că în 2013 PIB-ul nu va înregistra
nicio creștere, iar în 2014 va crește cu 1,2 %, Programul de
stabilitate este ceva mai optimist (preconizând creșteri de 0,2 % și,
respectiv, de 1,5 %). Începând din 2010 Belgia a pus în aplicare măsuri de
consolidare, în special în 2012, și, tot în 2012, a întreprins reforme
structurale în ceea ce privește sistemul de pensii, sistemul de
indemnizații de șomaj și piețele produselor. Cu toate
acestea, efortul bugetar nu a fost suficient pentru a permite încetarea
situației de deficit excesiv, conform recomandărilor Consiliului din 2
decembrie 2009 . De asemenea, în contextul recapitalizării grupului bancar
Dexia, care a avut un impact negativ de 0,8 % din PIB asupra deficitului,
precum și al evoluțiilor economice mai slabe decât se preconizase din
a doua jumătate a anului 2012, termenul pentru corectarea deficitului
excesiv nu a fost respectat. Întrucât nu a fost realizată corectarea
deficitului excesiv până în 2012, în prezent se prevede ca deficitul
să fie adus sub pragul de 3 % din PIB începând din 2013. Obiectivul
strategiei bugetare prezentate în program este de a se obține, până
în 2015, un buget echilibrat din punct de vedere structural și de a se
atinge obiectivul pe termen mediu (OTM) în anul următor. Programul a
modificat OTM de la un excedent de 0,5 % din PIB la un excedent de 0,75 % din
PIB. Noul OTM este în conformitate cu cerințele Pactului de stabilitate
și de creștere. Programul este compatibil cu noul termen pentru
procedura aplicabilă deficitelor excesive, care este 2013, dar, potrivit
previziunilor de primăvară, marja de siguranță
prevăzută pentru evitarea încălcării valorii de
referință din tratat este îngustă, deficitul fiind prevăzut
a fi de 2,9 % din PIB în 2013. Progresele anuale planificate în vederea
îndeplinirii OTM, care se preconizează că va fi atins până în 2016,
sunt de peste 0,5 % din PIB (în termeni structurali). Pentru perioada de
după 2013 nu este precizată nicio măsură de consolidare.
Conform informațiilor furnizate în program, se preconizează că
în perioada 2014-2016 rata de creștere a cheltuielilor publice,
fără măsurile discreționare privind veniturile, va
contribui la o ajustare structurală anuală cu 0,5 % din PIB în
vederea atingerii OTM. Conform programului, ponderea datoriei va atinge un
nivel maxim de 100,0 % din PIB în 2013 și va scădea treptat la 93,0 %
din PIB până în 2016. Se poate preconiza că, între 2014 și 2016,
Belgia se va afla într-o perioadă de tranziție în ceea ce
privește respectarea criteriului stabilit în materie de datorie. Potrivit
previziunilor, criteriul de referință privind datoria va fi atins la
sfârșitul perioadei de tranziție. Pe baza previziunilor serviciilor
Comisiei din primăvara anului 2013, în care se preconizează că
ponderea datoriei va atinge un nivel de 101,4 % din PIB în 2013 și va
continua să crească până la 102,1 % din PIB în 2014, în
ipoteza menținerii acelorași politici, tranziția către
aplicarea regulii privind reducerea datoriei nu va fi respectată în 2014,
ceea ce indică faptul că progresele realizate în vederea atingerii
OTM nu sunt suficiente. Programul nu explică modul în care ajustarea
planificată va fi împărțită între diferitele niveluri ale
guvernării, o problemă abordată și în recomandarea
specifică fiecărei țări de anul trecut. Pe lângă un
cadru multianual bazat pe norme pentru administrația publică, este
necesar să se dezvolte mecanisme explicite de coordonare și să
se convină asupra acestora, pentru a se garanta asumarea unor angajamente
automate mai solide din partea regiunilor, a comunităților și a
autorităților locale și a se veghea la aplicarea acestora, în
vederea îndeplinirii obiectivelor bugetare.
(10)     Belgia se confruntă cu o
creștere semnificativă prevăzută a cheltuielilor legate de
îmbătrânirea populației (+2,0 puncte procentuale din PIB) deja din
perioada 20102020, în special în domeniul sistemului de pensii și de
îngrijire pe termen lung. Reforma sistemului de securitate socială pentru
persoanele în vârstă, care a fost demarată, va avea un impact pozitiv
asupra ratei de ocupare a persoanelor în vârstă. Cu toate acestea,
previziunile indică faptul că Belgia nu va putea atinge obiectivul pe
care și l-a propus în acest domeniu pentru 2020. Având în vedere anvergura
provocării, vor fi necesare eforturi suplimentare pentru reducerea
decalajului dintre vârsta de pensionare efectivă și cea
prevăzută de lege. Adoptarea de măsuri prin care vârsta de
pensionare prevăzută de lege să fie corelată cu
evoluțiile în ceea ce privește speranța de viață ar
face posibilă garantarea sustenabilității pe termen lung a
sistemului de pensii. Va trebui să existe un echilibru între necesitatea
asigurării sustenabilității financiare și cea a
menținerii caracterului adecvat al sistemelor de securitate socială
pentru persoanele în vârstă. Având în vedere costul relativ ridicat al
îngrijirii instituționalizate din Belgia, în sectorul îngrijirii pe termen
lung ar trebui să fie explorate modalitățile prin care ar putea
fi îmbunătățită eficiența din punctul de vedere al
costurilor a cheltuielilor publice pentru serviciile de îngrijire pe termen
lung și ar trebui avute în vedere măsuri de prevenire și
reabilitare în domeniul sănătății care generează
economii, precum și măsuri pentru crearea unor condiții mai bune
de trai pentru păstrarea autonomiei persoanelor vârstnice.
(11)     Pierderea
competitivității pe termen lung a Belgiei este cauzată de mai
mulți factori, printre care sistemul de stabilire a salariilor, deficiențele
de pe piețele factorilor de producție, precum și de factori
nebazați pe costuri, care sunt legați de capacitatea de inovare a
economiei. Norma salarială din 1996, menită să mențină
competitivitatea în raport cu principalii parteneri comerciali, nu și-a
îndeplinit întotdeauna rolul. Măsurile imediate întreprinse până în
prezent pentru a corela mai bine evoluțiile salariilor cu nivelurile
productivității reprezintă pași în direcția cea
bună, dar nu sunt suficiente pentru a asigura compatibilitatea pe termen
lung a salariilor cu evoluția productivității. Sunt necesare
încă îmbunătățiri structurale ale cadrului de negociere a
salariilor: printre acestea se numără corecții automate în cazul
în care nu este respectată norma salarială sau în care creșterea
indicelui de sănătate depășește creșterile
salariale ale principalilor parteneri comerciali. Sistemul de negociere a
salariilor ar trebui să garanteze faptul că evoluțiile
salariilor urmează dinamica productivității la nivel local.
Belgia este specializată în produse intermediare pentru care
concurența internațională este foarte mare, ceea ce face
dificilă includerea în prețul final a fluctuațiilor
prețurilor factorilor de producție. Dacă punctele forte ale
sistemului de cercetare și inovare belgian au avut un efect de atenuare în
ceea ce privește competitivitatea costurilor, activitatea de cercetare
și dezvoltare a întreprinderilor este în continuare foarte
concentrată, iar comercializarea pe scară mai largă a
rezultatelor acesteia de către întreprinderi este la un nivel redus.
Condițiile-cadru pentru accelerarea tranziției către o economie
bazată într-o mai mare măsură pe cunoaștere ar trebui
să fie consolidate, punându-se accentul pe spiritul antreprenorial, pe
facilitarea dinamicii firmelor și pe formarea capitalului uman.
(12)     Prețurile la energie
electrică, la gaze și la multe alte bunuri și servicii sunt mai
ridicate în Belgia decât în alte state membre, reflectând o
concurență slabă și obstacole de ordin structural.
Prețurile în sectorul comerțului cu amănuntul se mențin
peste media zonei euro, în timp ce restricțiile privind serviciile
profesionale împiedică dezvoltarea unor modele de afaceri inovatoare
și frânează investițiile. Belgia a înregistrat doar progrese
limitate în ceea ce privește îmbunătățirea concurenței
în industriile de rețea, iar înființarea unor autorități de
reglementare puternice și independente este în continuare incompletă.
Rata de penetrare a serviciilor mobile de bandă largă în cazul
Belgiei se situează pe penultimul loc din UE, în mare parte din cauza
problemelor de reglementare și de coordonare în ceea ce privește
disponibilitatea spectrului de frecvențe. Dacă gradul ridicat de
migrare către alți furnizori a diminuat poziția dominantă a
operatorului tradițional în ceea ce privește generarea de energie
electrică , concurența la nivelul pieței cu amănuntul
pentru energie electrică și gaze, precum și la nivel angro
pentru energia electrică, constituie în continuare o provocare, costurile
de distribuție ridicate contribuind în mod disproporționat la
nivelurile prețurilor nete pentru utilizatorii industriali, în
comparație cu țările vecine. Decizia Belgiei de a controla
prețurile cu amănuntul la energie electrică și gaze pentru
consumatorul final ar putea descuraja investițiile în capacități
și noile intrări pe piață. Condițiile de acordare a
licențelor în sectorul poștal suscită în continuare îngrijorare.
Transportul național feroviar de călători nu este deschis
concurenței, iar legislația privind condițiile de muncă în
porturi nu a fost modernizată. Având în vedere importanța pentru
competitivitate a tuturor sectoarelor menționate anterior, este nevoie
urgentă de aceste măsuri.
(13)     Sistemul de impozitare belgian
se bazează într-o măsură disproporționată pe impozite
directe și conține lacune ce diminuează caracterul echitabil al
acestuia În timp ce Belgia a depus unele eforturi pentru a reduce presiunea
fiscală globală asupra muncii, rata implicită de impozitare este
în continuare printre cele mai ridicate din UE, pentru majoritatea categoriilor
de lucrători. Belgia continuă să fie una dintre țările
cu cea mai mică pondere a taxelor de mediu din totalul veniturilor
fiscale. Este necesară în continuare simplificarea sistemului fiscal
și îmbunătățirea eficienței acestuia, inclusiv prin
reducerea și raționalizarea cheltuielilor fiscale, precum și
prin eliminarea cotelor TVA reduse care nu se justifică sau sunt
ineficace.
(14)     Rata stagnantă de
participare pe piața muncii, situată sub medie, precum și
disparitățile dintre regiuni și subgrupuri de populație în
ceea ce privește ocuparea forței de muncă și șomajul afectează
în mod negativ Belgia. Printre grupurile de populație cu cea mai mică
participare pe piața muncii se numără persoanele care provin din
familii de migranți, persoanele în vârstă și tinerii slab
calificați din toate regiunile. Aceste grupuri sunt, de asemenea, expuse
unui risc mai mare de sărăcie și de excluziune socială.
Reforma sistemului de indemnizații de șomaj reprezintă un pas în
direcția cea bună, dar nu garantează prin sine o corelare mai
eficace între oferta și cererea de pe piața muncii dacă nu este
însoțită de servicii eficace de asistență pentru
căutarea unui loc de muncă și de oportunități de
formare profesională. Interacțiunea dintre reducerile vizate la nivel
federal și sistemele de sprijinire a ocupării forței de
muncă instituite de regiuni generează o complexitate considerabilă.
Deși măsurile destinate tinerilor cu un nivel scăzut de
calificare sunt susceptibile să fie și în beneficiul
migranților, este necesară o strategie cuprinzătoare care
să vizeze în mod special acest grup-țintă. În plus, s-ar
părea că este dificil să se rezolve anumite inadecvări ale
pieței muncii în absența unei creșteri semnificative a
mobilității interregionale a forței de muncă. Este
necesară o evaluare mai aprofundată privind modalitățile
prin care furnizarea de educație și de formare să devină
mai transparentă și mai eficientă și prin care să se
consolideze sinergia dintre diverșii furnizori de formare.
(15)     Previziunile pentru emisiile
de gaze cu efect de seră până în 2020 indică faptul că
Belgia nu va reuși să își îndeplinească obiectivul de
reducere cu 15 % a acestora. Este în continuare neclar modul în care
inițiativele izolate întreprinse de diferitele autorități vor
asigura atingerea acestui obiectiv sau modul în care sarcina va fi
repartizată între regiuni. Impactul măsurilor combinate pentru
reducerea emisiilor, în special a celor din sectorul transporturilor și
din construcții, este în continuare neclar. Congestionarea traficului
constituie o povară considerabilă asupra economiei belgiene, fiind
estimată la chiar 2 % din PIB, respectiv una dintre cele mai mari din
Europa, însă punerea în aplicare a noului sistem de impozitare a
traficului în cele trei regiuni a fost amânată până în 2016.
(16)     Problemele de coordonare,
inerente unei structuri foarte regionalizate, subliniază importanța
unei organizări eficiente a administrației publice, întrucât
prezența mai multor rețele, straturi și actori ar putea conduce
la suprapunerea structurilor, având drept efect o guvernanță
slăbită și costuri administrative mai ridicate. Aceste probleme
ies în evidență atunci când este vorba de fiscalitate și de
repartizarea eforturilor bugetare, inclusiv pentru educație și
securitate socială, care necesită, în general, mai multă
cooperare și coordonare.
(17)     În contextul semestrului
european, Comisia a efectuat o analiză exhaustivă a politicii
economice a Belgiei. Aceasta a evaluat Programul de stabilitate și
Programul național de reformă și a prezentat un bilanț
aprofundat. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora
pentru o politică bugetară și socioeconomică
sustenabilă în Belgia, ci și de conformitatea acestora cu normele
și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida
guvernanța economică globală a Uniunii Europene, prin oferirea
unei contribuții la nivelul Uniunii pentru deciziile viitoare la nivel
național. Recomandările sale emise în cadrul semestrului european se
reflectă în recomandările 1 - 7 de mai jos.
(18)     În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Belgiei, iar
avizul său[9]
este reflectat îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.
(19)     În lumina bilanțului
aprofundat realizat de Comisie și a acestei evaluări, Consiliul a
examinat Programul național de reformă și Programul de
stabilitate ale Belgiei. Recomandările sale, emise în temeiul articolului 6
din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 privind prevenirea și corectarea
dezechilibrelor macroeconomice, sunt reflectate în recomandările 1, 2, 3, 4
și 5 de mai jos.
(20)     În contextul semestrului
european, Comisia a efectuat, de asemenea, o analiză a politicii economice
a zonei euro în ansamblul său. Pe această bază, Consiliul a emis
recomandări specifice destinate statelor membre care au drept monedă
euro. Belgia ar trebui și ea să asigure punerea în aplicare integrală
și la timp a acestor recomandări,
RECOMANDĂ ca în perioada 2013-2014
Belgia să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să adopte măsuri
suplimentare în vederea realizării efortului de ajustare structurală
precizat în decizia Consiliului de punere în întârziere a Belgiei în vederea
corectării deficitului excesiv până în 2013 și în vederea
sporirii caracterului durabil și a credibilității
consolidării. O corectare durabilă a
dezechilibrelor bugetare necesită punerea în aplicare credibilă a
unor reforme structurale ambițioase, care ar avea ca efect creșterea
capacității de ajustare și ar stimula creșterea
economică potențială. După
corectarea deficitului excesiv, să continue ajustarea structurală
într-un ritm adecvat, în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu
până în 2016 și pentru a garanta faptul că ponderea datoriei în
PIB se află pe o traiectorie descendentă fermă. În acest scop,
să prezinte, până la 15 octombrie 2013, măsuri structurale
favorabile creșterii economice pentru 2014, care să asigure o
corectare durabilă a deficitului excesiv și progrese suficiente în
vederea atingerii obiectivului său pe termen mediu. Să asigure o
echilibrare în timp a strategiei de ajustare sau chiar o concentrare a acesteia
la începutul perioadei de derulare a programului. Să adopte mecanisme
explicite de coordonare pentru a asigura obligativitatea obiectivelor bugetare
la nivel federal și subfederal într-o perspectivă de planificare pe
termen mediu, inclusiv prin adoptarea cu promptitudine a unei norme privind
echilibrul/excedentul bugetar public, care să respecte cerințele
Tratatului privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul
uniunii economice și monetare și să sporească
transparența repartizării sarcinilor și a răspunderii între
nivelurile guvernării.
2.           Să își intensifice
eforturile în vederea eliminării decalajului dintre vârsta efectivă
de pensionare și cea prevăzută de lege, inclusiv prin eliminarea
treptată și rapidă a sistemelor de pensionare anticipată.
Să sprijine reformele sistemelor de securitate socială pentru
persoanele în vârstă prin măsuri de susținere pentru ocuparea
forței de muncă și prin reforme ale pieței muncii care
să favorizeze îmbătrânirea activă. Să accelereze adoptarea
unei decizii prin care vârsta de pensionare prevăzută de lege să
fie corelată cu speranța de viață. Să
îmbunătățească în continuare eficiența din punctul de
vedere al costurilor a cheltuielilor publice pentru îngrijirea
instituționalizată pe termen lung.
3.           Să restabilească
competitivitatea, să continue eforturile depuse în prezent în vederea
reformării sistemului de stabilire a salariilor, inclusiv de indexare a
acestora, în special prin adoptarea de măsuri structurale, cu consultarea
partenerilor sociali și în conformitate cu practica la nivel
național, să se asigure că stabilirea salariilor este corelată
cu evoluția productivității, reflectă diferențele
locale în ceea ce privește productivitatea și condițiile
pieței muncii și permite efectuarea de corecții automate în
cazul în care evoluția salariilor subminează competitivitatea
costurilor.
4.           Să prezinte măsuri
structurale concrete, însoțite de un calendar al adoptării lor,
pentru a îmbunătăți concurența în sectorul serviciilor,
prin eliminarea barierelor în sectorul comerțului cu amănuntul
și a restricțiilor excesive în domeniul serviciilor profesionale
și să îmbunătățească furnizarea serviciilor
mobile de bandă largă. Să continue să
îmbunătățească funcționarea sectorului energetic prin
reducerea costurilor de distribuție și prin monitorizarea costurilor
cu amănuntul, să consolideze independența autorităților
de reglementare din sectorul energetic, al telecomunicațiilor și al
transporturilor (transport feroviar, aeroporturi, porturi, transport rutier).
Să elimine barierele de natură normativă care persistă în sectorul
poștal.
5.           Să prezinte propuneri concrete,
însoțite de un calendar al adoptării lor, în vederea trecerii de la
impozitarea veniturilor salariale la baze de impozitare care afectează
într-o măsură mai mică creșterea economică, în special
prin exploatarea potențialului taxelor de mediu, de exemplu asupra motorinei,
asupra combustibilului pentru încălzit și prin impozitarea
utilizării în scop privat a mașinilor de serviciu. Să simplifice
sistemul fiscal prin reducerea cheltuielilor fiscale în procesul de impozitare
a veniturilor, prin creșterea eficienței TVA și prin
îmbunătățirea conformității fiscale, remediind
lacunele existente.
6.           Să reducă în
continuare factorii care descurajează munca, prin asigurarea unei
aplicări efective a cerințelor pentru căutarea unui loc de
muncă, precum și prin acordarea de asistență
personalizată în vederea căutării unui loc de muncă pentru
toate persoanele aflate în șomaj. Să ia măsuri în vederea
sporirii mobilității interregionale a forței de muncă.
Să simplifice și să consolideze coerența dintre
stimulentele în vederea găsirii unui loc de muncă, politicile de
activare , corelarea între cererea și oferta de pe piața forței
de muncă, educație, învățarea pe tot parcursul vieții
și politicile de formare profesională pentru persoanele în
vârstă și pentru tineri. Să elaboreze strategii
cuprinzătoare de incluziune socială pentru persoanele care provin din
familii de migranți.
7.           Să ia măsuri
concrete și să convină asupra unei repartizări clare a
sarcinilor între autoritățile federale și cele regionale, pentru
a asigura realizarea de progrese în vederea atingerii obiectivelor pentru
reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră provenite din
activitățile care nu fac obiectul schemei UE de comercializare a
certificatelor de emisii, în special a celor provenind din sectorul
transporturilor și din construcții.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM (2013) 351 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 și P7_TA(2013)0053.
[5]               Decizia 2013/208/CE a Consiliului din 22 aprilie 2013.
[6]               COM (2012) 750 final.
[7]               COM (2012) 751 final.
[8]               SWD (2013) 113 final.
[9]               Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din
Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 26 aprilie 2013 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Suomen Pankki (BCE/2013/12)

text:
               3.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 126/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 26 aprilie 2013
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Suomen Pankki
   (BCE/2013/12)
   2013/C 126/01
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul actualilor auditori externi ai Suomen Pankki a încetat după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2012. Prin urmare, este necesară desemnarea unor auditori externi începând cu exercițiul financiar 2013.

               (3)

               Suomen Pankki a selectat PricewaterhouseCoopers Oy drept auditor extern pentru exercițiile financiare 2013-2019,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă desemnarea PricewaterhouseCoopers Oy drept auditor extern al Suomen Pankki pentru exercițiile financiare 2013-2019.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 26 aprilie 2013.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI


title: 2014/661/UE: Recomandarea Comisiei din 10 septembrie 2014 privind monitorizarea prezenței a 2- și 3-monocloropropan-1,2-diol (2- și 3-MCPD), a esterilor acizilor grași de 2- și 3-MCPD și a esterilor acizilor grași de glicidil în produsele alimentare  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               12.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 271/93

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 10 septembrie 2014
   privind monitorizarea prezenței a 2- și 3-monocloropropan-1,2-diol (2- și 3-MCPD), a esterilor acizilor grași de 2- și 3-MCPD și a esterilor acizilor grași de glicidil în produsele alimentare
   (Text cu relevanță pentru SEE)

      (2014/661/UE)

   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               3-Monocloropropan-1,2-diolul (3-MCPD) este un contaminant din prelucrarea alimentelor, clasificat drept un posibil cancerigen pentru om, pentru care s-a stabilit o doză zilnică tolerabilă (DZT) de 2 μg/kg greutate corporală (1). Regulamentul (CE) nr. 1881/2006 al Comisiei (2) a stabilit un nivel maxim de 20 μg/kg pentru proteina vegetală hidrolizată (PVH) și sosul de soia în ceea ce privește produsele lichide care conțin 40 % substanță uscată, corespunzând unui nivel maxim de 50 μg/kg din substanța uscată.

               (2)

               Esterii de 2- și 3-monocloropropan-1,2-diol (MCPD) și esterii de glicidil sunt contaminanți importanți ai uleiurilor comestibile prelucrate, utilizate drept produse alimentare sau ingrediente alimentare. Grupul pentru contaminanții din lanțul alimentar (CONTAM) al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) a validat estimarea unei eliberări în proporție de 100 % a 3-MCPD de către esterii acestuia la oameni (3).

               (3)

               Esterii acizilor grași de glicidil (GE) sunt contaminanți din procesul de prelucrare, generați în cursul etapei de dezodorizare a rafinării uleiurilor comestibile. Implicațiile de ordin toxicologic ale esterilor acizilor grași de glicidil nu au fost încă elucidate pe deplin. Glicidolul în sine este clasificat ca fiind probabil cancerigen pentru oameni. Cele mai recente studii științifice indică o eliberare (aproape) integrală a glicidolului de către esterii acizilor grași în tractul digestiv uman.

               (4)

               La 20 septembrie 2013, EFSA a publicat un raport științific privind analiza prezenței a 3-monocloropropan-1,2-diolului (3-MCPD) în produsele alimentare din Europa în anii 2009-2011 și evaluarea preliminară a expunerii (4).

               (5)

               Sunt necesare mai multe date privind prezența esterilor acizilor grași de MCPD și a esterilor acizilor grași de glicidil pentru a permite o evaluare a expunerii mai precisă.

               (6)

               Prin urmare, este oportun să se recomande monitorizarea prezenței MCPD, a esterilor de MCPD și a esterilor de glicidil în uleiurile și grăsimile vegetale, în produsele alimentare derivate și în produsele alimentare care conțin uleiuri și grăsimi vegetale,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Statele membre ar trebui, cu implicarea activă a operatorilor economici din sectorul hranei pentru animale și din sectorul alimentar, să monitorizeze prezența a 2- și 3-MCPD, a esterilor acizilor grași de 2- și 3-MCPD și a esterilor acizilor grași de glicidil în produsele alimentare, în special în:

                           (a)

                           uleiurile și grăsimile vegetale și produsele derivate, precum margarina și produsele similare;

                           (b)

                           produsele alimentare cu destinație nutrițională specială, așa cum sunt definite în Directiva 2009/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5), cele destinate sugarilor și copiilor de vârstă mică, incluzând formulele de început și formulele de continuare ale preparatelor pentru sugari, respectiv ale preparatelor pentru copii de vârstă mică, așa cum sunt definite în Directiva 2006/141/CE a Comisiei (6), precum și în alimentele dietetice pentru scopuri medicale speciale, așa cum sunt definite în Directiva 1999/21/CE a Comisiei (7), destinate utilizării la sugari;

                           (c)

                           produsele fine de panificație, pâine și chifle;

                           (d)

                           carnea conservată (afumată) și pește conservat (afumat);

                           (e)

                           gustările pe bază de cartofi sau de cereale, alte produse pe bază de cartofi prăjiți;

                           (f)

                           produsele alimentare care conțin uleiuri vegetale și produsele alimentare preparate/fabricate cu uleiuri vegetale.

                     Este recunoscut faptul că analiza prezenței a 2- și 3-MCPD, a esterilor acizilor grași de 2- și 3-MCPD și a esterilor acizilor grași de glicidil în produsele alimentare menționate la literele (b)-(f) este foarte dificilă și că nu există încă metode de analiză care să fi fost validate de un studiu colaborativ. Prin urmare, trebuie să se acorde o atenție deosebită atunci când se analizează produsele alimentare menționate la literele (b)-(f), pentru a se asigura că datele obținute sunt fiabile.
               În consecință, statele membre care intenționează să analizeze prezența a 2- și 3-MCPD, a esterilor acizilor grași de 2- și 3-MCPD și a esterilor acizilor grași de glicidil în produsele alimentare menționate la literele (b)-(f) pot solicita, dacă este oportun și necesar, asistența tehnică a unității „Norme pentru bioștiința alimentației” a Institutului pentru Materiale de Referință și Măsurători (IRMM) al Centrului Comun de Cercetare al Comisiei.

               2.

               Pentru a se asigura că probele sunt reprezentative pentru lotul care face obiectul prelevării, statele membre trebuie să urmeze procedurile de prelevare a probelor prevăzute în partea B a anexei la Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei (8).

               3.

               Pentru a determina MCPD și glicidolul legați de esteri, se recomandă utilizarea metodelor standard ale American Oil Chemists' Society (Societatea americană a petrochimiștilor). Aceste metode sunt metode de gazcromatografie/spectrometrie de masă (GC-MS) care au fost validate de un studiu colaborativ privind uleiurile și grăsimile vegetale și sunt disponibile la adresa www.aocs.org
               Limita de cuantificare (LOQ) ar trebui să nu depășească 100 μg/kg pentru analiza prezenței MCPD și a glicidolului legați de esteri ai acizilor grași din uleiuri și grăsimi comestibile. Pentru alte produse alimentare care conțin mai mult de 10 % grăsime, limita de cuantificare ar trebui, de preferință, să nu fie mai mare raportat la conținutul de grăsime al produsului alimentar, adică limita de cuantificare pentru analiza esterilor acizilor grași de MCPD și a esterilor acizilor grași de glicidol din produse alimentare care conțin 20 % grăsime ar trebui să nu fie mai mare de 20 μg/kg pe baza greutății totale. Pentru produsele alimentare care conțin mai puțin de 10 % grăsime, limita de cuantificare ar trebui să nu fie mai mare de 10 μg/kg pe baza greutății totale.

               4.

               Laboratoarele ar trebui să dispună de proceduri de control al calității pentru a preveni transformarea esterilor de glicidil în esteri de MCPD și viceversa în cursul analizei. În plus, este necesară o specificare lipsită de ambiguitate a mărimii măsurabile și o raportare separată cu privire la 2- și 3-MCPD liberi prezenți în matricea analizată, provenind din esterii acizilor grași de 2- și 3-MCPD, întrucât ambii sunt măsurați ca 3-MCPD. Următoarele mărimi măsurabile ar trebui să fie raportate separat:

                           —

                           2-MCPD;

                           —

                           3-MCPD;

                           —

                           esterii de 2-MCPD;

                           —

                           esterii de 3-MCPD;

                           —

                           esterii de glicidil.

                     Deocamdată nu există nicio dovadă a prezenței de glicidol liber în produsele alimentare menționate la punctul 1. Cu toate acestea, în cazul în care se analizează glicidolul liber, acest lucru ar trebui să fie raportat separat.

               (5)

               Statele membre ar trebui să se asigure că rezultatele analizelor sunt comunicate cu regularitate (la fiecare șase luni) către EFSA în formatul de transmitere a datelor al EFSA, în conformitate cu cerințele orientărilor EFSA privind Standard Sample Description (SSD — descrierea-tip a probelor) pentru produse alimentare și hrană pentru animale (9) și cu cerințele specifice suplimentare de raportare ale EFSA.
               Se va pune la dispoziție un format simplificat, care va avea un număr mai mic de câmpuri obligatorii de completat, cu scopul de a asigura o comunicare cât mai extinsă a datelor utile disponibile rezultate din monitorizare.

               (6)

               Va fi elaborată o notă de îndrumare pentru a asigura punerea în aplicare în mod uniform a prezentei recomandări, precum și comparabilitatea raportării rezultatelor.

      Adoptată la Bruxelles, 10 septembrie 2014.

            Pentru Comisie

         Tonio BORG

            Membru al Comisiei

      (1)  Opinion of the Scientific Committee on Food on 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) updating the SCF opinion of 1994 [Avizul Comitetului științific pentru alimentație (SCF) privind 3-monocloropropan-1,2-diolul (3-MCPD) de actualizare a avizului SCF din 1994], adoptat la 30 mai 2001, http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out91_en.pdf

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1881/2006 al Comisiei din 19 decembrie 2006 de stabilire a nivelurilor maxime pentru anumiți contaminanți din produsele alimentare (JO L 364, 20.12.2006, p. 5).

      (3)  Statement of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain (CONTAM) on a request from the European Commission related to 3-MCPD esters [Avizul Grupului științific pentru contaminanții din lanțul alimentar (CONTAM) privind o cerere din partea Comisiei Europene referitoare la esterii de 3-MCPD], http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1048.pdf

      (4)  European Food Safety Authority, 2013 Analysis of occurrence of 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) in food in Europe in the years 2009-2011 and preliminary exposure assessment [Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară, „Analiza din 2013 a prezenței a 3-monocloropropan-1,2-diolului (3-MCPD) în produsele alimentare din Europa în anii 2009-2011 și evaluarea preliminară a expunerii”]. EFSA Journal 2013;11(9):3381, 45 pp. doi:10.2903/j.efsa.2013.3381. Disponibil online: www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (5)  Directiva 2009/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind produsele alimentare cu destinație nutrițională specială (JO L 124, 20.5.2009, p. 21).

      (6)  Directiva 2006/141/CE a Comisiei din 22 decembrie 2006 privind formulele de început și formulele de continuare ale preparatelor pentru sugari respectiv ale preparatelor pentru copii de vârstă mică și de modificare a Directivei 1999/21/CE (JO L 401, 30.12.2006, p. 1).

      (7)  Directiva 1999/21/CE a Comisiei din 25 martie 1999 privind alimentele dietetice pentru scopuri medicale speciale(JO L 91, 7.4.1999, p. 29).

      (8)  Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei din 28 martie 2007 de stabilire a metodelor de prelevare a probelor și de analiză pentru controlul oficial al nivelurilor de plumb, cadmiu, mercur, staniu anorganic, 3-MCPD și hidrocarburi policiclice aromatice din produsele alimentare (JO L 88, 29.3.2007, p. 29).

      (9)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


title: Recomandarea Consiliului din 11 iulie 2017 privind Programul național de reformă al Lituaniei pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Lituaniei pentru 2017

text:
               9.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/62

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 11 iulie 2017
   privind Programul național de reformă al Lituaniei pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Lituaniei pentru 2017
   (2017/C 261/14)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 9-10 martie 2017. La 16 noiembrie 2016, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Lituania ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 9-10 martie 2017. La 21 martie 2017, Consiliul a adoptat o Recomandare privind politica economică a zonei euro („Recomandarea privind zona euro”) (3).

               (2)

               Ca stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Lituania ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării privind zona euro astfel cum se reflectă în recomandarea 2 de mai jos.

               (3)

               Raportul de țară pentru 2017 privind Lituania a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele realizate de Lituania în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice fiecărei țări din anii anteriori, precum și progresele realizate de Lituania în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (4)

               Lituania și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017 la 27 aprilie 2017, iar la 28 aprilie 2017 și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (5)

               Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza respectiva dispoziție în orientările cu privire la aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

               (6)

               În prezent, Lituania face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În cadrul Programului său de stabilitate pentru 2017, guvernul își propune o îmbunătățire a soldului global de la un deficit de 0,4 % din PIB în 2017 la un excedent de 1,3 % din PIB în 2020. Se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu – un deficit structural de 1 % din PIB – va fi îndeplinit cu o anumită marjă pe întreaga perioadă de programare. Traiectoria de ajustare permisă cuprinde reforma sistemului de pensii începând cu 2016. În 2017, aceasta reflectă reforme structurale suplimentare majore ale pieței muncii și ale sistemului de pensii. În conformitate cu Programul de stabilitate pentru 2017, se așteaptă ca ponderea datoriei publice în PIB să scadă de la 40,2 % din PIB în 2016 la 33,8 % din PIB în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. În același timp, măsurile necesare pentru a sprijini țintele de excedent planificate în perioada de după 2018 nu au fost suficient detaliate.

               (7)

               În Programul său de stabilitate pentru 2017, Lituania a solicitat permisiunea de a beneficia de abaterea temporară de 0,5 % din PIB prevăzută în cadrul componentei preventive, în temeiul „Poziției de consens privind flexibilitatea în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere” aprobată de Consiliul Ecofin în februarie 2016, în vederea punerii în aplicare prevăzute a unor reforme structurale majore, cu un impact pozitiv asupra sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice. În special, acest lucru privește creșterea sustenabilității sistemului de pensii prin consolidarea indexării și printr-o creștere treptată a perioadei de cotizare la sistemul de pensii. Cu toate acestea, reformele nu au reușit să stabilească o legătură automată între vârsta de pensionare și speranța de viață. În plus, reformele modernizează sistemul relațiilor de muncă prin introducerea unor noi tipuri de contracte de muncă, a unor perioade de preaviz mai scurte, a unor indemnizații de concediere mai reduse și a unor programe de lucru mai flexibile. Reformele consolidează, de asemenea, gradul de acoperire și de adecvare a indemnizațiilor de șomaj și a prestațiilor de asigurări sociale, extind domeniul de aplicare al politicilor active în domeniul pieței muncii și reduc nivelul angajărilor ilegale și fără asigurări. Autoritățile estimează că, pe termen lung, aceste reforme au un impact pozitiv asupra sustenabilității finanțelor publice prin generarea, în medie, în fiecare an, a unor economii de până la 3,8 % din PIB în ceea ce privește cheltuielile cu pensiile, în timp ce măsurile de reformă legate de piața forței de muncă pot contribui la o creștere de până la 10 % a numărului mediu anual de angajați, ipoteză care pare a fi, în linii mari, plauzibilă. Prin urmare, dacă va fi pusă în aplicare integral și la termen, această reformă va avea un impact pozitiv asupra sustenabilității finanțelor publice. Pe această bază, Lituania poate fi evaluată în prezent ca fiind eligibilă pentru a beneficia de o abatere temporară în 2017, cu condiția să pună în aplicare în mod corespunzător reformele convenite, care vor continua să fie monitorizate în cadrul semestrului european. Cu toate acestea, având în vedere necesitatea de a se asigura respectarea continuă a criteriului de referință minim (și anume, un deficit structural de 1,5 % din PIB) și luând în considerare marja permisă anterior în temeiul clauzei privind reforma sistemică a pensiilor (0,1 % din PIB), se poate considera că Lituania îndeplinește condițiile necesare pentru a beneficia de o abatere temporară suplimentară de 0,4 % din PIB în 2017, adică cu puțin sub nivelul de 0,5 % din PIB solicitat.

               (8)

               La 12 iulie 2016, Consiliul a recomandat Lituaniei să se asigure că, în 2017, abaterea de la obiectivul bugetar pe termen mediu se limitează la marja permisă legată de reforma sistemului de pensii (5). Ținând seama de marjele aferente reformei sistemului de pensii, aprobate pentru 2016, și de abaterea temporară legată de punerea în aplicare a reformelor structurale, acordată pentru 2017, ar fi permisă o deteriorare a soldului structural de 1,3 % din PIB în 2017. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, se preconizează că, în 2017, Lituania va respecta această cerință. În 2018, Lituania ar trebui să își atingă obiectivul bugetar pe termen mediu, ținând seama de marjele legate de punerea în aplicare a reformei sistemului de pensii, acordate pentru 2016, și a reformei structurale, acordate pentru 2017, întrucât abaterile temporare sunt reportate pentru o perioadă de trei ani. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, acest obiectiv este în concordanță cu o rată de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete (6) de maximum 6,4 % în 2018, ceea ce corespunde unei deteriorări a soldului structural de -0,6 % din PIB. În condițiile în care politicile rămân neschimbate, se așteaptă ca Lituania să respecte această cerință în 2018. În general, Consiliul consideră că este de așteptat ca Lituania să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere în 2017 și 2018.

               (9)

               În urma ultimei creșteri a salariului minim neimpozabil, sarcina fiscală asupra persoanelor cu venituri reduse a fost redusă considerabil în ultimii ani, ajungând, în prezent, aproape de media Uniunii. În același timp, majorările taxelor compensatorii au fost limitate și, prin urmare, veniturile fiscale ca procent din PIB rămân printre cele mai scăzute din Uniune, fapt care limitează capacitatea Lituaniei de a face față provocărilor sale sociale. Veniturile fiscale reduse sunt consecința ponderii relativ importante a economiei subterane și a unui nivel relativ scăzut al veniturilor din taxele de mediu și impozitarea câștigurilor din capital.

               (10)

               Cu toate că Lituania a făcut progrese în ultimii ani în ceea ce privește îmbunătățirea colectării TVA-ului, deficitul său de încasare a TVA-ului este unul dintre cele mai ridicate din Uniune. Raportarea insuficientă a salariilor accentuează problema nivelului redus al colectării impozitelor. Sporirea gradului de respectare a legislației fiscale ar crește veniturile la buget și ar îmbunătăți echitatea sistemului fiscal și eficiența economiei.

               (11)

               Se preconizează o intensificare a creșterii ratei de dependență a persoanelor vârstnice, iar în temeiul actualelor reglementări privind pensiile se așteaptă ca ponderea în PIB a cheltuielilor cu pensiile să crească cu aproximativ 50 % până la sfârșitul deceniului 2030. Corelarea pensiilor cu speranța de viață este esențială pentru a limita presiunea pe care cheltuielile cu pensiile o vor exercita asupra finanțelor publice.

               (12)

               Lituania a amânat intrarea în vigoare a noului Cod al muncii și a altor acte legislative privind noul model social. Acest fapt îi permite să asigure un echilibru între flexibilitate și securitate în domeniul relațiilor de muncă. Numărul mare de persoane expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială, precum și creșterea inegalității veniturilor, rămân provocări majore pentru Lituania. Raportul dintre veniturile celor mai bogate 20 % dintre gospodării și veniturile celor mai sărace 20 % a crescut de la 5,3 în 2012 la 7,5 în 2015, situându-se pe locul al doilea în Uniune. Acest fapt este prejudiciabil pentru creșterea economică, stabilitatea macroeconomică și dezvoltarea unei societăți favorabile incluziunii. În prezent, sistemul de protecție socială nu răspunde în mod eficace acestei provocări, ca urmare a cheltuielilor scăzute cu protecția socială. În plus, diferența în ceea ce privește inegalitatea veniturilor înainte și după impozitare și transferuri sociale este una dintre cele mai mici din Uniune. Cu toate acestea, guvernul a inclus combaterea sărăciei și a excluziunii sociale printre prioritățile agendei sale. Legislația cu privire la noul model social vizează creșterea caracterului adecvat și a nivelului de acoperire al prestațiilor de șomaj, și au loc discuții referitoare la îmbunătățirea caracterului adecvat al asistenței sociale. Aceste decizii importante nu au fost încă adoptate și puse în aplicare. Pentru a aborda sărăcia în rândul persoanelor vârstnice, în 2016 Lituania a introdus în legislația sa privind pensiile un mecanism de indexare care poate fi utilizat pentru îmbunătățirea caracterului adecvat al pensiilor.

               (13)

               Este important ca Lituania să abordeze provocările în materie de competențe cu care se confruntă și să contracareze efectele negative ale scăderii numărului de persoane în vârstă de muncă. Proporția de elevi care nu dispun de suficiente competențe de bază rămâne ridicată. În pofida ratelor ridicate de absolvire în învățământul superior, acesta este afectat de un nivel scăzut al calității și de faptul că stimulentele financiare promovează mai degrabă supradimensionarea și ineficiența decât performanța. Ar trebui continuate eforturile de asigurare a unei predări de înaltă calitate la toate nivelurile de învățământ (inclusiv prin reformarea carierelor și a condițiilor de muncă). Acest lucru este crucial pentru abordarea rezultatelor slabe la învățătură și a deficiențelor din domeniul învățământului, precum și pentru asigurarea unui învățământ superior de calitate (inclusiv prin introducerea unei finanțări bazate pe rezultate și prin consolidarea instituțiilor de învățământ superior). Persistența, în Lituania, a unor niveluri scăzute de participare la educație a adulților împiedică eficacitatea reformelor pieței forței de muncă și dezvoltarea unei forțe de muncă mai competente. Lituania și-a concentrat eforturile asupra creșterii ofertei și a relevanței oportunităților de învățare oferite de organismele publice, însă, până în prezent, aceste măsuri nu au condus la rezultate tangibile. Pentru obținerea unei rate de participare mai ridicate și durabile în ceea ce privește educația adulților, Lituania trebuie, de asemenea, să încurajeze cetățenii să fructifice oportunitățile de învățare și să stimuleze un număr mai mare de angajatori să le ofere angajaților lor oportunități de învățare.

               (14)

               Rata șomajului în rândul persoanelor slab calificate și al persoanelor cu calificare medie se situează în continuare peste media Uniunii. Persoanele cu handicap se confruntă cu un nivel ridicat de sărăcie, parțial din cauza slabei lor integrări pe piața forței de muncă. Măsurile de politică active în domeniul pieței forței de muncă au, în prezent, un rol limitat în ceea ce privește sprijinirea cetățenilor pentru a reveni pe piața muncii din Lituania. Lituania dispune de importante marje de progres astfel încât piața forței sale de muncă să fie mai favorabilă incluziunii, inclusiv prin oferirea de măsuri de sprijin suplimentar pentru persoanele cu handicap. Acest lucru implică, de exemplu, extinderea angajării asistate și a Programului de reabilitare profesională, precum și îmbunătățirea disponibilității bugetelor destinate măsurilor de reabilitare. Legea privind ocuparea forței de muncă, recent adoptată, ar putea îmbunătăți furnizarea de măsuri de politică active în domeniul pieței forței de muncă.

               (15)

               Lituania a făcut progrese, în ultimii ani, în îmbunătățirea dialogului social. Partenerii sociali sunt implicați în mod activ în discuțiile cu privire la noul Cod al muncii și noul model social, iar guvernul a introdus planul de acțiune privind intensificarea dialogului social. Acesta vizează consolidarea capacității partenerilor sociali, promovarea negocierii colective și îmbunătățirea dialogului social la toate nivelurile.

               (16)

               În Lituania, rezultatele privind starea de sănătate continuă să aibă un impact negativ semnificativ asupra disponibilității forței de muncă potențiale și asupra productivității muncii. Cu toate că se depun eforturi pentru orientarea pacienților către tipuri de servicii medicale mai eficace din punctul de vedere al costurilor, performanța sistemului de sănătate continuă să fie afectată de recurgerea într-o măsură prea mare la asistența medicală spitalicească și de cheltuielile scăzute cu prevenirea și sănătatea publică. Plățile suportate din buzunarul pacienților sunt foarte ridicate, în special în ceea ce privește produsele farmaceutice.

               (17)

               Date fiind evoluțiile demografice nefavorabile, creșterea economică va depinde din ce în ce mai mult de productivitatea forței de muncă. În perioada 2000-2015, Lituania s-a numărat printre statele membre cu cele mai ridicate rate de creștere a productivității forței de muncă, dar în ultimul timp, ratele de creștere au încetinit. Investițiile publice din Lituania sunt afectate de o planificare deficitară și o slabă corelare cu obiectivele strategice ale țării. Intensitatea cercetării și dezvoltării în sectorul public a crescut, depășind ușor media Uniunii în 2015, în timp ce, în mediul de afaceri, aceasta este încă în urmă. „Orientările privind reforma politicii Lituaniei în domeniul științei și inovării”, adoptate în 2016, urmăresc să abordeze provocările persistente în domeniul cercetării și inovării. În vederea atingerii acestui obiectiv, orientările prevăd: reforma finanțării instituționale din domeniul cercetării și inovării; consolidarea instituțiilor de cercetare și de învățământ superior, a centrelor de cercetare și a parcurilor tehnologice și îmbunătățirea coordonării, monitorizării și evaluării politicilor. Lituania a înregistrat anumite progrese în ceea ce privește sprijinirea unor mijloace alternative de finanțare. Aceasta a contribuit la instituirea unor fonduri cu capital de risc și a unor fonduri de capital de tip seed. De asemenea, Parlamentul a adoptat recent o lege privind multifinanțarea.

               (18)

               Numărul de cazuri de acordare de mită aduse în fața instanțelor judecătorești a crescut constant în ultimii ani, fapt care dovedește că Lituania și-a intensificat eforturile de combatere a corupției. Cu toate acestea, în unele domenii importante, cum ar fi asistența medicală și achizițiile publice, dispozițiile împotriva micii și a marii corupții nu sunt întotdeauna puse în practică. Sectorul asistenței medicale este afectat de practica frecventă a plăților informale în beneficiul medicilor. Nu există suficientă transparență în ceea ce privește achizițiile publice, în special la nivel municipal. În plus, normele deficitare cu privire la denunțători descurajează denunțarea unor posibile neregularități în sectoarele public și privat. Guvernul a inclus abordarea corupției în sectorul asistenței medicale printre prioritățile programului său de combatere a corupției. De asemenea, pentru a reduce riscurile de corupție și conflictele de interese în cadrul achizițiilor publice cu valoare mică, guvernul le-a impus autorităților contractante să publice online informații cu privire la ofertele lansate, la ofertanții câștigători și la contractele atribuite. Cu toate acestea, este necesară o monitorizare continuă pentru a se asigura punerea în aplicare a acestor politici.

               (19)

               În contextul semestrului european 2017, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Lituaniei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2017 și Programul național de reformă pentru 2017, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Lituaniei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Lituania, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

               (20)

               Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2017 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său (7) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2017-2018, Lituania să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să își continue politica fiscal-bugetară în conformitate cu cerințele impuse de componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere, ceea ce implică menținerea la nivelul obiectivului bugetar pe termen mediu în 2018, ținând seama de marjele legate de punerea în aplicare a reformei sistemului de pensii și a reformelor structurale pentru care se acordă o abatere temporară. Să îmbunătățească respectarea normelor fiscale și să extindă baza de impozitare la surse care sunt mai puțin dăunătoare pentru creștere. Să ia măsuri pentru a aborda provocarea sustenabilității finanțelor publice pe termen mediu legată de pensii.

               2.

               Să abordeze deficitul de competențe prin eficacitatea măsurilor de politică active în domeniul pieței forței de muncă și a învățării în rândul adulților și să îmbunătățească rezultatele în materie de educație prin recompensarea calității în procesul de predare și în învățământul superior. Să îmbunătățească funcționarea sistemului de sănătate prin extinderea asistenței medicale ambulatorii, intensificarea prevenirii bolilor și îmbunătățirea accesibilității serviciilor medicale. Să îmbunătățească adecvarea sistemului de protecție socială.

               3.

               Să ia măsuri de creștere a productivității prin îmbunătățirea eficienței investițiilor publice și a corelării acestora cu obiectivele strategice ale statului.

      Adoptată la Bruxelles, 11 iulie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. TÕNISTE

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

      (3)  JO C 92, 24.3.2017, p. 1.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (5)  Lituania este autorizată să se abată de la obiectivul său bugetar pe termen mediu în 2017 și 2018 prin aplicarea marjei prevăzute de clauza privind reforma sistemică a pensiilor, acordată pentru 2016, având în vedere faptul că abaterile temporare sunt reportate pentru o perioadă de trei ani.

      (6)  Cheltuielile publice nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din fondurile Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Orice măsură cu caracter excepțional, fie pe partea de venituri, fie pe partea de cheltuieli, va fi compensată.

      (7)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.