               8.2.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 67/150

      P9_TA(2021)0278
      Cea de a 75-a și cea de a 76-a sesiune a Adunării Generale a ONU
      Recomandarea Parlamentului European din 9 iunie 2021 adresată Consiliului privind a 75-a și a 76-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite (2020/2128(INI))
      (2022/C 67/20)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere Carta Organizației Națiunilor Unite,

                  —

                  având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), în special articolele 21, 34 și 36,

                  —

                  având în vedere Declarația universală a drepturilor omului, în special preambulul și articolul 18, precum și convențiile ONU privind drepturile omului și protocoalele opționale la acestea,

                  —

                  având în vedere Recomandarea sa din 5 iulie 2018 adresată Consiliului privind cea de-a 73-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite (1),

                  —

                  având în vedere Rezoluția din 3 mai 2011 a Adunării Generale a ONU referitoare la participarea Uniunii Europene la lucrările ONU, prin care se conferă UE dreptul de a interveni în cadrul Adunării Generale a ONU, de a prezenta propuneri și amendamente orale, care pot fi supuse la vot la cererea unui stat membru, precum și de a-și exercita dreptul la replică,

                  —

                  având în vedere concluziile Consiliului din 17 iunie 2019 privind acțiunea UE pentru consolidarea multilateralismului bazat pe norme,

                  —

                  având în vedere concluziile Consiliului din 13 iulie 2020 privind prioritățile UE în cadrul Organizației Națiunilor Unite și cea de a 75-a Adunare Generală a ONU (septembrie 2020 – septembrie 2021),

                  —

                  având în vedere discursul din 25 septembrie 2020 al Președintelui Consiliului European, Charles Michel, la Adunarea Generală a ONU, intitulat „O Uniune Europeană mai puternică și mai autonomă, motorul unei lumi mai echitabile”,

                  —

                  având în vedere documentul de opinie publicat la 22 septembrie 2020 de Vicepreședintele Comisiei/Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, intitulat „UE stă alături de ONU”,

                  —

                  având în vedere Declarația privind comemorarea celei de-a 75-a aniversări a Organizației Națiunilor Unite, adoptată de Adunarea Generală a ONU la 16 septembrie 2020,

                  —

                  având în vedere Strategia globală a UE pentru politica externă și de securitate a Uniunii Europene, publicată în iunie 2016,

                  —

                  având în vedere rezoluția sa din 15 ianuarie 2020 referitoare la raportul anual privind punerea în aplicare a politicii externe și de securitate comune (2),

                  —

                  având în vedere Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă a ONU și obiectivele de dezvoltare durabilă (ODD),

                  —

                  având în vedere cea de a patra Conferință mondială privind femeile, desfășurată la Beijing în septembrie 1995, Declarația și Platforma de acțiune pentru capacitarea femeilor, adoptate la Beijing, și documentele finale ulterioare ale sesiunilor speciale ale ONU Beijing + 5, Beijing + 10, Beijing + 15 și Beijing + 20 referitoare la noi acțiuni și inițiative pentru aplicarea Declarației și a Platformei de acțiune de la Beijing, adoptate la 9 iunie 2000, 11 martie 2005, 2 martie 2010 și, respectiv, 9 martie 2015,

                  —

                  având în vedere rezoluția privind Pactul mondial pentru asigurarea unei migrații legale, desfășurate în condiții de siguranță și de ordine, aprobată de Adunarea Generală a ONU la 19 decembrie 2018,

                  —

                  având în vedere Statutul de la Roma al Curții Penale Internaționale din 17 iulie 1998,

                  —

                  având în vedere că au trecut peste 20 de ani de la Rezoluția 1325 (2000) a Consiliului de Securitate al ONU, adoptată la 31 octombrie 2000, privind rolul important al femeilor în prevenirea și soluționarea conflictelor, în negocierile pentru pace, în consolidarea și menținerea păcii, în răspunsul umanitar și în reconstrucția post-conflict,

                  —

                  având în vedere Planul de acțiune al UE privind femeile, pacea și securitatea (FPS) 2019-2024 și subliniind importanța implementării integrale a Agendei privind FPS ca aspect transversal în toate chestiunile legate de pace și securitate,

                  —

                  având în vedere rapoartele expertului independent al ONU privind protecția împotriva violenței și discriminării bazate pe orientarea sexuală și identitatea de gen,

                  —

                  având în vedere Rezoluția 2532 (2020) a Consiliului de Securitate al ONU privind încetarea ostilităților în contextul pandemiei de coronavirus (COVID-19) și susținerea apelului Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite, António Guterres, la încetarea focului la nivel mondial,

                  —

                  având în vedere Strategia globală a ONU de combatere a terorismului, adoptată de Adunarea Generală în septembrie 2006, care va fi curând actualizată pentru a șaptea oară,

                  —

                  având în vedere Tratatul privind comerțul cu arme (TCA),

                  —

                  având în vedere rezoluția sa din 12 septembrie 2018 referitoare la sistemele de arme autonome (3),

                  —

                  având în vedere rezoluția sa din 7 iunie 2016 referitoare la operațiunile de menținere a păcii – colaborarea UE cu ONU și cu Uniunea Africană (4),

                  —

                  având în vedere articolul 118 din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe (A9-0173/2021),

                  A.

                  întrucât Organizația Națiunilor Unite își sărbătorește în acest an cea de a 75-a aniversare; întrucât ONU s-a dovedit a fi un for universal esențial pentru crearea unui consens internațional în ceea ce privește pacea și securitatea, dezvoltarea durabilă și respectarea drepturilor omului și a dreptului internațional; întrucât ONU oferă, de asemenea, un sprijin esențial statelor fragile și comunităților vulnerabile în procesul de construcție statală și de soluționare a conflictelor; întrucât tensiunile politice în creștere perturbă agenda ONU; întrucât realizările și rolul indispensabil al ONU sunt adesea trecute cu vederea, în încercarea unor țări de impune decizii unilaterale; întrucât este important ca UE și statele sale membre să se asigure că ONU rămâne un for eficient și eficace, în beneficiul comunității internaționale și că poate continua să facă față provocărilor globale actuale și viitoare, ceea ce poate fi realizat doar prin aplicarea rezoluțiilor și a soluțiilor multilaterale ale Adunării Generale a ONU și ale Consiliului de Securitate al ONU; întrucât cei trei piloni ai ONU – (i) pacea și securitatea, (ii) dezvoltarea, (iii) drepturile omului și statul de drept – sunt inseparabili și se consolidează reciproc; întrucât democrația, drepturile omului și statul de drept sunt din ce în ce mai amenințate în diferite regiuni ale lumii, iar spațiul societății civile se restrânge în multe state membre ale ONU; întrucât apărătorii drepturilor omului se confruntă cu amenințări tot mai mari atunci când își desfășoară activitatea legitimă la nivel mondial, în contextul în care restricțiile și limitarea deplasărilor legate de pandemie au redus raportarea și monitorizarea încălcărilor drepturilor omului; întrucât statele au responsabilitatea de a lua măsuri pentru a garanta că toate persoanele, comunitățile locale și categoriile de populație au dreptul la exercitarea deplină a drepturilor omului, în conformitate cu obiectivele fundamentale și principiile directoare ale ONU, consacrate în Carta sa fondatoare din 1945 și în Declarația universală a drepturilor omului a ONU; întrucât menținerea și promovarea păcii și securității, a dezvoltării durabile și a respectării drepturilor omului se numără printre principiile esențiale ale ONU; întrucât, potrivit unor rapoarte recente ale ONU, mai multe state membre ale ONU încalcă și subminează sistematic drepturile omului; întrucât obiectivul inițial al ONU de menținere a păcii este pus la încercare de crize complexe și de durată;

                  B.

                  întrucât pandemia de COVID-19 a demonstrat necesitatea stringentă a unei consolidări reziliente a capacităților în întreaga comunitate internațională, precum și necesitatea unui dialog și a unei cooperări strânse și multilaterale, în special în ceea ce privește accesul la bunurile publice; întrucât rolul, expertiza și integritatea Organizației Mondiale a Sănătății (OMS) sunt de o importanță crucială, în special acum, pentru coordonarea și eforturile globale în vederea combaterii pandemiei; întrucât OMS trebuie să-și dezvolte mai mult capacitatea de a controla riscurile actuale și viitoare de pandemie; întrucât Agenda 2030 și ODD oferă o foaie centrală de parcurs pentru redresare și acțiune, deja validată de comunitatea internațională; întrucât COVID-19 va accelera probabil tendințele negative – inclusiv amenințările la adresa democrației, statului de drept și drepturilor omului, în special a drepturilor femeii și copilului – dacă nu se iau rapid măsuri politice substanțiale la nivel mondial; întrucât controlul parlamentar asupra deciziilor guvernamentale este important, inclusiv pentru a asigura respectarea strictă a drepturilor și libertăților fundamentale ale cetățenilor; întrucât cooperarea dintre UE și ONU este esențială pentru combaterea acestor tendințe; întrucât pandemia a evidențiat faptul că promovarea sănătății universale nu reprezintă doar un imperativ moral, ci și o condiție necesară pentru binele și dezvoltarea economică și socială, precum și pentru capacitarea tuturor oamenilor, în special a celor mai vulnerabili; întrucât pandemia a evidențiat că este important să se investească mai mult și mai eficient pentru satisfacerea necesităților sanitare critice la nivel mondial;

                  C.

                  întrucât OMS este autoritatea executivă care coordonează acțiunile sanitare în cadrul sistemului ONU, având o funcție de lider în chestiuni legate de sănătatea mondială; întrucât Agenda OMS pentru sănătate și dezvoltare din secolul XXI include, printre cele șase puncte ale sale, valorificarea cercetărilor, a informațiilor și a dovezilor, precum și consolidarea alianțelor, prin sprijinul și cooperarea a numeroși parteneri, printre care organismele ONU și alte organizații internaționale, donatori, organizații ale societății civile și sectorul privat;

                  D.

                  întrucât ONU este un for important pentru un dialog incluziv între debitorii și creditorii suverani și alte părți interesate;

                  E.

                  întrucât Secretarul General al ONU a fost un lider remarcabil în avansarea reformei organizației; întrucât sunt necesare mai multe măsuri curajoase și hotărâre politică pentru a aborda problemele majore nesoluționate, în special reforma structurii Consiliului de Securitate al ONU; întrucât UE și statele sale membre, care sunt împreună contributorii cei mai mari ai ONU, au demonstrat un angajament puternic pentru un multilateralism real, prin susținerea politică, simbolică și financiară acordată ONU, cu scopul principal de a eradica sărăcia, a promova pacea și stabilitatea pe termen lung, a apăra drepturile omului, a combate traficul și a oferi asistență umanitară populațiilor, țărilor și regiunilor care se confruntă cu orice tipuri de crize, naturale sau provocate de om; întrucât problema finanțării adecvate a sistemului ONU rămâne în continuare o provocare; întrucât UE ar trebui să ceară ONU să facă eforturi mai mari pentru a realiza reforme care să includă mai multe femei, tineri și persoane cu dizabilități în personalul și conducerea organizației, precum și crească nivelul de informare cu privire la intersecționalitatea din structurile ONU;

                  1.

                  recomandă Consiliului:

                              (a)

                              să-și continue importanta activitate de până acum, de susținere a unui multilateralism eficient, a unor organizații multilaterale eficiente și transparente și în special a ONU ca for indispensabil pentru soluții multilaterale la provocările globale, pentru acțiuni de comunicare și dialog politic și pentru crearea unui consens la nivelul întregii comunități internaționale; Parlamentul salută concluziile Consiliului din 13 iulie 2020 privind prioritățile UE în cadrul ONU și pentru cea de a 75-a Adunare Generală a ONU, ca for real pentru promovarea valorilor universale, care sunt și valorile fundamentale ale UE; reafirmă că UE și statele sale membre împărtășesc valorile și principiile Cartei ONU și, prin acțiunea externă a UE, au un rol esențial în promovarea acestor principii și a obiectivelor ONU; consideră că UE are nevoie de parteneri la nivel mondial și regional pentru a-și atinge cu succes obiectivele de politică externă, și anume cele în domeniul păcii și securității, al luptei împotriva terorismului și a criminalității organizate, al conflictelor regionale și al evitării disoluției statale și proliferării armelor de distrugere în masă; consideră că UE ar trebui să-și consolideze activitățile de informare pentru a dezvolta parteneriate mai ample, în vederea susținerii unui multilateralism efectiv, și ar trebui să ia în considerare includerea unor discuții axate pe multilateralismul efectiv în toate dialogurile structurate cu partenerii săi; observă, de asemenea, că Uniunea se întemeiază pe valorile respectării demnității umane, libertății, democrației, egalității, statului de drept, precum și pe respectarea drepturilor omului, astfel cum prevede articolul 2 din TUE, și că promovarea acestor valori pe plan extern, promovarea democrației, a statului de drept, a universalității și a indivizibilității drepturilor omului ar trebui să stea la baza politicii externe și de securitate comune a UE, în conformitate cu articolul 21 din TUE și cu interesele strategice ale UE, iar acest lucru ar trebui să se reflecte, de asemenea, în mod eficace și coerent, în toate domeniile relațiilor Uniunii cu țările terțe și instituțiile din țările terțe și în obiectivele urmărite de UE în sistemul ONU, mai ales cu privire la aplicarea dreptului internațional; consideră, prin urmare, că Consiliul ar trebui să sprijine toate activitățile, pentru a menține chestiunile legate de drepturile omului printre prioritățile agendei ONU, având în vedere încercările de subminare a Declarației universale a drepturilor omului și a altor dispoziții relevante ale ONU prin subordonarea drepturilor individuale ale omului în raport cu o pretinsă bunăstare a societății întregi; susține acțiunile concrete în acest sens care consolidează arhitectura ONU;

                              (b)

                              consideră că, într-un context multipolar în care unele țări promovează un multilateralism selectiv, și nu unul real, ancorat în valori universale, UE trebuie să încerce să promoveze mai mult angajamentul necondiționat al membrilor ONU față de valorile universale, față de un sistem bazat pe norme și față de supremația drepturilor omului în toate domeniile de politică; Parlamentul solicită promovarea integrării acestor valori și drepturi în toate domeniile de politică și de programare ale ONU, în strânsă cooperare cu țările care împărtășesc aceeași viziune, pentru a promova dialogul și soluțiile de politică și a crește capacitatea de implementare și integrare, ținând seama de faptul că ONU este o organizație interguvernamentală, care impune consultarea și participarea statelor sale membre; solicită Consiliului să profite de oportunitățile oferite de actuala administrație a SUA și să continue discuțiile cu această țară privind aspectele politice și tematice de interes comun, precum și să mențină capacitatea de dialog și parteneriat pentru a reconstrui și a prezerva în viitor potențialul parteneriatului transatlantic și cooperarea în sistemul ONU; salută, în această privință, „Summitul mondial pentru democrație în vederea reînnoirii spiritului și scopului comun al națiunilor din lumea liberă”, propus de președintele nou ales al Statelor Unite, Joe Biden, și solicită Consiliului să participe la organizarea acestui summit, care își propune să reunească democrațiile lumii pentru a consolida instituțiile democratice și a promova statul de drept și drepturile omului; invită, de asemenea, Consiliul să continue rezultatele bune în dialogul și cooperarea strânsă cu Regatul Unit, ca membru permanent al Consiliului de Securitate al ONU;

                              (c)

                              să-și continue eforturile pentru a permite UE și statelor sale membre să aibă un mesaj unitar în cadrul ONU și al altor foruri multilaterale, să facă politica externă și de securitate a UE mai eficientă și mai proactivă, utilizând regula votului cu majoritate calificată în Consiliu pentru a consolida cooperarea în probleme de interes strategic major pentru UE și a reflecta valorile fundamentale ale Uniunii, deoarece aceasta este singura modalitate prin care Uniunea poate avea un rol principal pe scena internațională și își poate utiliza influența pentru a aduce schimbări pozitive și răspunsuri mai bune la provocările globale, ținând seama în special de Consiliul de Securitate al ONU (CSONU) și de rezultatele bune ale cooperării cu membrii permanenți sau prin rotație ai CSONU care sunt și state membre ale UE, cu Adunarea Generală a ONU și cu Consiliul pentru Drepturile Omului (UNHCR); Parlamentul salută rolul excelent al SEAE și al delegațiilor sale, precum și al delegațiilor statelor membre ale UE, în ceea ce privește facilitarea dialogului și a cooperării în această privință; consideră că, pentru a-și urmări obiectivele și interesele, UE trebuie să încerce să ajungă la poziții comune în problemele ridicate în cadrul Consiliului de Securitate al ONU, prin coordonarea în Consiliu și între instituțiile UE, respectând articolul 34 din TUE, astfel încât să se îmbunătățească coerența și credibilitatea UE la nivelul ONU; reamintește că, în cadrul ONU, UE este reprezentată de mai mulți actori:

                              (d)

                              să consolideze și mai mult cooperarea dintre UE și ONU pentru elaborarea unor instrumente care să abordeze problema recurentă a violenței electorale, bazându-se inclusiv pe experiența misiunilor Parlamentului European de observare a alegerilor;

                              (e)

                              să reamintească faptul că întârzierea plății contribuțiilor evaluate ale mai multor state membre au efecte extrem de negative asupra activității ONU și sunt astfel inacceptabile;

                              (f)

                              să sprijine toate eforturile de a readuce agenda privind controlul armelor și dezarmarea pe agenda internațională și să încurajeze respectarea strictă a criteriilor Tratatului privind comerțul cu arme (ATI) în cazul transferurilor de arme convenționale între statele membre ale ONU; să convingă Consiliul de Securitate al ONU să adopte, după cum se menționează în Codul de conduită al UE privind exporturile de arme, un cadru juridic obligatoriu pentru a interzice exportul și vânzarea de arme și tehnologii de supraveghere cibernetică al căror scop este comiterea de crime de război și/sau suprimarea opoziției interne; să reitereze că multilateralismul eficace și o ordine internațională bazată pe norme sunt condiții prealabile pentru promovarea dezarmării și pentru combaterea proliferării armelor de distrugere în masă; să reafirme sprijinul deplin al UE și al statelor sale membre pentru tratatele internaționale existente, printre altele, Tratatul de neproliferare nuclear (TNP), Tratatul de interzicere totală a experiențelor nucleare (CTBT), Convenția privind armele chimice (CWC), conferința de examinare a Convenției cu privire la armele biologice și cu toxine (BTWC), TCA precum și Convenția privind munițiile cu dispersie și Convenția privind minele antipersonal, și să promoveze eforturile de a stabili o declarație politică privind armele explozive în zonele populate (EWIPA), precum și o definiție clară a armelor autonome; Parlamentul încurajează VP/ÎR, statele membre și Consiliul să acționeze pentru începerea negocierilor internaționale pentru un instrument juridic obligatoriu care să interzică sistemele de arme autonome letale fără control uman semnificativ; recomandă Consiliului să îndemne principalele state care dețin arme nucleare să-și sisteze procesul de retragere din regimul de control al armelor și să realizeze progrese în discuțiile privind controlul armelor nucleare; recomandă Consiliului să îndemne Statele Unite și Rusia să înceapă să consolideze încrederea reciprocă, pentru a relua dialogul privind modalitățile de a dezvolta o nouă relație legată de controlul armelor; consideră că UE ar trebui să sprijine activitatea Grupului de lucru privind spațiul cosmic din cadrul Comisiei pentru dezarmare a ONU cu privire la punerea în practică a măsurilor de transparență și de consolidare a încrederii în activitățile din spațiul cosmic; consideră că Consiliul de Securitate al ONU ar trebui să ofere o oportunitate importantă pentru a defini standarde și restricții comune în privința noilor tehnologii militare, cum ar fi inteligența artificială, armele din spațiul cosmic, biotehnologiile și tehnologiile hipersonice; consideră că UE ar trebui să sprijine și să contribuie în mod activ la apelul Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite la încetarea focului la nivel mondial, inclusiv prin măsuri eficiente de combatere a comerțului ilicit cu arme și de creștere a transparenței și a responsabilizării pentru exporturile de arme ale statelor membre;

                              (g)

                              să recunoască potențialul implicării regionale directe în cadrul ONU, pledând pentru ca și alte organizații, cum ar fi Uniunea Africană (UA), să poată cere un statut special, ca observator privilegiat; să recunoască și să valorifice potențialul UE, ca fiind cea mai sofisticată organizație regională, de a juca un rol determinant în relansarea și consolidarea sistemului ONU prin multilateralism pe mai multe niveluri;

                              (h)

                              să continue să ofere un sprijin real Secretarului General al ONU în avansarea programului de reforme în cadrul ONU, pentru a consolida capacitatea organizației de dezvoltare sustenabilă, de promovare a păcii și securității și de raționalizare a sistemului de management intern, pentru a fi eficientă, transparentă, viabilă financiar și responsabilă, în măsură să restabilească contactul cu cetățenii, inclusiv cu comunitățile locale, alți actori locali și societatea civilă, precum și pentru a urma mai bine agenda mondială, care comportă numeroase provocări; să își asume rolul de lider în problema amânării arbitrare a cererilor de statut consultativ în cadrul ONU depuse de o serie de organizații ale societății civile; Parlamentul subliniază că progresele cele mai importante în reforma ONU au fost realizate în sfera administrativă și birocratică, dar reformele politice majore, care ar trebui să includă revitalizarea Adunării Generale a ONU și măsuri concrete pentru a accelera alinierea sistemului de dezvoltare la Agenda 2030, se lasă încă așteptate; consideră că UE și statele sale membre ar trebui să ajungă la un consens larg cu privire la reformarea Consiliului de Securitate al ONU, printre altele un loc permanent pentru Uniunea Europeană, pe lângă locurile deja deținute de statele membre, și o limitare a utilizării dreptului de veto, în special în cazul crimelor de război și crimelor împotriva umanității, precum și o modificare a componenței sale, pentru a reflecta mai bine lumea actuală; consideră că UE ar trebui să-l sprijine pe Secretarul General și să-i solicite să-și intensifice eforturile de aplicare a Strategiei ONU pentru paritatea de gen, ca instrument pentru reprezentarea egală a femeilor în cadrul sistemului ONU, la toate nivelurile ierarhice; consideră că UE ar trebui să reamintească ONU că, de la crearea sa în 1945, nicio femeie nu a fost numită secretar general al Organizației Națiunilor Unite;

                              (i)

                              să continue să urmărească sinergii mai puternice între activitatea Consiliului ONU pentru Drepturile Omului, Adunării Generale a ONU și Consiliului de Securitate al ONU; Parlamentul salută susținerea acordată de UE activității Consiliului pentru Drepturile Omului și procedurilor speciale ale ONU, inclusiv raportorilor speciali, mai ales când identifică și monitorizează încălcările drepturilor omului, precum și altor mecanisme tematice și specifice fiecărei țări pentru apărarea drepturilor omului, în contextul necesității de a integra respectarea drepturilor omului, ca drepturi indivizibile, interdependente și interconectate, în toate domeniile de decizie și de politică ale ONU; consideră că UE ar trebui să continue să solicite tuturor statelor membre ale ONU să se implice total în protecția și promovarea respectării drepturilor omului, a democrației și a statului de drept, și ar trebui să încerce să declanșeze mecanismele de care dispune ONU pentru a aduce în fața justiției persoanele responsabile de încălcări ale drepturilor omului, în special atunci când țările în cauză nu pot sau refuză să investigheze aceste crime și nu garantează protecția drepturilor fundamentale pentru toți cetățenii; subliniază activitatea Înaltei Comisare pentru Drepturile Omului și a biroului ei în ceea ce privește denunțarea încălcărilor drepturilor omului; cere insistent să fie garantată imparțialitatea tuturor organismelor care au legătură cu apărarea și garantarea drepturilor omului și, în special, să fie protejate de eventualele imixtiuni din partea statelor suspectate de încălcări sau de nerespectarea drepturilor omului; regretă că regimurile autoritare continuă să abuzeze de CDO pentru propriile lor scopuri, în special pentru a-i submina funcționarea și pentru a eroda regimul de norme privind drepturile omului; solicită Uniunii Europene și statelor sale membre să sprijine o reformă cuprinzătoare a CDO; subliniază, prin urmare, importanța promovării unei reforme a Consiliului pentru Drepturile Omului al ONU, care să poată asigura un angajament real față de promovarea drepturilor omului într-o manieră eficientă și nepărtinitoare de către toate statele membre, altfel existând riscul de a submina credibilitatea CDO; reiterează necesitatea de a revizui procesul electoral al Consiliului pentru Drepturile Omului al ONU, cum ar fi interzicerea listelor închise și instituirea unui mecanism public de „angajament și revizuire”, pentru a îmbunătăți asumarea răspunderii de către membrii Consiliului și a garanta că fiecare stat care este membru al Consiliului face tot posibilul pentru a promova și a apăra drepturile omului, în conformitate cu rezoluția care a stat la baza înființării CDO; invită statele membre ale UE să adopte o poziție coordonată în ceea ce privește calitatea de membru al CDO și să voteze împotriva tuturor candidaților care nu îndeplinesc criteriile stabilite în Rezoluția 60/251 a Adunării Generale a ONU din 15 martie 2006; invită statele membre ale UE să solicite un raport anual din partea Înaltului Comisar al Națiunilor Unite pentru Drepturile Omului axat pe cooperarea dintre membrii Consiliului și mecanismele ONU și să îi îndemne pe membrii selectați în cadrul Consiliului să adreseze invitații permanente la toate procedurile speciale ale CDO; regretă faptul că Venezuela participă în calitate de membru cu drepturi depline în perioada 2020-2022 la CDO al ONU, în condițiile în care ONU, în raportul său din acest an, declară că a luat la cunoștință semnalări ale unor crime împotriva umanității comise de guvernul acestei țări, și subliniază că situație care generează o evidentă contradicție;

                              (j)

                              consideră că UE ar trebui să sprijine înființarea, în cadrul CDO al ONU, a unei comisii internaționale independente de anchetă care să investigheze faptele și circumstanțele legate de acuzațiile de rasism, încălcări sau abuzuri sistematice; să solicite ratificarea universală și punerea în aplicare efectivă a Convenției internaționale privind eliminarea tuturor formelor de discriminare rasială; recunoaște rolul esențial al educației și culturii în promovarea drepturilor omului și în combaterea intersectorială a rasismului, a discriminării rasiale, a xenofobiei și a intoleranței asociate acestora;

                              (k)

                              să consolideze în continuare rolul Curții Penale Internaționale (CPI) și sistemul internațional de justiție penală, pentru a promova asumarea răspunderii și a elimina impunitatea, precum și pentru a acorda CPI un sprijin diplomatic și politic puternic și resurse financiare adecvate pentru a-și îndeplini sarcinile mandatului său; să invite toate statele membre ale ONU să adere la CPI prin ratificarea și punerea în aplicare a Statutului de la Roma al CPI și să încurajeze ratificarea amendamentelor adoptate la Kampala; să invite statele care se retrag din CPI să revină asupra deciziilor luate; să sprijine CPI ca instituție fundamentală pentru tragerea la răspundere a autorilor infracțiunilor și pentru acordarea de asistență victimelor pentru a-și găsi dreptatea în justiție și să încurajeze un dialog și o cooperare solide între CPI, ONU și agențiile sale și Consiliul de Securitate al ONU; Parlamentul regretă și condamnă atacurile împotriva CPI și se opune în continuare categoric tuturor acțiuni ofensive, afirmațiilor nefondate și declarațiilor care subminează CPI și sistemul Statutului de la Roma în general; salută faptul că au fost luate măsuri concrete pentru a elimina sancțiunile împotriva personalului CPI, inclusiv împotriva procurorului-șef al CPI; consideră că UE ar trebui să se angajeze într-un dialog mai intens cu actuala administrație a SUA cu privire la chestiunile legate de CPI și că ar trebui să contribuie la combaterea la nivel mondial a infracțiunilor internaționale, prin sprijinirea inițiativelor care urmăresc să promoveze principiul jurisdicției universale și să consolideze capacitatea statelor membre ale ONU de a-l aplica în sistemele lor juridice naționale; subliniază rolul de lider al UE în lupta împotriva impunității, inclusiv susținerea sa pentru Curtea Penală Internațională, care este un element fundamental al vocii UE în cadrul ONU; subliniază, de asemenea, că CPI este singura instituție internațională care are capacitatea de a urmări penal unele dintre cele mai îngrozitoare crime din lume și de a apăra victimele care nu au niciun altă cale de apărare;

                              (l)

                              să reafirme necesitatea respectării universale și a aplicării statului de drept, atât la nivel național, cât și internațional, și să-și reitereze sprijinul în acest sens, precum și angajamentul față de o ordine internațională bazată pe statul de drept și dreptul internațional; să salute dialogul inițiat de Grupul de resurse și coordonare a statului de drept și Unitatea pentru statul de drept din cadrul biroului executiv al Secretarului General al ONU cu statele membre pe tema „Promovarea statului de drept la nivel internațional” și să solicite continuarea acestui dialog în vederea promovării statului de drept la nivel internațional; Parlamentul solicită Secretarului General și sistemului ONU să abordeze sistematic, în funcție de situație, aspectele statului de drept în activitățile relevante, inclusiv participarea femeilor la activitățile legate de statul de drept;

                              (m)

                              să contracareze în mod activ tentativele unor persoane sau coaliții de țări de a submina consensul internațional privind sănătatea reproductivă și drepturile aferente; denunță, în special, recenta „Declarație de consens de la Geneva”, inițiată de administrația Trump și semnată de 32 de guverne în mare parte neliberale sau autoritare; Parlamentul își exprimă profundul disconfort pentru faptul că două state membre ale UE, Ungaria și Polonia, au semnat această declarație retrogradă, care urmărește să submineze libertatea de reproducere a femeilor și drepturile persoanelor LGBT;

                              (n)

                              să sprijine activitatea Grupului de lucru interguvernamental deschis, creat recent, pentru elaborarea unui tratat cu forță juridică obligatorie privind corporațiile transnaționale și alte întreprinderi, în vederea instituirii unui instrument cu forță juridică obligatorie care să asigure faptul că întreprinderile pot fi trase la răspundere pe deplin pentru încălcări ale drepturilor omului și infracțiuni împotriva mediului;

                              (o)

                              să intensifice în continuare angajamentul UE de a combate impunitatea pentru infracțiuni împotriva jurnaliștilor, a celor care lucrează în media și a personalului asociat, inclusiv la nivel local, și să lanseze inițiative concrete în acest sens; să sprijine apelul raportorilor speciali ai ONU pentru libertatea de exprimare și execuțiile extrajudiciare, sumare și arbitrare, de a institui un mecanism permanent al ONU de anchetă pentru infracțiunile împotriva jurnaliștilor și să susțină numirea unui Reprezentant special al ONU pentru protecția jurnaliștilor în întreaga lume; să adopte o politică de denunțare sistematică și lipsită de echivoc a asasinării apărătorilor drepturilor omului, inclusiv a apărătorilor drepturilor de mediu și a celor funciare, precum și a tuturor încercărilor de a-i supune oricărei forme de violență, persecuție, amenințare, hărțuire, dispariție, detenție sau arestare arbitrară; să invite statele membre ale ONU să adopte politici care să ofere protecție și sprijin apărătorilor drepturilor omului expuși riscului; să susțină în continuare, prin toate mijloacele diplomatice și în strânsă cooperare cu ONU, abolirea pedepsei cu moartea la nivel mondial și să solicite un moratoriu privind utilizarea pedepsei capitale;

                              (p)

                              să continue să își extindă diplomația și setul de instrumente de informare, în special în ceea ce privește pacea, securitatea internațională și stabilitatea pe termen lung, diplomația în domeniul climei, diplomația culturală, drepturile omului, egalitatea de gen, globalizarea echitabilă și capacitatea de a continua dialogul politic și consensul în materie de politici, nu numai la membrii ONU, ci și la alți interlocutori relevanți, cum ar fi orașele, regiunile, mediul academic, societatea civilă, comunitățile locale și indigene și sectorul privat; să depună eforturi pentru a găsi soluții la problemele globale, cum ar fi schimbările climatice, ca punct inițial al relațiilor diplomatice cu partenerii care contestă în mare măsură alte puncte de pe ordinea de zi, oferind astfel o oportunitate de a consolida stabilitatea și pacea; Parlamentul salută faptul că Uniunea și statele sale membre contribuie în mod activ la activitatea sistemului ONU în diferite moduri și sub diferite forme;

                              (q)

                              să își reafirme condamnarea fără echivoc a terorismului și sprijinul deplin pentru acțiunile care urmăresc să învingă și să elimine organizațiile teroriste, în special Daesh/ISIL, care prezintă o amenințare clară la adresa securității regionale și internaționale; să colaboreze cu AG a ONU și cu CS al ONU pentru combaterea finanțării terorismului, să creeze mecanisme pentru a identifica teroriștii și organizațiile teroriste și să consolideze mecanismele de înghețare a activelor la nivel mondial; să se angajeze să consolideze eforturile comune depuse de UE și ONU pentru combaterea cauzelor profunde ale terorismului, în special pentru contracararea amenințărilor hibride și dezvoltarea cercetării și consolidarea capacităților în domeniul apărării cibernetice; să susțină inițiativele actuale lansate de partenerii locali pentru a stabili, a aplica și a dezvolta modalități de combatere a radicalizării și a recrutării pentru organizații teroriste; să-și continue eforturile de stopare a recrutărilor, de luptă împotriva combatanților străini și de combatere a extremismului violent și a propagandei teroriste; să sprijine acțiunile de creștere a rezilienței comunităților vulnerabile la radicalizare, inclusiv prin asigurarea incluziunii sociale și prin explorarea inițiativelor care implică lideri religioși și preoți moderați; să depună eforturi pentru a crește eficacitatea activităților polițienești internaționale și cooperarea juridică și judiciară în combaterea terorismului și a criminalității transnaționale pentru a sprijini politicile antiradicalizare și de deradicalizare în conformitate cu Planul de acțiune al ONU pentru prevenirea extremismului violent; să promoveze activitățile ONU de combatere a terorismului, prin aplicarea și actualizarea celor patru piloni ai Strategiei globale a ONU de combatere a terorismului, aprobată de Adunarea Generală în septembrie 2006; să preia conducerea viitoarei revizuiri a Strategiei globale a ONU de combatere a terorismului, prin consolidarea abordărilor privind drepturile omului și prevenirea;

                              (r)

                              să extindă cooperarea trilaterală dintre UE, Uniunea Africană (UA) și ONU; Parlamentul subliniază importanța unor eforturi concertate pentru consolidarea capacităților de către UE, ONU și UA, pentru a continua să coopereze cu UA în vederea dezvoltării capabilităților sale de prevenire și management al crizelor și de soluționare a conflictelor pe continentul african, inclusiv prin continuarea coerentă a sprijinului UE și al ONU pe termen lung pentru operaționalizarea deplină a Arhitecturii africane pentru pace și securitate (APSA), precum și a capabilităților din alte domenii de politică relevante pentru securitatea și stabilitatea Africii, de exemplu pe baza unui indice al securității umane, inclusiv în termeni economici și de mediu, precum și în ceea ce privește accesul la bunurile publice; subliniază, în acest sens, necesitatea de a acorda o atenție deosebită situației din regiunea Sahel, având în vedere instabilitatea sa din ce în ce mai mare; consideră că UE poate avea un potențial de atracție substanțial datorită capacității sale de a răspunde aspirațiilor de parteneriat ale continentului african și ale instituțiilor sale, prin parteneriate între egali, în conformitate cu noua strategie UE-Africa; subliniază importanța unui dialog politic și tematic mai strâns cu partenerii UE din Africa, inclusiv a sprijinului pentru organizațiile regionale și a dialogului cu acestea, precum și în cadrul dimensiunilor parlamentare; subliniază că este important să se intensifice, în cadrul ONU, dialogul și cooperarea cu țările africane din vecinătatea sudică mediteraneeană a UE, pentru a face față provocărilor noastre comune de securitate și stabilitate;

                              (s)

                              să recunoască și să folosească ca bază progresele semnificative înregistrate de UE și ONU în ceea ce privește acordarea de sprijin și consolidarea capacităților în Sahel, Africa de Vest și Cornul Africii; Parlamentul salută rolul și cooperarea dintre misiunile civile și cele militare din cadrul politicii comune de securitate și apărare (PSAC) ale UE și misiunile ONU, inclusiv Strategia integrată a ONU pentru Sahel și planul său de sprijin, Misiunea multidimensională integrată a ONU de stabilizare în Mali (MINUSMA) și Oficiul ONU pentru Africa de Vest; salută semnarea acordului tehnic dintre G5 Sahel, UE și ONU pentru furnizarea de sprijin operațional și logistic Forței comune în cele cinci țări ale G5 Sahel, care este un semn al excelentei cooperări dintre cele trei organizații; consideră că UE ar trebui să sprijine apelul adresat Consiliului de Securitate al ONU ca Forța comună a G5 Sahel să intre sub incidența capitolului VII din Carta ONU și să beneficieze de finanțare permanentă; reamintește că dezvoltarea, securitatea și stabilitatea continentului african, în special a regiunilor Maghreb și Sahel, afectează direct UE și frontierele sale externe; solicită UE să sprijine și să-și consolideze cooperarea cu ONU și UA în ceea ce privește dezvoltarea, ocupându-se de eliminarea sărăciei și consolidarea capacităților împreună cu partenerii locali, pentru a combate extremismul și traficul de persoane;

                              (t)

                              să intensifice cooperarea cu țările din America Latină, o regiune cu care împărtășim multiple legături și valori și care a fost grav afectată de pandemia de COVID-19, pentru a face față în mod coordonat, în cadrul Organizației Națiunilor Unite, provocărilor comune;

                              (u)

                              să continue dialogul privind capacitatea sistemului ONU de a obține rezultate și de a-și extinde capabilitățile de prevenire a conflictelor și responsabilitatea de a proteja (R2P), reafirmând angajamentul comun față de o ordine internațională bazată pe norme și față de dreptul internațional, inclusiv integritatea teritorială, independența și suveranitatea, astfel cum prevăd și principiile Actului final de la Helsinki și Carta de la Paris a Organizației pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE), plasând drepturile omului și libertățile fundamentale ale tuturor persoanelor în centrul politicilor de prevenire a conflictelor și de mediere; Parlamentul subliniază importanța dialogului și a cooperării cu ONU pentru ca misiunile de menținere a păcii să fie eficiente și credibile, să aibă obiective clare și o capacitate clară de a produce rezultate și să poată obține rezultate tangibile și credibile; solicită mecanisme eficiente, inclusiv pentru: (implementarea Rezoluției 1325 a Consiliului de Securitate al ONU și a tuturor rezoluțiilor ulterioare privind femeile, pacea și securitatea, în conformitate cu obiectivul participării depline, egale și de substanță a femeilor și asumării unor roluri de conducere de către acestea în cadrul misiunilor de menținere a păcii și al structurilor ONU dedicate acestora; (ii) integrarea perspectivei copiilor și a tinerilor, după cum se afirmă în Agenda pentru tineret, pace și securitate, în Convenția privind drepturile omului și în Convenția privind drepturile copilului, inclusiv în ceea ce privește sprijinirea și consolidarea eforturilor internaționale prin intermediul ONU pentru a pune capăt utilizării copiilor în conflictele armate; (iii) integrarea perspectivei persoanelor cu dizabilități, în special a celor care se confruntă cu discriminare intersecțională și a celor expuși riscurilor conform Convenției ONU privind drepturile persoanelor cu dizabilități; (iv) asigurarea imperioasă a respectării drepturilor omului și a protecției civililor, care sunt în centrul mandatelor de menținere a păcii; reiterează rolul esențial al femeilor în cadrul misiunilor de mediere a conflictelor și de menținere a păcii; reamintește subreprezentarea femeilor la toate nivelurile în cadrul misiunilor ONU și ale UE, precum și importanța crucială a protejării femeilor și fetelor în situații de conflict și post-conflict; invită statele membre ale UE să pună la dispoziția forțelor ONU de menținere a păcii mai multe forțele armate europene; subliniază importanța sprijinului acordat de UE țărilor care ies din conflicte violente; solicită, prin urmare, o cooperare consolidată în vederea abordării fragilității mediilor de tranziție, inclusiv prin creșterea aproprierii la nivel național și consolidarea realizărilor obținute în instaurarea păcii, precum și prin intensificarea interacțiunii cu comunitățile locale, asigurându-le protecția și ajutorul; solicită reformarea structurilor relevante într-un mod care să pună capăt impunității personalului ONU din operațiunile militare și misiunile civile și să instituie mecanisme funcționale și transparente de supraveghere și mecanisme stricte de responsabilizare în caz de abuzuri, în special în caz de violențe sexuale; salută eforturile și contribuția la lupta împotriva impunității ale dnei Agnès Callamard, Raportoare specială a ONU privind execuțiile extrajudiciare, sumare sau arbitrare, în desfășurarea unor anchete în cazurile suspectate de crime extrajudiciare, deși a fost supusă intimidărilor și amenințărilor;

                              (v)

                              să continue dialogul coerent în cadrul tuturor forurilor ONU, în special al Adunării Generale a ONU, cu privire la necesitatea de a apăra drepturile omului în cazul persoanelor LGBTI, în conformitate cu Orientările UE pentru promovarea și protejarea exercitării tuturor drepturilor omului de către persoanele LGBTI în cadrul forurilor multilaterale (5), cu Orientările UE privind pedeapsa cu moartea (6) și cu Principiile de la Yogyakarta recunoscute la nivel internațional (7); să încurajeze organismele și statele membre ale ONU să includă „identitatea și exprimarea de gen” și „caracteristicile sexuale” în sfera de examinare a încălcărilor drepturilor omului, incluzând astfel persoanele transgen și intersexuale, precum și încălcările drepturilor omului ale căror victime sunt; să utilizeze toate instrumentele diplomatice de care dispune pentru a promova la nivel global dezincriminarea actelor consensuale între persoane de același sex, abolirea pedepsei cu moartea ca sancțiune pentru actele consensuale între persoane de același sex, adoptarea unor acte legislative care să permită recunoașterea legală a genului, precum și interzicerea mutilării genitale a persoanelor intersexuale și a așa-numitelor practici de „terapie de conversie” la nivel mondial;

                              (w)

                              să promoveze coerența atitudinilor adoptate de ONU față de situațiile de ocupare sau de anexare de teritorii; reamintește că dreptul internațional umanitar ar trebui să ghideze implicarea internațională în toate situațiile de acest fel, inclusiv în cazul ocupațiilor de durată și al numeroaselor conflicte înghețate din țările Parteneriatului estic; Parlamentul sprijină atenția tot mai mare pe care ONU o acordă activităților comerciale legate de situații de interes internațional și invită Consiliul să monitorizeze îndeaproape întreprinderile cu sediul în UE care figurează în astfel de rapoarte sau baze de date ale ONU;

                              (x)

                              să dezvolte în continuare capabilitățile diplomatice și de mediere ale UE pentru prevenirea și managementul crizelor și soluționarea conflictelor, inclusiv a conflictelor înghețate și a celor noi, sau cel puțin atenuarea lor, în sinergie cu eforturile ONU, procesul de la Berlin privind Libia fiind un bun exemplu de susținere și sinergie a UE cu acțiunile de mediere conduse de ONU, precum și să continue sprijinul ferm al UE pentru independență, suveranitate și integritate teritorială în cadrul frontierelor recunoscute pe plan internațional ale partenerilor săi afectați de conflicte, cum ar fi Georgia, Moldova sau Ucraina; să invite ONU să acorde prioritate prevenirii, medierii, reconcilierii și soluțiilor politice în caz de conflicte, abordând totodată cauzele profunde și factorii care au declanșat crizele; să insiste pentru angajamente multilaterale mai puternice pentru a găsi soluții politice adecvate la conflictele actuale și să sprijine în continuare activitatea, acțiunile și inițiativele trimișilor speciali ai ONU menite să soluționeze aceste conflicte; Parlamentul salută rezultatele bune ale cooperării dintre UE și ONU pentru realizarea obiectivelor de dezvoltare comune și prevenirea escaladării în continuare a conflictelor existente; consideră, în această privință, că UE ar trebui să facă apel la comunitatea internațională să aplice integral politica de a refuza recunoașterea anexării ilegale a Crimeii;

                              (y)

                              să îndemne toate statele membre ale ONU să ratifice și să pună efectiv în aplicare toate convențiile fundamentale ale ONU privind drepturile omului, inclusiv Convenția ONU împotriva torturii și protocolul opțional la aceasta, Protocoalele opționale la Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice și Pactul internațional cu privire la drepturile economice, sociale și culturale, și să respecte obligațiile de raportare care le revin în temeiul acestor instrumente și angajamentul de a coopera cu bună-credință cu mecanismele ONU privind drepturile omului;

                              (z)

                              să-și mențină implicarea ca lider în mobilizarea tuturor mijloacelor de aplicare și monitorizare efectivă a obiectivelor Agendei 2030 în cadrul tuturor politicilor interne și externe ale UE și în strategiile și prioritățile naționale ale statelor membre; Parlamentul evidențiază nevoia urgentă de a susține și recunoaște activitatea importantă și indispensabilă a agențiilor umanitare, cum ar fi Programul Alimentar Mondial; salută decizia de a acorda Premiul Nobel 2020 Programului Alimentar Mondial, pentru eforturile acestuia de a combate foametea, pentru contribuția sa la îmbunătățirea condițiilor pentru pace în zonele afectate de conflicte și pentru că a acționat ca forță motrice în eforturile de prevenire a utilizării foametei ca armă de război și conflict;

                              (aa)

                              să își reitereze îngrijorarea cu privire la efectele negative ale navelor asupra mediului marin, inclusiv poluarea, în special prin deversarea ilegală de petrol și alte substanțe periculoase și descărcarea de deșeuri periculoase, inclusiv de materiale radioactive, deșeuri radioactive și substanțe chimice periculoase, precum și cu privire la impactul fizic asupra coralilor; Parlamentul invită statele membre ale ONU să acorde prioritate în continuare acțiunilor privind poluarea marină din surse terestre, în cadrul strategiilor și programelor lor naționale de dezvoltare durabilă, să promoveze implementarea Programului global de acțiune pentru protecția mediului marin împotriva poluării cauzate de activitățile terestre și a Declarației de la Montreal privind protecția mediului marin împotriva poluării cauzate de activitățile terestre; invită statele membre ale ONU să îmbunătățească înțelegerea și evaluarea științifică a ecosistemelor marine și costiere, ca bază fundamentală pentru un proces decizional solid, prin acțiunile identificate în Planul de punere în aplicare de la Johannesburg; invită statele membre ale ONU să elaboreze programe naționale, regionale și internaționale pentru protecția și conservarea mediului marin și pentru stoparea declinului biodiversității marine, în special al ecosistemelor fragile;

                              (ab)

                              să sprijine apelul Secretarului General al ONU pentru un vaccin COVID-19 la prețuri rezonabile și accesibil, care să fie considerat un bun public global; să pună în aplicare dispozițiile incluse în recentele Concluzii ale Consiliului privind rolul UE în consolidarea Organizației Mondiale a Sănătății, în special în ceea ce privește capacitatea de pregătire și reacție în situațiile de urgență sanitară; salută activitatea OMS de coordonare a eforturilor guvernelor de combatere a pandemiei de COVID-19; Parlamentul solicită o anchetă imparțială, transparentă și independentă privind răspândirea virusului și gestionarea pandemiei de COVID-19, inclusiv de către OMS; este în favoarea unei reforme a Organizației Mondiale a Sănătății (OMS), pentru a fi capabilă în viitor să răspundă mai eficient situațiilor de urgență și să creeze un consorțiu internațional antivirus, pentru a garanta accesul la o distribuire echitabilă a vaccinurilor împotriva COVID-19, precum și a vaccinurilor viitoare, pentru toate țările; își reiterează sprijinul pentru includerea Taiwanului în Adunarea Mondială a Sănătății; condamnă faptul că multe regimuri autoritare abuzează de măsurile introduse pentru combaterea COVID-19 pentru a-și consolida puterea, a submina și mai mult drepturile omului, a reprima opoziția și societatea civilă, a incita la campanii de ură împotriva grupurilor minoritare, a introduce măsuri suplimentare pentru a priva cetățenii de drepturile și libertățile lor și a urmări avantaje geopolitice în pe plan extern; subliniază că dreptul internațional al drepturilor omului și promisiunea de a realiza ODD până în 2030 ar trebui să rămână piatra de temelie a tuturor reacțiilor la pandemie; solicită UE să contribuie la angajamentul politic la nivelul ONU de a pune capăt, până în 2030, epidemiei de SIDA, care rămâne o amenințare pentru sănătatea publică la nivel mondial; recomandă Consiliului să continue să urmărească sinergii mai puternice între statele membre ale ONU pentru a elimina legile, politicile și practicile care creează bariere în calea accesului la serviciile pentru HIV și cresc riscul de infectare cu HIV, acordând o atenție specială grupurilor marginalizate și celor vulnerabile; subliniază că este important ca UE să solicite consolidarea cadrelor legislative și de reglementare și să promoveze coerența politicilor pentru a realiza acoperirea universală a serviciilor de sănătate, inclusiv prin adoptarea unor acte legislative și aplicarea unor politici care să asigure un acces extins la serviciile și produsele medicale și la vaccinuri, în special pentru persoanele cele mai defavorizate;

                              (ac)

                              să ia act de raportul Secretarului General intitulat „Responsabilitate comună, solidaritate la nivel mondial: reacția la impactul socioeconomic al COVID-19” și, prin urmare, să insiste ca răspunsurile guvernelor la pandemia de COVID-19 să fie eficace, incluzive și în deplină conformitate cu obligațiile și angajamentele lor în materie de drepturi ale omului; să ceară statelor membre ale ONU să ia măsuri specifice pentru a proteja copiii a căror vulnerabilitate ar putea fi agravată în mod deosebit de pandemia de COVID-19; să sprijine Fondul central de răspuns în situații de urgență, Programul Alimentar Mondial, Organizația pentru refugiați a ONU și alte instituții și programe ale ONU care joacă un rol esențial în răspunsul umanitar la criza provocată de pandemia de COVID-19; să sprijine apelul pentru un Summit post-COVID-19 al ONU în 2021 privind reconstrucția economică internațională și reformele sistemice, ca forum important pentru un spațiu de guvernare mai incluziv și bazat mai mult pe drepturi;

                              (ad)

                              să consolideze vizibilitatea acțiunilor și a asistenței UE în toate forurile multilaterale și pe teren, în special a programului „Echipa Europa”, care a adunat suma de 36 de miliarde EUR pentru a contracara efectele devastatoare ale crizei provocate de pandemia de COVID-19 în țările și regiunile partenere, în special în Africa;

                              (ae)

                              să joace un rol activ, important și ambițios de lider în cadrul pregătirilor pentru cea de-a 26-a Conferință a ONU asupra schimbărilor climatice (COP26), care include o perspectivă privind drepturile omului, și anume prin promovarea recunoașterii la nivel mondial a dreptului la un mediu sigur, curat, sănătos și sustenabil și prin sprijinirea mandatului Raportorului special al ONU pentru drepturile omului și mediu; Parlamentul constată că schimbările climatice și pierderea biodiversității sunt două dintre provocările contemporane majore; susține inițiativa ONU privind drepturile de mediu, care este o recunoaștere a faptului că încălcările drepturilor de mediu au un impact profund asupra unei mari varietăți de drepturi ale omului; subliniază că biodiversitatea și drepturile omului sunt interconectate și interdependente; să reamintească obligațiile statelor în materie de drepturi ale omului de a proteja biodiversitatea, inclusiv prin asigurarea accesului la căi de atac eficiente în caz de pierdere sau degradare a biodiversității; Parlamentul încurajează, în acest sens, UE și statele membre să promoveze recunoașterea ecocidului în cadrul criminalității internaționale, în temeiul Statutului de la Roma al Curții Penale Internaționale; consideră că UE ar trebui să pună în aplicare măsuri specifice pentru a plasa reziliența în centrul eforturilor de redresare și pentru a integra reducerea riscurilor de dezastre în politicile UE, în cooperare cu ONU, în conformitate cu obiectivele stabilite în Cadrul de acțiune de la Sendai pentru reducerea riscurilor de dezastre 2015-2030; consideră că UE ar trebui să revigoreze parteneriatul cu actuala administrație a SUA pentru a susține crearea unei „Coaliții globale a neutralității carbonului” cu țările care și-au asumat deja angajamentul față de obiectivul de a ajunge la un nivel zero de emisii până în 2050, prin cooperarea cu alte țări la elaborarea planurilor și la dezvoltarea tehnologiilor de eliminare a emisiilor de carbon și prin promovarea unei noi strategii internaționale pentru protecția biodiversității;

                              (af)

                              să reafirme necesitatea de a asigura protecția egală prin lege și egalitatea în fața instanțelor judecătorești, capacitarea și participarea deplină și efectivă la procesele decizionale și participarea deplină, egală și efectivă la viața politică, economică, socială și culturală pentru popoarele indigene, inclusiv pentru femei și fete; salută activitatea Raportorului special al ONU pentru drepturile popoarelor indigene, EMRIP și UNPFII; să încurajeze statele și entitățile din cadrul sistemului ONU să consolideze cooperarea internațională pentru a trata dezavantajele cu care se confruntă popoarele indigene, și să amplifice cooperarea tehnică și asistența financiară în această privință;

                              (ag)

                              să continue și să extindă cooperarea în materie de capacități în cadrul sistemului ONU de promovare a unor standarde comune eficiente și etice în noi domenii de politică, cum ar fi dezagregarea și protecția datelor, diligența necesară, combaterea impunității, inteligența artificială sau spațiul cibernetic, promovând în același timp un sprijin adecvat pentru țările care doresc să își extindă capacitatea de reglementare și să pună în aplicare standardele; să solicite o cooperare mai strânsă pentru apărarea cibernetică în ceea ce privește regulile, normele, înțelegerea comună și măsurile de executare în spațiul cibernetic; să sugereze că pietrele de temelie ale securității cibernetice europene, cum ar fi Regulamentul general privind protecția datelor (RGPD) și Directiva privind securitatea rețelelor și a informațiilor (NIS), pot reprezenta un temei excelent pe care țările care doresc îl pot utiliza pentru a-și baza cadrele de reglementare a protecției datelor și a securității cibernetice, printr-o abordare a „securității încă din stadiul conceperii”; indică faptul că bunele practici și lecțiile învățate la nivelul UE pot fi împărtășite în cadrul ONU cu agențiile sale care se ocupă de aceste sarcini, precum și ca răspuns la solicitarea fiecărei țări;

                              (ah)

                              să se ocupe de provocările legate de prevenirea și combaterea fluxurilor financiare ilicite și consolidarea cooperării internaționale și a bunelor practici privind randamentul și recuperarea activelor, inclusiv prin măsuri mai eficiente de îndeplinire a obligațiilor existente în temeiul Convenției ONU împotriva corupției, Convenției ONU împotriva criminalității transnaționale organizate și protocoalelor aferente; să ia măsuri eficiente, incluzive și viabile de prevenire și combatere a corupției în cadrul Agendei 2030; să întreprindă și să sprijine inițiativele de combatere a evaziunii fiscale, a spălării banilor și a corupției;

                              (ai)

                              să ia în considerare măsuri suplimentare de reducere a datoriilor pentru țările în curs de dezvoltare puternic îndatorate, pentru a evita nerambursările și a crea spațiu pentru investițiile legate de obiectivele de dezvoltare durabilă, și, în acest sens, să sprijine apelul Secretarului General al ONU la instituirea unui mecanism de restructurare a datoriei suverane, ca parte a răspunsului pe termen mai lung la criza provocată de pandemia de COVID-19 și la impactul său economic;

                              (aj)

                              să se ocupe de problema migrației și a strămutărilor forțate, inclusiv de cauzele lor profunde, și să coopereze la implementarea Pactului global privind migrația și a Pactului mondial privind refugiații; să reamintească faptul că drepturile omului ar trebui să rămână în centrul pactelor mondiale, acordând o atenție specifică migranților aflați în situații de vulnerabilitate, cum ar fi copiii, minorii și femeile; să continue să consolideze angajamentul comun în direcția păstrării spațiului umanitar și a îmbunătățirii sistemului de răspuns umanitar, precum și să sublinieze importanța respectării dreptului la azil în întreaga lume; să susțină și să consolideze activitatea organismelor ONU relevante, cum ar fi Consiliul pentru drepturile omului și Agenția de Ajutorare și Lucrări (UNRWA); să reafirme rolul esențial al UNRWA în oferirea de asistență umanitară și pentru dezvoltare refugiaților palestinieni; să facă apel la statele membre ale ONU pentru menținerea și creșterea contribuțiilor la UNRWA și să sprijine propunerea comisarului general al UNRWA de organizare a unei conferințe care să ducă la un flux de finanțare și un sistem de cheltuieli mai previzibil, mai sustenabil și mai responsabil pentru UNRWA pe viitor, precum și la un angajament în acest sens din partea unui număr mai mare de state membre ale ONU și donatori internaționali;

                              (ak)

                              să promoveze în continuare libertatea de religie și de convingeri; să ceară insistent eforturi mai mari pentru protejarea drepturilor minorităților religioase și ale altor minorități; să solicite o mai bună protecție a minorităților religioase împotriva persecuției și violenței; să solicite abrogarea legilor care incriminează blasfemia sau apostazia și care pot servi drept pretext pentru persecutarea minorităților religioase și a ateilor; să sprijine activitatea Raportorului special pentru libertatea de religie sau convingeri;

                              (al)

                              să consolideze mai mult sprijinul integrat pentru egalitatea de gen și capacitarea femeilor, în conformitate cu Declarația de la Beijing și cu Platforma de acțiune aferentă; să invite toate statele membre ale ONU să continue să susțină și să aplice rezoluțiile Consiliului de Securitate al ONU privind Agenda privind femeile, pacea și securitatea, care fac bilanțul impactului disproporționat al conflictelor asupra femeilor și fetelor și orientează activitatea și acțiunile de promovare a egalității de gen și de consolidare a participării, protecției și drepturilor femeilor pe parcursul întregului ciclu al conflictelor, de la prevenirea lor la reconstrucția post-conflict; în acest sens, să acorde o atenție deosebită eradicării violenței și discriminării împotriva femeilor și fetelor – inclusiv a violenței sexuale și de gen, a practicilor dăunătoare și a violenței domestice și familiale – precum și susținerii participării active, de substanță și egale a femeilor în toate sferele vieții publice și ale procesului decizional, precum și promovării drepturilor femeilor; să susțină și să consolideze eforturile internaționale prin intermediul ONU, pentru a asigura analiza de gen, precum și integrarea dimensiunii de gen și a drepturilor omului în toate activitățile ONU; Parlamentul reamintește că violența sexuală, cum ar fi violul, este utilizată ca tactică de război și constituie o crimă de război și solicită o protecție mai mare a femeilor și fetelor în situații de conflict, în special în ceea ce privește violența sexuală; consideră că UE ar trebui să ralieze o susținere mai largă, inclusiv printr-o finanțare adecvată, pentru activitatea desfășurată de ONU Femei, care are un rol important în sistemul ONU de promovare a drepturilor femeilor și reunire a tuturor actorilor majori pentru a produce schimbări la nivel de politici și a coordona acțiunile tematice;

                              (am)

                              să-și asume un rol ambițios și constructiv în cadrul mecanismului pentru evaluarea punerii în aplicare a Convenției ONU împotriva criminalității transnaționale organizate și a Protocolului la aceasta privind prevenirea, reprimarea și pedepsirea traficului de persoane, pentru a întări eforturile internaționale de combatere a traficului de ființe umane, incluzând perspectiva femeilor, copiilor și migranților, care sunt expuși unui risc crescut de exploatare;

                              (an)

                              să consulte îndeaproape Parlamentul cu privire la procesul de implementare a concluziilor Consiliului și să asocieze Parlamentul în toate domeniile de politică în care diplomația parlamentară poate crea sinergii valoroase și poate consolida capacitatea de informare, impactul pozitiv și poziția de lider a UE ca ansamblu;

                              (ao)

                              să solicite acțiuni imediate pentru a soluționa criza tot mai profundă a drepturilor omului din Xinjiang, cel puțin pentru a ancheta persecuțiile etnice și religioase raportate în această regiune; Parlamentul solicită, în această privință, crearea unui mecanism independent de monitorizare al ONU privind drepturile omului în China, care ar putea să includă un raportor special al ONU, un grup de experți al CDO sau un trimis special; să solicite Consiliului pentru Drepturile Omului al ONU să organizeze o sesiune specială privind criza;

                  2.

                  încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Consiliului, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Comisiei și, pentru informare, Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite și Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite.

         (1)  JO C 118, 8.4.2020, p. 165.

         (2)  Texte adoptate, P9_TA(2020)0008.

         (3)  JO C 433, 23.12.2019, p. 86.

         (4)  JO C 86, 6.3.2018, p. 33.

         (5)  https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/EN/foraff/137584.pdf

         (6)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8416-2013-INIT/ro/pdf

         (7)  http://yogyakartaprinciples.org/wp-content/uploads/2016/08/principles_en.pdf; http://yogyakartaprinciples.org/wp-content/uploads/2017/11/A5_yogyakartaWEB-2.pdf


title: Recomandarea (UE) 2022/290 a Consiliului din 22 februarie 2022 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții

text:
                  24.2.2022

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 43/79

         RECOMANDAREA (UE) 2022/290 A CONSILIULUI
         din 22 februarie 2022
         de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) literele (b) și (e) și articolul 292 prima și a doua teză,
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     La 30 iunie 2020, Consiliul a adoptat Recomandarea (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (1).

                     (2)

                     La 2 februarie 2021, Consiliul a modificat Recomandarea (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (2), în scopul actualizării criteriilor utilizate pentru a evalua dacă aceste călătorii neesențiale din țări terțe sunt sigure și ar trebui să fie permise.

                     (3)

                     Aceeași modificare a introdus mecanisme de limitare a răspândirii în UE (3) a variantelor SARS-COV-2 care suscită îngrijorare.

                     (4)

                     La 20 mai 2021, Consiliul a modificat Recomandarea (UE) 2020/912 (4) pentru a ține seama de desfășurarea și de efectele pozitive ale campaniilor de vaccinare în ceea ce privește limitarea răspândirii virusului, precum și pentru a limita și mai mult importarea și răspândirea în UE a noilor variante SARS-CoV-2 care suscită îngrijorare sau care prezintă interes epidemiologic.

                     (5)

                     La 14 iunie 2021, Parlamentul și Consiliul au adoptat Regulamentele (UE) 2021/953 (5) și (UE) 2021/954 (6) privind certificatul digital al UE privind COVID. Certificatul digital al UE privind COVID s-a dovedit a fi un instrument fundamental care a contribuit la reluarea călătoriilor în interiorul UE.

                     (6)

                     De la adoptarea Regulamentului (UE) 2021/953, Comisia a adoptat mai multe acte de punere în aplicare care stabilesc faptul că certificatele privind COVID eliberate de o anumită țară terță trebuie considerate echivalente cu certificatele eliberate de statele membre în conformitate cu regulamentul menționat. Prin urmare, certificatele de vaccinare, vindecare și testare care fac obiectul unor astfel de acte de punere în aplicare pot fi autentificate în condiții de siguranță și fiabilitate. În consecință, certificatul digital al UE privind COVID, în special deciziile de punere în aplicare adoptate pe această bază, a(u) facilitat, de asemenea, reluarea în condiții de siguranță a călătoriilor din țări terțe către UE (7).

                     (7)

                     Abordarea actuală prevăzută în Recomandarea (UE) 2020/912 ar trebui să fie actualizată pentru a ține seama de instituirea certificatului digital al UE privind COVID, precum și având în vedere evoluția pandemiei, inclusiv apariția variantei Omicron, care suscită îngrijorare, creșterea ratei de vaccinare și eliminarea treptată a restricțiilor privind călătoriile la nivel mondial.

                     (8)

                     Din perspectiva evoluției situației epidemiologice, Consiliul European a solicitat, în concluziile sale din 22 octombrie 2021, continuarea coordonării pentru a facilita libera circulație în cadrul UE și călătoriile către aceasta, precum și o revizuire a celor două recomandări, inclusiv a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului.

                     (9)

                     Perioada standard de acceptare a certificatelor de vaccinare eliberate de țări terțe după finalizarea seriei de vaccinare primară ar trebui să fie de 270 de zile. Pentru a se asigura o abordare coordonată, statele membre nu ar trebui să accepte certificatele de vaccinare eliberate după finalizarea seriei de vaccinare primară dacă au trecut mai mult de 270 de zile de la administrarea dozei indicate în aceste certificate. În acest caz, statele membre ar trebui să accepte certificate de vaccinare care indică faptul că s-a administrat o doză suplimentară după finalizarea seriei de vaccinare primară.

                     (10)

                     Pentru a facilita și mai mult călătoriile în condiții de siguranță către UE, pragul pentru rata de notificare cumulată a cazurilor de COVID-19 pe o perioadă de 14 zile la 100 000 de locuitori ar trebui să fie majorat de la 75 la 100 de locuitori. În același timp și pentru a ține seama de capacitățile sporite de testare la aproape doi ani de la apariția primului caz de COVID-19, rata minimă de testare săptămânală necesară ar trebui, de asemenea, să crească de la 300 la 600 de teste la 100 000 de locuitori. Acest lucru ar trebui să sporească și mai mult fiabilitatea datelor utilizate pentru a determina în ce măsură călătoriile neesențiale ar trebui să fie posibile dintr-o anumită țară terță.

                     (11)

                     Pentru a facilita călătoriile neesențiale către Uniune și pentru a spori previzibilitatea pentru călătorii din țările terțe, statele membre ar trebui să accepte nu numai vaccinurile împotriva COVID-19 cărora li s-a acordat o autorizație de introducere pe piață în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (8), ci și vaccinurile împotriva COVID-19 în cazul cărora s-a finalizat procedura de înscriere pe lista Organizației Mondiale a Sănătății (OMS) privind utilizările de urgență.

                     (12)

                     În plus, ca alternativă la vaccinare, statele membre ar trebui să permită călătoriile neesențiale efectuate de persoane care s-au vindecat de COVID-19 în ultimele 180 de zile anterioare călătoriei către UE și care dețin un certificat digital al UE privind COVID sau un certificat care a fost recunoscut ca fiind echivalent cu certificatul digital al UE privind COVID.

                     (13)

                     În același timp, pentru a reduce și mai mult riscul de transmitere a virusului SARS-CoV-2, statele membre ar putea să solicite, de asemenea, o dovadă valabilă a unui test negativ bazat pe reacția în lanț a polimerazei în timp real (RT-PCR) înainte de plecare atunci când (i) călătorului i s-a administrat un vaccin împotriva COVID-19 în cazul căruia s-a finalizat procedura de înscriere pe lista OMS privind utilizările de urgență, dar care nu figurează pe lista vaccinurilor autorizate în UE în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004, sau atunci când (ii) călătorul s-a vindecat de COVID-19 în ultimele 180 de zile anterioare călătoriei către UE.

                     (13a)

                     Din cauza faptului că s-ar putea să nu fie posibil să se verifice autenticitatea, integritatea și valabilitatea certificatelor de vaccinare eliberate de țări terțe care nu utilizează cadrul de încredere al certificatului digital al UE privind COVID sau al unui certificat de vaccinare care a fost recunoscut ca fiind echivalent cu acesta, statele membre ar putea solicita, de asemenea, o dovadă valabilă a unui test RT-PCR negativ înainte de plecare în cazul în care călătorul este vaccinat complet cu un vaccin împotriva COVID-19 care a primit o autorizație de introducere pe piață în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004, dar nu deține un certificat digital al UE privind COVID sau un certificat care a fost recunoscut ca fiind echivalent cu acesta.

                     (14)

                     Copiilor care au împlinit deja 6 ani, dar nu au împlinit încă 18 ani ar trebui să li se permită să efectueze călătorii cu condiția să fi avut un rezultat negativ la un test RT-PCR efectuat înainte de plecare. În aceste cazuri, statele membre ar putea să solicite efectuarea unor teste suplimentare după sosire, intrarea în carantină sau autoizolarea. În cazul în care copiii care au împlinit deja 6 ani, dar nu au împlinit încă 18 ani dețin o dovadă valabilă a vaccinării împotriva COVID-19 eliberată pe baza unui vaccin împotriva COVID-19 autorizat în UE în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004, nu ar trebui să fie necesar niciun test. Copiii cu vârsta sub 6 ani care călătoresc împreună cu un adult nu ar trebui să facă obiectul unor cerințe suplimentare.

                     (14a)

                     Statele membre ar putea permite călătorii neesențiale în cazul persoanelor pentru care vaccinarea acceptată împotriva COVID-19 este contraindicată din punct de vedere medical, cu condiția ca aceste persoane să fi prezentat documentele necesare și să fi obținut un rezultat negativ la un test RT-PCR înainte de plecare.

                     (15)

                     Având în vedere creșterea ratei de vaccinare la nivel mondial, este oportun să se înceapă luarea în considerare a unei treceri treptate de la actuala abordare hibridă, care este bazată pe țară/persoană, la o abordare bazată exclusiv pe persoană și să se elimine restricțiile privind călătoriile exclusiv în funcție de situația călătorilor din punctul de vedere al vaccinării sau de funcția/necesitatea persoanei care efectuează călătoria. Cu toate acestea, în prezent există în continuare țări terțe cu un acces limitat la vaccinuri sau cu o rată scăzută de vaccinare. Prin urmare, pentru a acorda timp țărilor terțe să își majoreze ratele de vaccinare, inclusiv administrarea unor doze de rapel pentru a asigura valabilitatea certificatelor de vaccinare, și în urma unei evaluări generale prealabile a situației vaccinării în țările terțe pe baza datelor furnizate, printre altele, de delegațiile UE, până la 30 aprilie 2022 recomandarea ar trebui să fie revizuită de Comisie în vederea eliminării anexei I, ținând seama de creșterea ratei de vaccinare la nivel mondial. Comisia ar trebui să raporteze Consiliului și ar putea să îi prezinte, după caz, o propunere de eliminare a anexei I.

                     (16)

                     În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică. Deoarece prezenta recomandare constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen, Danemarca decide, în conformitate cu articolul 4 din protocolul respectiv, în termen de șase luni de la data la care Consiliul decide cu privire la prezenta recomandare, dacă o va pune în aplicare.

                     (17)

                     Prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (9); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică.

                     (18)

                     În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (10), care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (11).

                     (19)

                     În ceea ce privește Elveția, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (12), care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (13).

                     (20)

                     În ceea ce privește Liechtensteinul, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (14), care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (15).

                     (21)

                     Statutul juridic al prezentei recomandări, astfel cum se menționează în considerentele 15-19, nu aduce atingere necesității ca toate statele membre, în interesul bunei funcționări a spațiului Schengen, să decidă cu privire la eliminarea restricției asupra călătoriilor neesențiale către Uniune într-un mod coordonat,

               ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
         Recomandarea (UE) 2020/912 se modifică după cum urmează:

                     1.

                     De la 1 martie 2022, la punctul 2 al doilea paragraf, numărul „75” se înlocuiește cu „100”, iar numărul „300” se înlocuiește cu „600”.

                     2.

                     De la 1 martie 2022, la punctul 6a, primul, al doilea și al treilea paragraf se înlocuiesc cu următorul text:
                     „Fără a aduce atingere punctului 6 literele (a) și (b), în cazul în care statele membre acceptă o dovadă a vaccinării în scopul de a aplica o derogare de la restricțiile de călătorie impuse pentru a limita răspândirea COVID-19, statele membre ar trebui, în principiu, să elimine restricția temporară aplicabilă călătoriilor neesențiale către UE în ceea ce privește călătorii cărora, cu cel puțin 14 zile înainte de intrarea în zona UE+, li s-a administrat ultima doză recomandată dintr-un vaccin împotriva COVID-19 care a fost autorizat în UE în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (*1), cu condiția să fi trecut mai puțin de 270 de zile de la administrarea dozei indicate în certificatul de vaccinare pentru finalizarea seriei de vaccinare primară sau ca respectivilor călători să li se fi administrat o doză suplimentară după finalizarea seriei de vaccinare primară.
                     Statele membre ar trebui, de asemenea, să elimine restricția temporară aplicabilă călătoriilor neesențiale către UE și în ceea ce privește călătorii cărora, cu cel puțin 14 zile înainte de intrarea în zona UE+, li s-a administrat ultima doză recomandată dintr-un vaccin împotriva COVID-19 în cazul căruia s-a finalizat procedura de înscriere pe lista OMS privind utilizările de urgență, cu condiția să fi trecut mai puțin de 270 de zile de la administrarea dozei indicate în certificatul de vaccinare pentru finalizarea seriei de vaccinare primară sau ca respectivilor călători să li se fi administrat o doză suplimentară după finalizarea seriei de vaccinare primară.
                     Statele membre ar trebui, de asemenea, să elimine restricția temporară aplicabilă călătoriilor neesențiale către UE în ceea ce privește călătorii care s-au vindecat de COVID-19 în ultimele 180 de zile anterioare călătoriei către UE.
                     În acest scop, călătorii care doresc să efectueze o călătorie neesențială către un stat membru ar trebui să dețină:

                                 (a)

                                 fie o dovadă valabilă a vaccinării împotriva COVID-19, eliberată pe baza administrării unui vaccin împotriva COVID-19 autorizat în UE în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004,

                                 (b)

                                 fie o dovadă valabilă a vaccinării împotriva COVID-19, eliberată pe baza administrării de vaccinuri împotriva COVID-19 în cazul cărora s-a finalizat procedura de înscriere pe lista OMS privind utilizările de urgență, dar care nu figurează pe lista vaccinurilor autorizate în UE în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004,

                                 (c)

                                 fie o dovadă valabilă a vindecării.

                           Pentru călătorii care intră sub incidența literelor (b) și (c) de mai sus, statul membru ar putea să solicite, de asemenea, o dovadă valabilă a unui test negativ bazat pe reacția în lanț a polimerazei în timp real (RT-PCR), efectuat cu cel mult 72 de ore înainte de plecare. Pentru călătorii care intră sub incidența literei (b), statele membre ar putea aplica măsuri sanitare suplimentare, cum ar fi izolarea, carantina sau administrarea unui vaccin autorizat în UE în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004.
                     Pe lângă certificatele digitale ale UE privind COVID, statele membre ar trebui să accepte dovezile vaccinării împotriva COVID-19 sau ale vindecării de COVID-19 dacă acestea corespund unor certificate care au fost recunoscute ca fiind echivalente cu cele eliberate în conformitate cu Regulamentul (UE) 2021/953 al Parlamentului European și al Consiliului (*2) într-un act de punere în aplicare adoptat de Comisie în temeiul articolului 8 din regulamentul menționat.
                     În cazul în care nu a fost adoptat un astfel de act privind certificatele eliberate de o țară terță, statele membre ar putea accepta, în conformitate cu legislația națională, o dovadă a testării și a vaccinării eliberată de țara terță, ținând seama de necesitatea de a putea verifica autenticitatea, valabilitatea și integritatea certificatului și dacă acesta conține toate datele relevante, astfel cum se prevede în Regulamentul (UE) 2021/953.
                     În acest caz, acestea ar putea solicita o dovadă valabilă a unui test RT-PCR negativ înainte de plecare pentru călătorii vaccinați complet cu un vaccin împotriva COVID-19 care a primit o autorizație de introducere pe piață în temeiul Regulamentului (CE) nr. 726/2004, dar care nu dețin un certificat digital al UE privind COVID sau un certificat care a fost recunoscut ca fiind echivalent cu acesta.
                     Cu excepția cazului în care fac obiectul dispozițiilor sus-menționate, copiilor care au împlinit deja 6 ani, dar nu au împlinit încă 18 ani ar trebui de asemenea să li se permită să efectueze călătorii neesențiale către un stat membru dacă dețin o dovadă valabilă a unui test negativ bazat pe reacția în lanț a polimerazei în timp real (RT-PCR), efectuat cu cel mult 72 de ore înainte de plecare. În aceste cazuri, statele membre ar putea să solicite efectuarea unor teste suplimentare după sosire, precum și intrarea în carantină sau autoizolarea. Copiii cu vârsta sub 6 ani care călătoresc împreună cu un adult nu ar trebui să facă obiectul unor cerințe suplimentare.

                        (*1)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 136, 30.4.2004, p. 1)."

                        (*2)  Regulamentul (UE) 2021/953 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2021 privind cadrul pentru eliberarea, verificarea și acceptarea certificatelor interoperabile de vaccinare, testare și vindecare de COVID-19 (certificatul digital al UE privind COVID) pentru a facilita libera circulație pe durata pandemiei de COVID-19 (JO L 211, 15.6.2021, p. 1).”"

                     3.

                     Se introduce un nou punct 12:

                                 „12.

                                 Până la 30 aprilie 2022, Comisia ar trebui să revizuiască recomandarea în vederea eliminării anexei I, ținând seama de creșterea ratei de vaccinare la nivel mondial.
                                 Comisia ar trebui să raporteze Consiliului și ar putea să îi prezinte, după caz, o propunere de eliminare a anexei I.”

            Adoptată la Bruxelles, 22 februarie 2022.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               C. BEAUNE

            (1)  Recomandarea (UE) 2020/912 a Consiliului din 30 iunie 2020 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (JO L 208I, 1.7.2020, p. 1).

            (2)  Recomandarea (UE) 2021/132 a Consiliului din 2 februarie 2021 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (JO L 41, 4.2.2021, p. 1).

            (3)  „Zona UE+” cuprinde toate statele membre ale spațiului Schengen (inclusiv Bulgaria, Croația, Cipru și România), precum și cele patru țări asociate spațiului Schengen. Include, de asemenea, Irlanda, în cazul în care aceasta decide să se alinieze la măsurile respective.

            (4)  Recomandarea (UE) 2021/816 a Consiliului din 20 mai 2021 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (JO L 182, 21.5.2021, p. 1).

            (5)  Regulamentul (UE) 2021/953 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2021 privind cadrul pentru eliberarea, verificarea și acceptarea certificatelor interoperabile de vaccinare, testare și vindecare de COVID-19 (certificatul digital al UE privind COVID) pentru a facilita libera circulație pe durata pandemiei de COVID-19 (JO L 211, 15.6.2021, p. 1).

            (6)  Regulamentul (UE) 2021/954 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2021 privind cadrul pentru eliberarea, verificarea și acceptarea certificatelor interoperabile de vaccinare, testare și vindecare de COVID-19 (certificatul digital al UE privind COVID) referitor la resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere legală sau care au reședință legală pe teritoriul statelor membre, pe durata pandemiei de COVID-19 (JO L 211, 15.6.2021, p. 24).

            (7)  Lista actualizată a deciziilor de echivalență este publicată pe următoarea pagină web:
         https://ec.europa.eu/info/publications/commission-implementing-decisions-eu-equivalence-covid-19-certificates-issued-non-eu-countries_en

            (8)  Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor la nivelul Uniunii privind autorizarea și supravegherea medicamentelor de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente (JO L 136, 30.4.2004, p. 1).

            (9)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (10)  JO L 176, 10.7.1999, p. 36.

            (11)  Decizia 1999/437/CE a Consiliului din 17 mai 1999 privind anumite modalități de aplicare a Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state în vederea punerii în aplicare, a asigurării respectării și dezvoltării acquis-ului Schengen (JO L 176, 10.7.1999, p. 31).

            (12)  JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

            (13)  Decizia 2008/146/CE a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 1).

            (14)  JO L 160, 18.6.2011, p. 21.

            (15)  Decizia 2011/350/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne și circulația persoanelor (JO L 160, 18.6.2011, p. 19).


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 17 februarie 2022 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorul extern al Bank of Greece (BCE/2022/3) 2022/C 102/01

text:
               2.3.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 102/1

      RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
      din 17 februarie 2022
      către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorul extern al Bank of Greece
      (BCE/2022/3)
      (2022/C 102/01)
      CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
      având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
      întrucât:

                  (1)

                  Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

                  (2)

                  Mandatul actualului auditor extern al Bank of Greece, Deloitte Certified Public Accountants S.A., va înceta după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2021. Prin urmare, este necesară desemnarea unui auditor extern începând cu exercițiul financiar 2022.

                  (3)

                  Bank of Greece a selectat Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors Accountants S.A. drept auditor extern pentru exercițiile financiare 2022-2026, cu opțiunea extinderii acestui mandat pentru exercițiile financiare 2027 și 2028.

            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
      Se recomandă desemnarea Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors Accountants S.A. drept auditor extern al Bank of Greece pentru exercițiile financiare 2022-2026, cu opțiunea extinderii acestui mandat pentru exercițiile financiare 2027 și 2028.

         Adoptată la Frankfurt pe Main, 17 februarie 2022.

               Președintele BCE

            Christine LAGARDE