title: 2014/710/UE: Recomandarea Comisiei din 9 octombrie 2014 privind piețele relevante de produse și de servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante , în conformitate cu Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               11.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 295/79

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 9 octombrie 2014
   privind piețele relevante de produse și de servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante, în conformitate cu Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice
   (Text cu relevanță pentru SEE)

      (2014/710/UE)

   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (1), în special articolul 15 alineatul (1),
   având în vedere avizul Organismului Autorităților Europene de Reglementare în Domeniul Comunicațiilor Electronice (OAREC) și avizul Comitetului pentru comunicații (COCOM),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 2002/21/CE stabilește un cadru legislativ pentru sectorul comunicațiilor electronice care vizează, inter alia, să răspundă tendințelor de convergență prin includerea tuturor rețelelor și serviciilor de comunicații electronice în domeniul său de aplicare. În conformitate cu Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2), cadrul de reglementare are ca obiectiv, inter alia, reducerea treptată a reglementărilor ex ante specifice sectorului, pe măsură ce se intensifică concurența pe piață și, în cele din urmă, reglementarea comunicațiilor electronice doar prin dreptul concurenței.

               (2)

               În conformitate cu acest obiectiv, scopul prezentei recomandări este să identifice piețele de produse și de servicii în cazul cărora reglementarea ex ante poate fi justificată în conformitate cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE. Obiectivul oricărei intervenții de reglementare ex ante este, în ultimă instanță, de a genera beneficii pentru utilizatorii finali prin transformarea piețelor cu amănuntul în piețe efectiv concurențiale în mod durabil. Este probabil ca, în viitor, autoritățile naționale de reglementare să fie treptat în măsură să constate că piețele cu amănuntul sunt concurențiale, chiar și în absența reglementării la nivel angro, în special ținând seama de îmbunătățirile preconizate în ceea ce privește inovarea și concurența.

               (3)

               Definiția piețelor relevante se poate modifica în timp, pe măsură ce caracteristicile produselor și ale serviciilor pot evolua, iar posibilitățile de substituire din perspectiva cererii și a ofertei pot suferi modificări. Dat fiind faptul că Recomandarea 2007/879/CE a Comisiei (3) este în vigoare de peste șase ani, în prezent este oportun ca aceasta să fie revizuită pe baza evoluțiilor înregistrate pe piață de la adoptarea sa.Prin urmare, prezenta recomandare înlocuiește Recomandarea 2007/879/CE și furnizează autorităților naționale de reglementare orientări privind viitoarele analize de piață.

               (4)

               Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE prevede obligația Comisiei de a identifica piețe din sectorul comunicațiilor electronice ale căror caracteristici pot justifica impunerea unor obligații de reglementare, în conformitate cu principiile dreptului concurenței. Prin urmare, principiile dreptului concurenței sunt utilizate în prezenta recomandare pentru a defini piețele de produse din sectorul comunicațiilor electronice.

               (5)

               În conformitate cu articolul 15 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE, este de competența autorităților naționale de reglementare să definească, în conformitate cu dreptul concurenței și ținând seama în cea mai mare măsură de prezenta recomandare, piețele relevante corespunzătoare circumstanțelor naționale, în special piețele geografice relevante de pe teritoriul lor.

               (6)

               În conformitate cu articolul 16 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE, obligațiile de reglementare ex ante sunt impuse numai pe piețe care nu sunt efectiv concurențiale. Astfel cum s-a explicat la considerentul 27 din directivă, acestea sunt piețe în care există una sau mai multe întreprinderi cu o putere de piață semnificativă și în care soluțiile oferite de dreptul concurenței intern și al UE nu sunt suficiente pentru rezolvarea problemei de concurență identificate. De asemenea, analiza caracterului efectiv al concurenței ar trebui să stabilească dacă există perspective de concurență pe piață și dacă, prin urmare, se prevede o persistență a lipsei concurenței efective.

               (7)

               Atât pentru Comisie, cât și pentru autoritățile naționale de reglementare, punctul de plecare pentru identificarea piețelor angro care pot face obiectul reglementării ex ante este analiza piețelor cu amănuntul corespunzătoare. Această analiză a piețelor cu amănuntul se efectuează luând în considerare substituibilitatea din punctul de vedere al cererii și, dacă este cazul, al ofertei, dintr-o perspectivă orientată spre viitor pentru un orizont de timp dat. Atunci când definesc piețele relevante în conformitate cu articolul 15 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE, autoritățile naționale de reglementare ar trebui să identifice o zonă geografică în care condițiile de concurență sunt similare sau suficient de omogene și care poate fi deosebită de zonele învecinate în care condițiile de concurență predominante diferă în mod considerabil, în special în ceea ce privește stabilirea faptului dacă un potențial operator cu putere semnificativă pe piață acționează în mod uniform în zona acoperită de rețeaua sa sau dacă acesta își desfășoară activitatea în condiții de concurență care diferă în mod considerabil, astfel încât activitățile sale sunt limitate în unele zone, însă nu și în altele.

               (8)

               Ar trebui să se evalueze dacă piețele cu amănuntul sunt efectiv concurențiale dintr-o perspectivă orientată către viitor în absența unei reglementări întemeiate pe constatarea unei puteri de piață semnificative. Pe de altă parte, analiza ar trebui să țină seama de efectele altor tipuri de reglementări aplicabile pieței (piețelor) cu amănuntul relevante și pieței (piețelor) angro conexe pe întreaga durată a perioadei în cauză.

               (9)

               Atunci când se efectuează o analiză de piață în temeiul articolului 16 din Directiva 2002/21/CE, evaluarea unei piețe ar trebui realizată dintr-o perspectivă orientată către viitor, pornind de la condițiile de piață existente. Analiza ar trebui să evalueze dacă există perspective de concurență pe piață și dacă orice lipsă a concurenței are un caracter durabil, ținând seama de evoluțiile preconizate sau previzibile ale pieței (4).

               (10)

               În cazul în care piața cu amănuntul în cauză nu este efectiv concurențială dintr-o perspectivă orientată către viitor în absența reglementării ex ante, ar trebui să se evalueze piața (piețele) angro corespunzătoare care poate (pot) face obiectul reglementării ex ante în conformitate cu articolul 16 din Directiva 2002/21/CE. Atunci când se analizează delimitările și puterea de piață de pe o piață (piețe) angro relevantă (relevante) corespunzătoare pentru a determina dacă aceasta (acestea) este (sunt) efectiv concurențială (concurențiale), ar trebui să se ia în considerare constrângerile concurențiale directe și indirecte, indiferent dacă aceste constrângeri rezultă din rețele de comunicații electronice, servicii de comunicații electronice sau alte tipuri de servicii ori de aplicații care sunt comparabile din perspectiva utilizatorilor finali (5). Pe de altă parte, dacă piața cu amănuntul în cauză este efectiv concurențială dintr-o perspectivă orientată către viitor în absența reglementării ex ante la nivel angro pe piața (piețele) relevantă (relevante) corespunzătoare, acest fapt ar trebui să determine autoritatea națională de reglementare să concluzioneze că reglementarea nu mai este necesară la nivel angro. Într-un astfel de caz, piața (piețele) angro relevantă (relevante) corespunzătoare ar trebui să fie evaluată (evaluate) în vederea retragerii reglementării ex ante. În cazul în care piețele angro sunt legate vertical în lanțul de aprovizionare, se va analiza mai întâi piața angro care este situată cel mai în amonte de piața cu amănuntul în cauză.

               (11)

               Piețele angro enumerate în anexă pot avea astfel de caracteristici care justifică reglementarea ex ante deoarece, în general, acestea îndeplinesc următoarele trei criterii cumulative, care au fost, de asemenea, utilizate în versiunile precedente ale recomandării, în vederea identificării piețelor care pot face obiectul reglementărilor ex ante. Primul criteriu este prezența unor bariere însemnate și netranzitorii la intrare. Având însă în vedere caracterul dinamic al piețelor din sectorul comunicațiilor electronice și funcționarea acestor piețe, atunci când se efectuează o analiză prospectivă, în vederea identificării piețelor relevante pentru o posibilă reglementare ex ante, ar trebui, de asemenea, să se ia în considerare posibilitățile de depășire a barierelor la intrare în orizontul de timp relevant. Al doilea criteriu stabilește dacă o structură de piață tinde către o concurență efectivă într-un orizont de timp relevant. Aplicarea acestui criteriu implică examinarea situației concurenței bazate pe infrastructură și a altor tipuri de concurență, dincolo de barierele la intrare. Al treilea criteriu este acela că respectiva (respectivele) disfuncționalitate (disfuncționalități) a (ale) pieței nu ar fi remediată (remediate) în mod corespunzător doar aplicând dreptul concurenței. Principalii indicatori care trebuie luați în considerare atunci când se evaluează primul și cel de al doilea criteriu sunt similari celor examinați în cadrul unei analize de piață orientate către viitor pentru a determina prezența unei puteri de piață semnificative. Este vorba, în special, de indicatorii privind barierele la intrare în absența reglementării (inclusiv amploarea costurilor nerecuperabile), structura pieței, performanța și dinamica pieței, inclusiv indicatori cum ar fi cotele de piață și tendințele aferente, prețurile de piață și tendințele aferente, precum și dimensiunea și acoperirea rețelelor sau a infrastructurilor concurente.

               (12)

               În ceea ce privește primul criteriu, în sensul prezentei recomandări sunt relevante două tipuri de bariere la intrare: barierele structurale și barierele juridice sau de reglementare. Barierele structurale la intrare sunt determinate de caracteristicile inițiale privind costurile sau cererea, care creează condiții asimetrice între operatorii istorici și cei noi, stânjenind sau împiedicând intrarea pe piață a celor din urmă. De exemplu, pot exista bariere structurale însemnate atunci când piața este caracterizată de avantaje de costuri absolute, economii de scară și/sau economii de gamă substanțiale, constrângeri în materie de capacitate și costuri nerecuperabile ridicate. O barieră structurală conexă poate exista și în cazul în care furnizarea serviciilor necesită o componentă de rețea care nu poate fi duplicată din motive tehnice sau poate fi duplicată doar cu niște costuri care fac ca activitatea respectivă să devină neatractivă din punct de vedere economic pentru concurenți.

               (13)

               Barierele juridice sau de reglementare nu sunt determinate de condiții economice, ci rezultă în urma unor măsuri legislative, administrative sau de alt tip care au un efect direct asupra condițiilor de intrare și/sau asupra poziționării operatorilor pe piața relevantă. Un exemplu de barieră juridică sau de reglementare care stânjenește sau împiedică intrarea pe piață îl constituie limitarea numărului de întreprinderi care au acces la spectru pentru furnizarea de servicii conexe. Alte exemple de bariere juridice sau de reglementare îl constituie controalele asupra prețurilor sau alte măsuri privind prețurile care le sunt impuse întreprinderilor și care afectează nu numai intrarea, ci și poziționarea pe piață a acestora. Barierele juridice sau de reglementare care sunt susceptibile să fie eliminate în orizontul de timp relevant nu ar trebui să fie considerate în mod normal ca reprezentând bariere la intrare de natură să îndeplinească primul criteriu.

               (14)

               De asemenea, barierele la intrare pot deveni mai puțin relevante în ceea ce privește piețele bazate pe inovare, care se caracterizează prin progres tehnologic continuu. Pe astfel de piețe, constrângerile concurențiale sunt generate adesea de amenințările în materie de inovare din partea unor concurenți potențiali care nu sunt încă prezenți pe piață. Pe piețele bazate pe inovare poate exista o concurență dinamică sau pe termen mai lung între întreprinderi care nu sunt în mod necesar concurente pe o piață „statică” existentă. Prezenta recomandare identifică piețe în cazul cărora se preconizează că barierele la intrare vor persista de-a lungul unei perioade previzibile de timp. Pentru a evalua dacă este probabil ca barierele la intrare să persiste în absența reglementării, este necesar să se analizeze dacă în sector s-au înregistrat intrări frecvente și de succes și dacă intrările respective au fost sau sunt susceptibile să fie, în viitor, suficient de rapide și de îndelungate pentru a limita puterea de piață. Relevanța barierelor la intrare va depinde, inter alia, de nivelul minim de eficiență a producției și de costurile care nu pot fi recuperate.

               (15)

               Chiar și în cazul în care o piață este caracterizată de bariere însemnate la intrare, alți factori structurali de pe piața respectivă pot determina ca piața să tindă în continuare să devină efectiv concurențială într-un orizont de timp relevant. O tendință către o concurență efectivă implică faptul că piața va ajunge la o situație de concurență efectivă în absența reglementării ex ante fie în perioada care face obiectul analizei, fie ulterior perioadei respective, cu condiția ca în cursul perioadei care face obiectul analizei să fie disponibile dovezi clare privind dinamica pozitivă pe piață. Dinamica pieței poate fi determinată, de exemplu, de evoluțiile tehnologice sau de convergența unor produse și piețe care poate genera constrângeri concurențiale între operatorii care își desfășoară activitatea pe piețe de produse distincte. Această situație se poate înregistra, de asemenea, pe piețele cu un număr limitat — dar suficient — de întreprinderi care au structuri de costuri divergente și care se confruntă cu o cerere de piață caracterizată de elasticitatea prețurilor. Este posibil, de asemenea, să existe un excedent de capacitate pe o piață care în mod normal ar permite întreprinderilor concurente să își extindă foarte rapid producția ca reacție la orice creștere a prețurilor. Pe astfel de piețe, cotele de piață se pot modifica în timp și/sau se pot observa scăderi ale prețurilor.

               (16)

               Al treilea criteriu are rolul de a evalua gradul de adecvare a măsurilor corective care pot fi impuse în temeiul dreptului concurenței pentru a remedia disfuncționalitatea (disfuncționalitățile) persistentă (persistente) identificată (identificate) a (ale) pieței, în special având în vedere faptul că obligațiile de reglementare ex ante pot preveni cu eficacitate încălcările dreptului concurenței. Este probabil ca intervențiile în temeiul dreptului concurenței să fie insuficiente în cazul în care, de exemplu, o intervenție pentru remedierea unei (unor) disfuncționalități persistente a (ale) pieței trebuie să îndeplinească numeroase criterii de conformitate sau în cazul în care intervențiile frecvente și/sau în timp util sunt indispensabile. Prin urmare, reglementarea ex ante ar trebui să fie considerată o completare adecvată a dreptului concurenței atunci când acesta singur nu ar remedia în mod corespunzător disfuncționalitatea (disfuncționalitățile) persistentă (persistente) identificată (identificate) a (ale) pieței.

               (17)

               Aplicarea acestor trei criterii cumulative ar trebui să limiteze numărul de piețe din sectorul comunicațiilor electronice în care se impun obligații de reglementare ex ante, contribuind astfel la realizarea unuia dintre obiectivele cadrului de reglementare, și anume reducerea treptată a normelor sectoriale ex ante, pe măsură ce se dezvoltă concurența pe piață. Neîndeplinirea unuia dintre cele trei criterii ar indica faptul că o piață nu ar trebui identificată ca putând să facă obiectul reglementării ex ante.

               (18)

               Reglementarea ex ante impusă la nivelul angro ar trebui să fie considerată suficientă pentru remedierea problemelor potențiale de concurență pe piața (piețele) din aval conexă (conexe). O piață în aval ar trebui să facă obiectul reglementării ex ante numaiîn cazul în care concurența pe piața respectivă este caracterizată în continuare de o putere de piață semnificativă, în pofida faptului că pe piața (piețele) angro din aval conexă (conexe) există reglementare ex ante. Având în vedere progresele înregistrate în domeniul concurenței datorită reglementării, prezenta recomandare identifică numai piețele relevante la nivelul angro. Se crede că reglementarea acestora poate să remedieze lipsa concurenței efective la nivelul angro, care, la rândul său, este cauza unor disfuncționalități identificate ale pieței pe piețele cu amănuntul conexe. În cazul în care o autoritate națională de reglementare demonstrează, cu toate acestea, că intervențiile la nivel angro nu au dat rezultate, piața cu amănuntul relevantă poate face obiectul reglementării ex ante, cu condiția ca autoritatea națională de reglementare să fi constatat că cerințele testului celor trei criterii prevăzut în prezenta recomandare sunt îndeplinite.

               (19)

               Piețele enumerate în anexă au fost identificate pe baza celor trei criterii cumulative menționate anterior. Autoritățile naționale de reglementare ar trebui să pornească de la prezumția că, pe aceste piețe, cele trei criterii sunt îndeplinite. Cu toate acestea, dacă o autoritate națională de reglementare concluzionează că, în absența reglementării la nivelul angro, piața (piețele) cu amănuntul, astfel cum este (sunt) definită (definite), prezintă o concurență durabilă, aceasta ar trebui, de asemenea, să concluzioneze că reglementarea ex ante nu mai este necesară la nivelul angro.

               (20)

               Pentru piețele enumerate în anexă, o autoritate națională de reglementare poate considera în continuare că este oportun, pe baza unor circumstanțe naționale specifice, să efectueze propriul său test al celor trei criterii. O autoritate națională de reglementare poate concluziona că cerințele testului celor trei criterii sunt sau nu îndeplinite în circumstanțele naționale. Dacă cerințele testului celor trei criterii nu sunt îndeplinite pentru o anumită piață enumerată în recomandare, autoritatea națională de reglementare nu ar trebui să impună obligații de reglementare pe piața respectivă.

               (21)

               Autoritățile naționale de reglementare pot să identifice alte piețe decât cele enumerate în prezenta recomandare și să le aplice testul celor trei criterii. În special, dacă autoritățile naționale de reglementare, după ce au ajuns la concluzia că o piață cu amănuntul nu este efectiv concurențială în absența reglementării ex ante, intenționează să reglementeze piața (piețele) angro corespunzătoare, iar această (aceste) piață (piețe) nu este (sunt) enumerată (enumerate) în recomandare, autoritățile naționale de reglementare ar trebui să efectueze întotdeauna testul celor trei criterii. Într-un astfel de caz, se va analiza mai întâi piața angro care este situată cel mai în amonte de piața cu amănuntul în cauză în lanțul de aprovizionare vertical. Autoritățile naționale de reglementare ar trebui să efectueze o analiză treptată a piețelor situate în aval față de o intrare în amonte reglementată pentru a determina dacă acestea ar fi efectiv concurențiale în cazul în care există reglementare în amonte, până când se ajunge la piața (piețele) cu amănuntul.

               (22)

               Autoritățile naționale de reglementare ar trebui, de asemenea, să aplice testul celor trei criterii piețelor enumerate în anexele la Recomandarea 2003/311/CE a Comisiei (6) și la Recomandarea 2007/879/CE, care nu mai sunt enumerate în anexa la prezenta recomandare, dacă în prezent acestea sunt reglementate în funcție de circumstanțele naționale, pentru a evalua dacă, pe baza circumstanțelor naționale în cauză, piețele respective pot face în continuare obiectul reglementării ex ante.

               (23)

               Noile piețe emergente nu ar trebui să facă obiectul unor obligații nejustificate de reglementare ex ante, chiar dacă există un „avantaj al primului venit”, în conformitate cu Directiva 2002/21/CE. Se consideră că noile piețe emergente înglobează produse sau servicii pentru care, dat fiind faptul că sunt noi, este foarte dificil să se prevadă condițiile privind cererea sau privind intrarea pe piață și oferta și, în consecință, este dificil să se aplice testul celor trei criterii. Noile piețe emergente nu fac obiectul unor obligații nejustificate de reglementare ex ante în scopul de a promova inovațiile, astfel cum se prevede la articolul 8 din Directiva 2002/21/CE; totodată, ar trebui să se prevină blocarea piețelor respective de către întreprinderea dominantă, astfel cum se prevede, de asemenea, în Orientările Comisiei privind analiza de piață și evaluarea puterii de piață semnificative în temeiul cadrului comunitar de reglementare pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (7). Modernizările succesive ale infrastructurii rețelelor existente duc rareori la apariția unei piețe noi sau emergente. Lipsa substituibilității unui produs trebuie să fie stabilită atât din perspectiva cererii, cât și din cea a ofertei, înainte de a se putea concluziona că produsul respectiv nu este inclus într-o piață deja existentă. Apariția unor noi servicii cu amănuntul poate să genereze noi piețe angro derivate, în măsura în care serviciile respective cu amănuntul nu pot fi furnizate utilizându-se produse angro deja existente.

               (24)

               Autoritățile naționale de reglementare pun la dispoziția Comisiei, a OAREC și a altor autorități naționale de reglementare rezultatele aplicării testului celor trei criterii, efectuat în conformitate cu prezenta recomandare și care se încadrează în domeniul de aplicare al articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE. Nerespectarea obligației de a notifica un proiect de măsură care afectează comerțul dintre statele membre, astfel cum se prevede în considerentul 38 din Directiva 2002/21/CE, poate duce la declanșarea unor proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva statului membru în cauză.

               (25)

               Piețele enumerate în anexa la recomandare nu mai includ două piețe care au fost enumerate în Recomandarea 2007/879/CE (piețele 1 și 2), deoarece acestea nu mai îndeplinesc cerințele testului celor trei criterii. Întrucât ritmul evoluțiilor preconizate sau previzibile ale pieței, pe care se bazează această constatare la nivelul Uniunii, poate varia de la un stat membru la altul, circumstanțe naționale specifice pot justifica faptul că o autoritate națională de reglementare ar putea să constate că piața 1 din Recomandarea 2007/879/CE sau alte piețe cu amănuntul conexe pieței 2 din Recomandarea 2007/879/CE nu sunt încă efectiv concurențiale dintr-o perspectivă orientată către viitor în absența unor măsuri corective corespunzătoare și proporționale la nivel angro. Prin urmare, autoritățile naționale de reglementare ar putea să justifice continuarea unei intervenții de reglementare ex ante la nivel angro, cu condiția ca cerințele testului celor trei criterii să fie îndeplinite în circumstanțele naționale pentru perioada ulterioară celei care a făcut obiectul analizei. Pe celelalte piețe prevăzute în Recomandarea 2007/879/CE încă se justifică reglementarea ex ante, cu toate că delimitările piețelor 4, 5 și 6 din Recomandarea 2007/879/CE sunt redefinite. Autoritățile naționale de reglementare iau în considerare circumstanțele lor naționale atunci când delimitează aceste piețe,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               În definirea piețelor relevante corespunzătoare circumstanțelor naționale, în conformitate cu articolul 15 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE, autoritățile naționale de reglementare ar trebui să analizeze piețele de produse și de servicii identificate în anexă.

               2.

               Atunci când identifică alte piețe decât cele stabilite în anexă, autoritățile naționale de reglementare ar trebui să demonstreze, iar Comisia va verifica, faptul că următoarele trei criterii sunt îndeplinite cumulativ:

                           (a)

                           prezența unor bariere însemnate și netranzitorii de ordin structural, juridic sau legislativ la intrare;

                           (b)

                           o structură a pieței care nu tinde către o concurență efectivă în orizontul de timp relevant, având în vedere situația concurenței bazate pe infrastructură și a altor tipuri de concurență, dincolo de barierele la intrare;

                           (c)

                           dreptul concurenței este insuficient pentru a remedia singur în mod corespunzător disfuncționalitatea (disfuncționalitățile) identificată (identificate) a (ale) pieței.

               3.

               Atunci când consideră că oricare dintre piețele prevăzute în anexă nu poate face obiectul reglementării ex ante în circumstanțele naționale specifice, autoritățile naționale de reglementare ar trebui să demonstreze, iar Comisia va verifica, faptul că cel puțin unul dintre cele trei criterii prevăzute la punctul 2 nu este îndeplinit.

               4.

               Autoritățile naționale de reglementare ar trebui să ia în considerare toate constrângerile concurențiale relevante, indiferent dacă se consideră că respectivele constrângeri sunt determinate de rețele de comunicații electronice, de serviciile de comunicații electronice sau de alte tipuri de servicii ori de aplicații care sunt comparabile din perspectiva utilizatorului final.

               5.

               Prezenta recomandare nu aduce atingere definițiilor piețelor, rezultatelor analizelor de piață și obligațiilor de reglementare adoptate de autoritățile naționale de reglementare în conformitate cu articolul 15 alineatul (3) și cu articolul 16 din Directiva 2002/21/CE înainte de data adoptării prezentei recomandări.

               6.

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 9 octombrie 2014.

            Pentru Comisie

         Neelie KROES

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 108, 24.4.2002, p. 33.

      (2)  Directiva 2009/140/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 de modificare a Directivelor 2002/21/CE privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice, 2002/19/CE privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora și 2002/20/CE privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (JO L 337, 18.12.2009, p. 37).

      (3)  Recomandarea 2007/879/CE a Comisiei din 17 decembrie 2007 privind piețele relevante de produse și de servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante, în conformitate cu Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (JO L 344, 28.12.2007, p. 65).

      (4)  Punctul 20 din Orientările privind analiza de piață și evaluarea puterii de piață semnificative în temeiul cadrului comunitar de reglementare pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (2002/C 165/03).

      (5)  Cum ar fi, de exemplu, serviciile OTT („over-the-top”) care, deși în prezent nu pot fi considerate ca substitute directe pentru serviciile prestate de furnizorii de servicii de comunicații electronice, este probabil că se vor extinde în continuare, în următorii ani, ca urmare a evoluțiilor tehnologice.

      (6)  JO L 114, 8.5.2003, p. 45.

      (7)  Orientările Comisiei (JO C 165, 11.7.2002, p. 6).

      ANEXĂ

                  Piața 1

                  :

                  furnizare angro de servicii de terminare a apelurilor la puncte fixe din rețelele publice individuale de telefonie

                  Piața 2

                  :

                  furnizare angro de servicii de terminare a apelurilor de voce în rețelele individuale de telefonie mobilă

                  Piața 3

                  :

                              (a)

                              furnizare angro de servicii de acces local la puncte fixe

                              (b)

                              furnizare angro de servicii de acces central la puncte fixe pentru produse de larg consum

                  Piața 4

                  :

                  furnizare angro de servicii de acces de înaltă calitate la puncte fixe


title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2013 privind Programul național de reformă al Danemarcei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Danemarcei pentru perioada 2013-2016

text:
               30.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/18

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 9 iulie 2013
   privind Programul național de reformă al Danemarcei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Danemarcei pentru perioada 2013-2016
   2013/C 217/05
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetul economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat și de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 10 iulie 2012, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al Danemarcei pentru 2012 și a emis un aviz cu privire la Programul de convergență al Danemarcei pentru perioada 2012-2015.

               (5)

               La 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, marcând începutul Semestrului european 2013 pentru coordonarea politicilor economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Danemarca ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuat un bilanț aprofundat.

               (6)

               Parlamentul European a fost implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97, și, la 7 februarie 2013, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2013 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2013.

               (7)

               La 14 martie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Acesta a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil creșterii, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (8)

               La 10 aprilie 2013, Comisia a publicat rezultatele bilanțului aprofundat pentru Danemarca, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că Danemarca se confruntă cu dezechilibre macroeconomice, deși acestea nu sunt excesive.

               (9)

               La 30 aprilie 2013, Danemarca a prezentat Programul său național de reformă pentru 2013 și Programul său de convergență pentru perioada 2013-2016,. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (10)

               Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, a Programului de convergență, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din program este plauzibil. Scenariul, care preconizează o creștere a PIB-ului de 0,7 % în 2013 și 1,6 % în 2014, este, în linii mari, în concordanță cu previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2013, și anume o creștere de 0,7 % și, respectiv, de 1,7 %. Programul de convergență definește o strategie bugetară care are drept obiectiv corectarea deficitului excesiv și îndeplinirea, până în 2013, a obiectivului pe termen mediu (OTM), care constă într-un deficit structural de maximum 0,5 % din PIB, reflectând astfel obiectivele Pactului. Programul de convergență vizează obținerea unui deficit public de 1,7 % din PIB în 2013 și de 1,8 % în 2014, ceea ce este în conformitate cu termenul propus de Comisie în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Efortul bugetar anual mediu pentru perioada 2011-2013, care reiese din calcularea soldului bugetar structural, este în conformitate cu recomandarea Consiliului din cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Se estimează că măsurile discreționare nete astfel cum sunt prezentate în Programul de convergență vor duce la o consolidare în general conformă cu recomandarea emisă în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Se estimează că în 2013 creșterea cheltuielilor publice reale (inclusiv măsurile discreționare în materie de venituri) va fi nulă, iar în 2014 aceasta va fi de 0,4 %, criteriul de referință în materie de cheltuieli din Pactul de stabilitate și creștere fiind astfel îndeplinit în ambii ani. Finanțele publice sunt în general solide și Danemarca și-a atins deja OTM. Cu toate acestea, având în vedere, de asemenea, faptul că populația țării este în curs de îmbătrânire și că politicile sale de protecție socială sunt ambițioase, este crucial ca Danemarca să asigure în continuare un cadru solid și viabil pentru politicile fiscale și să mențină deficitul sub valoarea de referință din tratat de 3 % din PIB.

               (11)

               În 2012, Danemarca a încheiat reforma sistemului de pensii de invaliditate și a sistemului de locuri de muncă subvenționate (sistemul „flex-job”), acestea intrând în vigoare la 1 ianuarie 2013. Aceste reforme reprezintă măsuri importante care vizează creșterea ofertei de forță de muncă în Danemarca. Cu toate acestea, o provocare rămâne îmbunătățirea capacității de inserție profesională a persoanelor care întâmpină cele mai mari dificultăți în găsirea unui loc de muncă, inclusiv a persoanelor care provin din familii de migranți, a șomerilor de lungă durată și a lucrătorilor slab calificați. Deși se recunoaște programul ambițios de reformă al guvernului, este important, în același timp, să se asigure că reputatul model danez de „flexicuritate” continuă să faciliteze o tranziție lină de la șomaj la încadrarea în muncă, limitând, în același timp, marginalizarea și excluziunea socială. Rolul educației, al formării și al perfecționării competențelor este important în această privință.

               (12)

               Pentru Danemarca, educația reprezintă, pe bună dreptate, o prioritate clară. Totuși, sunt necesare eforturi constante în vederea îmbunătățirii calității sistemelor de învățământ și de formare, precum și a raportului cost-eficacitate din cadrul acestora, inclusiv prin ducerea la bun sfârșit a reformelor inițiate. Propunerea de reformă a sistemului de învățământ primar și secundar inferior se îndreaptă în direcția cea bună și se preconizează că aceasta va avea un impact pozitiv atât asupra raportului cost-eficacitate din cadrul sistemului de învățământ, cât și asupra calității educației, inclusiv asupra nivelului de studii atins de elevi. În ceea ce privește formarea profesională, guvernul a luat măsuri în 2012 pentru a consolida calitatea formării profesionale a tinerilor și pentru a asigura stagiile de ucenicie necesare în mediul privat. A fost instituit un comitet din care fac parte reprezentați ai autorităților centrale, ai autorităților locale și regionale și ai partenerilor sociali, în vederea găsirii unei soluții permanente pentru a asigura necesarul de stagii de ucenicie și pentru a spori calitatea sistemului de învățământ profesional și tehnic și de formare profesională. Într-adevăr, găsirea de soluții durabile și ambițioase în ceea ce privește atât lipsa de stagii de ucenicie, cât și ratele ridicate de abandon școlar din cadrul sistemului de învățământ profesional și tehnic pentru tineri ar pregăti mai bine Danemarca pentru viitoarele cerințe în materie de competențe de pe piața muncii și ar îmbunătăți rezultatele în materie de productivitate.

               (13)

               Danemarca ar putea genera o creștere economică mai mare prin eliminarea obstacolelor din calea concurenței în domeniul serviciilor locale și al serviciilor cu amănuntul, dată fiind importanța acestui sector în economia daneză. În 2012, guvernul danez a prezentat o nouă lege a concurenței, care reprezintă un pas important în direcția cea bună. Revizuirea legislației în materie de concurență a introdus mecanisme mai eficace de punere în aplicare a reglementărilor privind concurența, ceea ce răspunde pe deplin părții corespunzătoare a recomandării din 2012. Cu toate acestea, se pot depune eforturi suplimentare pentru a se asigura eficacitatea măsurilor adoptate în domeniile serviciilor sectoriale și publice, în scopul consolidării concurenței și a funcționării pieței. O serie întreagă de inițiative de politică în acest sector se află încă într-un stadiu incipient și sunt necesare eforturi permanente pentru a asigura punerea în aplicare eficace a acestora.

               (14)

               În ultimul an au fost efectuate analize semnificative cu privire la gradul de îndatorare a gospodăriilor la nivel național și la nivelul UE, pentru a se evalua amenințările care planează asupra stabilității financiare și economice. Deocamdată, riscurile la adresa stabilității financiare par a fi controlate, însă necesită o monitorizare permanentă. Autoritățile daneze au adoptat o serie de măsuri în scopul sporirii solidității sistemului de credite ipotecare. Printre acestea se numără un sistem de marcaj al riscurilor în cazul împrumuturilor ipotecare pentru achiziționare de locuințe și o serie de restricții în ceea ce privește împrumuturile cu rată variabilă a dobânzii și/sau cu amortizare amânată. Instituțiile de credit ipotecar au luat, din proprie inițiativă, măsuri pentru a reduce necesitatea unor garanții suplimentare. Toate aceste măsuri se îndreaptă în direcția cea bună, însă va fi necesară o monitorizare atentă pentru a stabili dacă acestea au impactul dorit. Comisia va examina rapoartele periodice elaborate de Danemarca cu privire la impactul măsurilor adoptate în acest context. timp, ar trebui să fie revizuită impozitarea proprietăților în Danemarca, pentru a se reduce distorsiunile din cadrul acesteia și pentru a se consolida caracteristicile sale anticiclice.

               (15)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Danemarcei. Comisia a evaluat Programul național de reformă și Programul de convergență și a prezentat un bilanț aprofundat. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică fiscală și socioeconomică sustenabilă în Danemarca, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei formulate în cadrul Semestrului european sunt reflectate în recomandările 1-3 de mai jos.

               (16)

               În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de convergență și avizul său (5) este reflectat îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (17)

               Având în vedere rezultatele bilanțului aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de convergență. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 sunt reflectate în recomandarea 3 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2013-2014, Danemarca să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să pună în aplicare în 2013 strategia bugetară, astfel cum a fost prevăzută, pentru a asigura corectarea deficitului excesiv până la sfârșitul anului 2013. Mai mult, să pună în aplicare strategia bugetară pentru 2014 și pentru perioada ulterioară, în vederea asigurării unui efort bugetar adecvat pentru a se menține în continuare la nivelul OTM.

               2.

               Să ia măsuri suplimentare în vederea îmbunătățirii capacității de inserție profesională a persoanelor aflate la periferia pieței forței de muncă, inclusiv a persoanelor care provin din familii de migranți, a șomerilor de lungă durată și a lucrătorilor slab calificați. Să aducă îmbunătățiri calității formării profesionale pentru a reduce ratele de abandon școlar și pentru a crește numărul de stagii de ucenicie. Să pună în aplicare măsurile de reformare a învățământului primar și secundar inferior pentru a ridica nivelul de studii atins și pentru a îmbunătăți raportul cost-eficacitate din cadrul sistemului de învățământ.

               3.

               Să continue eforturile în vederea eliminării obstacolelor din calea concurenței în sectorul serviciilor, inclusiv în sectorul comerțului cu amănuntul și în cel al construcțiilor, precum și să consolideze eficacitatea în furnizarea de servicii publice.

      Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. ŠADŽIUS

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținute pentru 2013 prin Decizia 2013/208/UE a Consiliului din 22 aprilie 2013 privind orientări pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (4)  JO C 219, 24.7.2012, p. 21.

      (5)  În temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea comisiei din 19 martie 2010 privind autorizarea sistemelor destinate serviciilor de comunicații mobile la bordul navelor (servicii MCV) (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               20.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 72/42

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 19 martie 2010
   privind autorizarea sistemelor destinate serviciilor de comunicații mobile la bordul navelor (servicii MCV)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2010/167/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directivă-cadru) (1), în special articolul 19 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Inițiativa i2010, reprezentând cadrul strategic pentru Societatea Informațională Europeană, promovează o economie digitală deschisă și competitivă în Uniunea Europeană, subliniază importanța tehnologiei informației și a comunicațiilor ca factor de integrare și de calitate a vieții și reiterează avantajele accesului imediat la sursele de informații și comunicare în toate domeniile vieții cotidiene.

               (2)

               Serviciile de comunicații mobile la bordul navelor (servicii MCV) sunt utilizate la bordul navelor de marfă sau de pasageri care navighează în apele teritoriale ale Uniunii Europene și în ape internaționale și de multe ori sunt, prin natura lor, paneuropene sau interstatale. Sistemele ce furnizează servicii MCV („sisteme MCV”) vizează completarea conectivității mobile existente atunci când sunt utilizate în acele zone din apele teritoriale ale statelor membre ale UE, așa cum sunt definite în Convenția Națiunilor Unite privind dreptul mării, care nu beneficiază de acoperire din partea rețelelor mobile terestre.

               (3)

               Un sistem MCV („sistem MCV dedicat”) se compune în general dintr-una sau mai multe stații de bază pico-celulare aflate la bordul unei nave (stația de bază a navei), oferind acces la o rețea centrală GSM prin intermediul unei conexiuni de transport al traficului, de exemplu via satelit. La acest tip de sistem, stația de bază a navei deservește terminalele GSM mobile aflate în roaming, care aparțin pasagerilor sau echipajului navei.

               (4)

               Exploatarea comercială a serviciilor MCV se face la ora actuală exclusiv conform standardului GSM și doar în benzile de frecvențe 880-915 MHz/1 710-1 785 MHz pentru legătura ascendentă (terminal emițător, stație de bază receptoare) și 925-960 MHz/1 805-1 880 MHz pentru legătura descendentă (stație de bază emițătoare, terminal receptor). Cu toate acestea, serviciile MCV vor putea fi extinse pe viitor și la alte sisteme publice de comunicații mobile terestre, care funcționează în conformitate cu alte standarde și în alte benzi de frecvențe.

               (5)

               Trebuie făcută o distincție între exploatarea sistemelor MCV dedicate și acoperirea extinsă oferită în apele teritoriale de rețelele mobile terestre de comunicații electronice, în sensul că aceasta din urmă se bazează pe dreptul operatorilor de a institui și a exploata rețele mobile terestre.

               (6)

               O abordare coordonată privind reglementarea serviciilor MCV ar contribui la îmbunătățirea ofertei acestui tip de servicii în Uniunea Europeană, contribuind astfel la îndeplinirea obiectivelor pieței unice a UE. Ea ar permite de asemenea asigurarea unei conectivități mobile continue în beneficiul consumatorilor și al utilizatorilor comerciali și ar întări potențialul serviciilor inovatoare în materie de comunicații maritime.

               (7)

               Pentru autorizarea utilizării spectrului radio în vederea furnizării de servicii MCV, statele membre trebuie să se conformeze Directivei 2002/21/CE și Directivei 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (2). În mod particular, conform articolului 9 alineatele (1) și (2) din Directiva 2002/21/CE, statele membre trebuie să asigure gestionarea eficientă a frecvențelor radio destinate serviciilor de comunicații electronice pe teritoriile lor și să promoveze armonizarea utilizării frecvențelor radio în întreaga Uniune Europeană, în conformitate cu nevoia de a asigura utilizarea efectivă și eficientă a acestora.

               (8)

               În conformitate cu Directiva 2002/21/CE, autoritățile naționale de reglementare din statele membre trebuie să contribuie la dezvoltarea pieței unice, între altele prin înlăturarea ultimelor obstacole din calea furnizării de rețele de comunicații electronice, de resurse și servicii conexe și de servicii de comunicații electronice la nivel european, precum și prin încurajarea creării și dezvoltării de rețele transeuropene, a interoperabilității serviciilor paneuropene și a conectivității între utilizatorii finali. Autoritățile de reglementare trebuie de asemenea să promoveze concurența în furnizarea de rețele și servicii de comunicații electronice, de resurse și servicii conexe, în special prin încurajarea, inter alia, a utilizării eficiente a acestora și prin asigurarea gestionării eficiente a frecvențelor radio și a resurselor de numerotare.

               (9)

               În conformitate cu Directiva 2002/20/CE, trebuie utilizat sistemul de autorizare cel mai puțin oneros posibil, pentru a permite furnizarea de rețele și servicii de comunicații electronice, pentru a stimula dezvoltarea de noi servicii de comunicații electronice și de rețele și servicii de comunicații paneuropene și pentru a le permite furnizorilor de servicii și consumatorilor să beneficieze de economiile de scară ale pieței unice.

               (10)

               În conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Directiva 2002/20/CE, furnizarea de rețele de comunicații electronice sau furnizarea de servicii de comunicații electronice poate, fără a aduce atingere obligațiilor specifice menționate la articolul 6 alineatul (2) sau drepturilor de utilizare menționate la articolul 5, să fie supusă doar unei autorizații generale.

               (11)

               Conform articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE, atunci când este posibil – în special în cazurile în care riscul de interferențe prejudiciabile este neglijabil –, statele membre nu condiționează utilizarea frecvențelor radio de acordarea drepturilor individuale de utilizare, ci includ condițiile de utilizare a acestor frecvențe radio în autorizația generală.

               (12)

               În situația în care condițiile tehnice stabilite prin Decizia 2010/166/UE a Comisiei (3) sunt îndeplinite, riscul de interferențe prejudiciabile cauzate de exploatarea sistemelor MCV este neglijabil. Statele membre trebuie deci, în principiu, să acorde aceste autorizații generale de utilizare a spectrului radio pentru furnizarea de servicii MCV.

               (13)

               În anumite state membre, utilizarea spectrului radio pentru furnizarea de servicii MCV intră, la ora actuală, sub incidența unor drepturi individuale. Ținând seama de experiența în furnizarea de servicii MCV în apele teritoriale ale statelor membre, această abordare a acordării de autorizații trebuie reexaminată.

               (14)

               Conform articolului 1 din Directiva 2009/114/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 de modificare a Directivei 87/372/CEE a Consiliului privind benzile de frecvență care urmează să fie rezervate pentru introducerea coordonată în Comunitate a telecomunicațiilor mobile terestre digitale celulare paneuropene publice (4), statele membre trebuie să determine dacă actuala asignare a benzii de 900 MHz operatorilor de telefonie mobilă concurenți, care desfășoară o activitate pe teritoriile lor, ar putea genera denaturări ale concurenței pe piețele mobile vizate și trebuie să remedieze aceste denaturări conform articolului 14 din Directiva 2002/20/CE. Statele membre ar trebuie, acolo unde este cazul, să ia în considerare folosirea acestei ocazii pentru a modifica orice drepturi exclusive de utilizare existente, acordate operatorilor de rețele mobile terestre, astfel încât să nu excludă furnizarea serviciilor MCV în benzile de frecvențe vizate.

               (15)

               Statele membre trebuie să facă schimb de informații, atât între ele, cât și cu Comisia, pentru a soluționa orice problemă legată de interferențele prejudiciabile cauzate de serviciile MCV. Comisia va informa Comitetul comunicațiilor și Comitetul pentru spectrul de frecvențe radio în legătură cu problemele legate de interferențele prejudiciabile, în măsura în care implicarea comitetelor sus-menționate ar putea să faciliteze soluționarea acestor probleme.

               (16)

               Conform Directivei 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (Directiva privind serviciul universal) (5), statele membre trebuie să se asigure că informații transparente și actualizate cu privire la prețurile și tarifele aplicate, precum și la condițiile generale aplicabile în ceea ce privește accesul și utilizarea serviciilor de telefonie publică sunt puse la dispoziția utilizatorilor finali și a consumatorilor. Directiva sus-menționată cheamă de asemenea statele membre să garanteze consumatorilor care se abonează la servicii furnizoare de conexiuni și/sau acces la o rețea de telefonie publică dreptul la un contract, încheiat cu una sau mai multe companii furnizoare de astfel de servicii, care să conțină, între altele, detalii privind prețurile și tarifele practicate și mijloacele prin care pot fi obținute informații actualizate referitoare la ansamblul tarifelor aplicate și la taxele de întreținere.

               (17)

               Exploatarea serviciilor MCV nu trebuie să aducă atingere acordurilor internaționale în domeniul securității maritime și/sau al siguranței publice.

               (18)

               Elementele tehnice și de reglementare ale abordării comune privind autorizarea utilizării spectrului radio pentru furnizarea serviciilor MCV în Uniunea Europeană trebuie să fie ținute în permanență sub observație, pentru a garanta că acestea sunt în continuare adaptate scopului general de evitare a interferențelor prejudiciabile, în caz contrar urmând a fi luate în considerare măsuri de remediere corespunzătoare.

               (19)

               Măsurile prevăzute de prezenta recomandare sunt conforme cu avizul Comitetului pentru comunicații,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Prezenta recomandare vizează coordonarea condițiilor și a procedurilor naționale de autorizare privitoare la utilizarea spectrului radio pentru serviciile de comunicații mobile la bordul navelor (servicii MCV) în apele teritoriale ale statelor membre, cu scopul de a facilita dezvoltarea acestui tip de servicii în întreaga Uniune Europeană, evitând în același timp interferențele prejudiciabile cu serviciile de comunicații electronice terestre, cauzate de serviciile MCV.
               Condițiile și procedurile naționale de autorizare la care se face referire în prezenta recomandare se aplică fără a aduce atingere obligațiilor legale privind securitatea maritimă și siguranța publică, reglementărilor și/sau actelor administrative privind echipamentele pentru servicii MCV instaurate de statele membre, conform legislației Uniunii Europene, în mod particular Directiva 1999/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele radio și echipamentele terminale de telecomunicații și recunoașterea reciprocă a conformității acestora (6), sau oricăror alte instrumente UE sau internaționale aplicabile privind echipamentele maritime.

               2.

               „Servicii de comunicații mobile la bordul navelor (servicii MCV)” înseamnă servicii de comunicații electronice, așa cum sunt definite la articolul 2 litera (c) din Directiva 2002/21/CE, furnizate de o companie pentru a permite persoanelor aflate la bordul navelor să comunice cu ajutorul unui sistem GSM, utilizând rețelele de comunicații publice, fără a stabili conexiuni directe cu rețelele mobile terestre.

               3.

               Prezenta recomandare se aplică autorizării utilizării spectrului radio în benzile de frecvențe definite prin Decizia 2010/166/UE pentru furnizarea de servicii MCV în apele teritoriale ale statelor membre, așa cum sunt definite în Convenția Națiunilor Unite privind dreptul mării. Furnizarea de servicii MCV în marea liberă, comunicațiile prin satelit între nave și stațiile spațiale și furnizarea serviciilor mobile prin satelit utilizatorilor finali la bordul navelor nu se încadrează în domeniul de aplicare al prezentei recomandări.

               4.

               La cel mult douăsprezece luni de la adoptarea prezentei recomandări, statele membre vor lua toate măsurile necesare pentru a putea autoriza utilizarea spectrului radio, în benzile și subbenzile de frecvențe puse la dispoziție conform Deciziei 2010/166/UE, pentru furnizarea serviciilor MCV la bordul navelor lor aflate în propriile ape teritoriale, precum și utilizarea spectrului radio pentru furnizarea de servicii MCV în apele lor teritoriale.

               5.

               Statele membre nu trebuie să autorizeze utilizarea spectrului radio pentru furnizarea serviciilor MCV decât dacă respectiva utilizare respectă condițiile tehnice stabilite prin Decizia 2010/166/UE.

               6.

               Statele membre pot să impună utilizarea în exclusivitate a benzilor sau a subbenzilor puse la dispoziție conform Deciziei 2010/166/UE, pentru exploatarea sistemelor MCV în apele lor teritoriale.

               7.

               Statele membre trebuie să supună autorizării generale utilizarea spectrului radio pentru furnizarea de servicii MCV. Fără a aduce atingere articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2002/20/CE, în situația în care utilizarea spectrului radio pentru furnizarea de servicii MCV intră sub incidența drepturilor individuale, statele membre trebuie să reexamineze necesitatea unor astfel de drepturi individuale, cu obiectivul de a integra condițiile conexe acestor drepturi într-o autorizație generală cât mai curând posibil și cel târziu în termen de trei ani de la adoptarea prezentei recomandări.

               8.

               La cel mult douăsprezece luni de la adoptarea prezentei recomandări, statele membre vor înceta să mai solicite autorizații suplimentare pentru utilizarea spectrului radio pus la dispoziție pentru furnizarea serviciilor MCV în apele lor teritoriale, dacă utilizarea spectrului radio de către sistemele MCV vizate a fost deja autorizată de un alt stat membru, conform propriului regim de autorizare și conform prezentei recomandări.

               9.

               Statele membre trebuie să studieze posibilitatea de a nu mai solicita o autorizație suplimentară pentru utilizarea spectrului radio pus la dispoziție pentru furnizarea serviciilor MCV la bordul navelor sub pavilion non-UE, cu condiția ca utilizarea spectrului radio pentru furnizarea de servicii MCV la bordul respectivelor nave să fie deja autorizată de țările în cauză, conform acelorași condiții ca cele stabilite prin Decizia 2010/166/UE.

               10.

               Statele membre care, înainte de adoptarea prezentei recomandări, au acordat, în benzile sau subbenzile de frecvențe puse la dispoziție pentru exploatarea sistemelor MCV, drepturi individuale exclusive de furnizare de rețele și/sau de servicii de comunicații electronice mobile terestre care se extind și asupra apelor lor teritoriale trebuie, cu ocazia primei reexaminări, modificări, extinderi sau reînnoiri a respectivelor drepturi de utilizare exclusive, să modifice aceste drepturi bazându-se fie pe dreptul Uniunii Europene, fie pe dreptul național, după caz, astfel încât să permită exploatarea sistemelor MCV în apele lor teritoriale. În așteptarea acestei prime reexaminări, modificări, extinderi sau reînnoiri, statele membre în cauză trebuie să promoveze furnizarea de servicii MCV în apele lor teritoriale pe baza schimbului de radiofrecvențe, a partajării spectrului sau a oricărui alt aranjament comparabil cu operatorii de telefonie mobilă terestră, care beneficiază de drepturile exclusive în chestiune.

               11.

               Statele membre trebuie să coopereze activ, constructiv și în spiritul solidarității, utilizând, după caz, procedurile existente, pentru a gestiona orice problemă legată de interferențele prejudiciabile despre care se presupune că au fost generate de operarea sistemelor MCV.

               12.

               Statele membre trebuie să aducă chestiunile privind interferențele prejudiciabile – despre care se presupune că au fost generate de operarea unor sisteme MCV aflate sub jurisdicția unui alt stat membru – neîntârziat la cunoștința statului membru în cauză și trebuie să informeze Comisia. Dacă este cazul, Comisia trebuie să informeze Comitetul pentru comunicații și Comitetul pentru spectrul de frecvențe radio în legătură cu problemele menționate mai sus, în vederea identificării unor soluții.

               13.

               Statele membre care au jurisdicție asupra serviciilor MCV suspectate că interferează în mod prejudiciabil cu serviciile de pe teritoriul altui stat membru trebuie să reacționeze și să soluționeze cu promptitudine orice astfel de interferență.

               14.

               Statele membre trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a garanta consumatorilor și celorlalți utilizatori finali o informare adecvată cu privire la termenii și condițiile de utilizare a serviciilor MCV.

               15.

               Statele membre trebuie să mențină sub observație utilizarea spectrului de frecvențe pentru furnizarea serviciilor MCV, în special în ceea ce privește interferențele prejudiciabile existente sau potențiale, și trebuie să comunice Comisiei constatările, pentru a permite revizuirea în timp util a prezentei recomandări, dacă este cazul.

      Adoptată la Bruxelles, 19 martie 2010.

            Pentru Comisie

         Neelie KROES

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 108, 24.4.2002, p. 33.

      (2)  JO L 108, 24.4.2002, p. 21.

      (3)  A se vedea pagina 38 din prezentul Jurnal Oficial.

      (4)  JO L 274, 20.10.2009, p. 25.

      (5)  JO L 108, 24.4.2002, p. 51.

      (6)  JO L 91, 7.4.1999, p. 10.


title: Recomandarea Comitetului european pentru risc sistemic din 21 martie 2016 de modificare a Recomandării CERS/2012/2 privind finanțarea instituțiilor de credit (CERS/2016/2)

text:
               21.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 140/1

         RECOMANDAREA COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC
   din 21 martie 2016
   de modificare a Recomandării CERS/2012/2 privind finanțarea instituțiilor de credit
   (CERS/2016/2)
   (2016/C 140/01)
   CONSILIUL GENERAL AL COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind supravegherea macroprudențială la nivelul Uniunii Europene a sistemului financiar și de înființare a unui Comitet european pentru risc sistemic (1), în special articolul 3 alineatul (2) literele (b), (d) și (f) și articolele 16-18,
   având în vedere Decizia CERS/2011/1 a Comitetului european pentru risc sistemic din 20 ianuarie 2011 de adoptare a Regulamentului de procedură al Comitetului european pentru risc sistemic (2), în special articolul 15 alineatul (3) litera (e) și articolele 18-20,
   întrucât:

               (1)

               La 20 decembrie 2012 Consiliul general al Comitetului european pentru risc sistemic (CERS) a adoptat Recomandarea CERS/2012/2 (3). Aceasta are drept obiectiv încurajarea structurilor de finanțare sustenabilă pentru instituțiile de credit.

               (2)

               Pentru atingerea obiectivelor Recomandării CERS/2012/2 se solicită autorităților naționale de supraveghere (denumite în continuare „ANS”), autorităților naționale macroprudențiale și Autorității Bancare Europene (ABE) să ia anumite măsuri în termenele prevăzute în secțiunea 2 punctul 3 din Recomandarea CERS/2012/2.

               (3)

               La 16 septembrie 2014 Consiliul general a decis să extindă anumite termene cu perioade de șase-doisprezece luni. Conform calendarului revizuit, ABE ar trebui să transmită CERS un raport intermediar care să includă o primă evaluare a rezultatelor implementării Recomandării A(5) din Recomandarea CERS/2012/2 până la 31 martie 2016 și CERS și Consiliului Uniunii Europene un raport final până la 30 iunie 2016. Aceste rapoarte ar trebui să se întemeieze pe datele privind planurile de finanțare transmise ABE de ANS. Totuși, ABE a declarat că nu va fi posibilă respectarea pe deplin a acestor termene din cauza livrării cu întârziere a datelor.

               (4)

               Obiectivul general al CERS este de a preveni sau de a atenua riscurile sistemice în timp util și în mod eficient. Consiliul general apreciază că unirea raportului intermediar cu cel final privind Recomandarea A(5) într-un singur raport care să fie livrat de ABE și extinderea cu 12 luni a termenului pentru transmiterea raportului către CERS și Consiliul Uniunii Europene nu ar pune în pericol buna funcționare a piețelor financiare și nici nu ar sugera că Recomandarea A(5) va rămâne neimplementată.

               (5)

               Consiliul general ar trebui prin urmare să extindă termenul relevant pentru a permite ABE timp suficient pentru a face pașii necesare pentru implementarea Recomandării A(5).

               (6)

               Prin urmare, Recomandarea CERS/2012/2 ar trebui modificată în mod corespunzător,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Recomandarea CERS/2012/2 se modifică după cum urmează:

               1.

               Secțiunea 2 punctul 3 subpunctul 1 se înlocuiește cu următorul text:

                           „1.

                              Recomandarea A – Autoritățile naționale de supraveghere responsabile cu supravegherea bancară, autoritățile naționale de supraveghere și alte autorități cu mandat macroprudențial și ABE trebuie să raporteze în conformitate cu următorul calendar:

                                       (a)

                                       până la 31 decembrie 2015, autoritățile naționale de supraveghere responsabile cu supravegherea bancară trebuie să transmită CERS un raport intermediar cuprinzând o primă evaluare a rezultatelor punerii în aplicare a recomandării A, punctele 1 și 2;

                                       (b)

                                       până la 31 iulie 2016, autoritățile naționale de supraveghere responsabile cu supravegherea bancară trebuie să transmită CERS și Consiliului un raport final cu privire la recomandarea A, punctele 1 și 2;

                                       (c)

                                       până la 31 decembrie 2015, autoritățile naționale de supraveghere și alte autorități cu mandat macroprudențial trebuie să transmită CERS un raport intermediar cuprinzând o primă evaluare a rezultatelor punerii în aplicare a recomandării A, punctul 3;

                                       (d)

                                       până la 30 septembrie 2016, autoritățile naționale de supraveghere și alte autorități cu mandat macroprudențial trebuie să transmită CERS și Consiliului un raport final cu privire la punerea în aplicare a recomandării A, punctul 3;

                                       (e)

                                       până la 30 iunie 2014, ABE trebuie să transmită CERS și Consiliului orientările prevăzute în recomandarea A, punctul 4;

                                       (f)

                                       până la 31 martie 2017, ABE trebuie să transmită CERS și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a recomandării A, punctul 5.”

               2.

               În anexă, punctul V.1.3.1 se înlocuiește cu următorul text:
               „V.1.3.1.   Calendar

               Autoritățile naționale de supraveghere responsabile cu supravegherea bancară, autoritățile naționale de supraveghere și alte autorități cu mandat macroprudențial și ABE trebuie să transmită CERS și Consiliului rapoarte cu privire la măsurile adoptate ca răspuns la prezenta recomandare sau să justifice în mod adecvat lipsa lor de acțiune, conform următorului calendar:

                           (a)

                           până la 31 decembrie 2015, autoritățile naționale de supraveghere responsabile cu supravegherea bancară trebuie să transmită CERS un raport intermediar cuprinzând o primă evaluare a rezultatelor punerii în aplicare a recomandării A, punctele 1 și 2;

                           (b)

                           până la 31 iulie 2016, autoritățile naționale de supraveghere responsabile cu supravegherea bancară trebuie să transmită CERS și Consiliului un raport final cu privire la recomandarea A, punctele 1 și 2;

                           (c)

                           până la 31 decembrie 2015, autoritățile naționale de supraveghere și alte autorități cu mandat macroprudențial trebuie să transmită CERS un raport intermediar cuprinzând o primă evaluare a rezultatelor punerii în aplicare a recomandării A, punctul 3;

                           (d)

                           până la 30 septembrie 2016, autoritățile naționale de supraveghere și alte autorități cu mandat macroprudențial trebuie să transmită CERS și Consiliului un raport final cu privire la punerea în aplicare a recomandării A, punctul 3;

                           (e)

                           până la 30 iunie 2014, ABE trebuie să transmită CERS și Consiliului orientările prevăzute în recomandarea A, punctul 4;

                           (f)

                           până la 31 martie 2017, ABE trebuie să transmită CERS și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a recomandării A, punctul 5.”

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 21 martie 2016.

            Președintele CERS

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 331, 15.12.2010, p. 1.

      (2)  JO C 58, 24.2.2011, p. 4.

      (3)  Recomandarea CERS/2012/2 a Comitetului european pentru risc sistemic din 20 decembrie 2012 privind finanțarea instituțiilor de credit (JO C 119, 25.4.2013, p. 1).


title: Recomandarea Consiliului din 21 februarie 2017 privind descărcarea de gestiune care urmează să fie acordată Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (al unsprezecelea FED) pentru exercițiul financiar 2015

text:
               23.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/4

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 21 februarie 2017
   privind descărcarea de gestiune care urmează să fie acordată Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (al unsprezecelea FED) pentru exercițiul financiar 2015
   (2017/C 58/04)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (1), astfel cum a fost modificat ultima dată,
   având în vedere Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor din partea Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-CE și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică dispozițiile părții a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (2) (denumit în continuare „acordul intern”), care instituie, printre altele, cel de al unsprezecelea Fond european de dezvoltare (al unsprezecelea FED), în special articolul 11 alineatul (7),
   având în vedere Regulamentul (UE) 2015/323 al Consiliului din 2 martie 2015 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare (3), în special articolele 43-45,
   după consultarea contului de venituri și cheltuieli și a bilanțului referitoare la operațiunile celui de al unsprezecelea FED astfel cum se prezintă la 31 decembrie 2015, precum și a Raportului anual al Curții de Conturi referitor la activitățile finanțate de al optulea, al nouălea, al zecelea și al unsprezecelea Fond european de dezvoltare (FED) privind exercițiul financiar 2015, însoțit de răspunsurile Comisiei (4) conținute în raportul anual menționat,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 11 alineatul (7) din acordul intern, descărcarea de gestiune financiară a celui de al unsprezecelea FED este acordă Comisiei de către Parlamentul European la recomandarea Consiliului.

               (2)

               Executarea în ansamblu de către Comisie a operațiunilor celui de al unsprezecelea FED în decursul exercițiului financiar 2015 a fost satisfăcătoare,

         RECOMANDĂ Parlamentului European să acorde Comisiei descărcarea de gestiune cu privire la executarea operațiunilor celui de al unsprezecelea FED pentru exercițiul financiar 2015.

      Adoptată la Bruxelles, 21 februarie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. SCICLUNA

      (1)  JO L 317, 15.12.2000, p. 3.

      (2)  JO L 210, 6.8.2013, p. 1.

      (3)  JO L 58, 3.3.2015, p. 17.

      (4)  JO C 375, 13.10.2016, p. 287.


title: Recomandarea Consiliului din 14 iulie 2015 privind Programul național de reformă al Portugaliei pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Portugaliei pentru 2015

text:
               18.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/94

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 14 iulie 2015
   privind Programul național de reformă al Portugaliei pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Portugaliei pentru 2015
   (2015/C 272/25)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice. Strategia se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 14 iulie 2015, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii, iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3). Împreună, acestea formează „orientările integrate” de care statele membre au fost invitate să țină seama în politicile lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)

               La 8 iulie 2014, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al Portugaliei pentru 2014 și a emis avizul cu privire la Programul de stabilitate actualizat al Portugaliei pentru 2014. La 28 noiembrie 2014, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al Portugaliei pentru 2015.

               (4)

               La 28 noiembrie 2014, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2015. În aceeași zi, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care Portugalia a fost identificată ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să fie efectuat un bilanț aprofundat.

               (5)

               La 18 decembrie 2014, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru stimularea investițiilor, intensificarea reformelor structurale și continuarea unei consolidări fiscale responsabile și favorabile creșterii.

               (6)

               La 26 februarie 2015, Comisia a publicat Raportul de țară pentru Portugalia pentru 2015. În raport s-au evaluat progresele realizate de Portugalia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 8 iulie 2014. Raportul de țară include, de asemenea, rezultatele bilanțului aprofundat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că Portugalia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice excesive care necesită măsuri de politică decisive și monitorizare specifică. Este adevărat că, prin programul de ajustare, s-au înregistrat progrese considerabile atât în ceea ce privește politicile, cât și ajustarea economică. În ciuda efortului de reducere a efectului de levier în sectoarele gospodăriilor și societăților nefinanciare, există în continuare riscuri importante legate de nivelurile ridicate ale îndatorării interne și externe, în diferite sectoare, iar acestea merită o atenție deosebită. De asemenea, există numeroase presiuni legate de reducerea efectului de levier în contextul creșterii economice scăzute, al inflației reduse și al șomajului ridicat.

               (7)

               La 28 aprilie 2015, Portugalia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2015, precum și Programul de stabilitate pentru 2015. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (8)

               În prezent, Portugalia face obiectul componentei corective a Pactului de stabilitate și de creștere. Potrivit Programului de stabilitate pentru 2015, guvernul intenționează să corecteze deficitul excesiv până în 2015, în conformitate cu termenul stabilit de Consiliu. Guvernul își propune să reducă deficitul global la 2,7 % din PIB în 2015 și apoi, treptat, la 0,6 % din PIB în 2018. Potrivit Programului de stabilitate, guvernul dorește să atingă în 2016 obiectivul pe termen mediu, și anume un deficit structural de 0,5 % din PIB. Se estimează că ponderea datoriei guvernamentale în PIB va scădea la 124,2 % în 2015 și apoi, la aproximativ 112,1 % în 2018. Scenariul macroeconomic care stă la baza proiecțiilor bugetare este plauzibil pentru 2015 și 2016, însă mai degrabă optimist pentru 2017 și 2018, perioadă în privința căreia Consiliul Finanțelor Publice al Portugaliei a identificat, de asemenea, unele riscuri. Potrivit previziunilor Comisiei din primăvara anului 2015, corectarea la timp și durabilă a deficitului excesiv până în 2015, nu este încă asigurată, dar este posibilă. Totodată, efortul bugetar se situează sub nivelul recomandat de Consiliu. Presupunând că deficitul excesiv este corectat, Portugalia ar face obiectul componentei preventive a pactului, începând cu 2016. Măsurile de ameliorare a soldului bugetar care au scopul de a susține țintele de deficit planificate începând cu 2016 nu au fost specificate într-o măsură suficientă și par a fi insuficiente ca amploare. Așadar, se pare că există riscul unei abateri semnificative de la ajustarea necesară în vederea atingerii în 2016 a obiectivului pe termen mediu și vor fi necesare măsuri structurale suplimentare. Pe baza evaluării sale a Programului de stabilitate și ținând seama de previziunile Comisiei din primăvara anului 2015, Consiliul este de părere că există riscul ca Portugalia să nu respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (9)

               Consolidarea bugetară trebuie să fie susținută de o creștere a eficienței și calității cheltuielilor publice la toate nivelurile administrației publice și de reforme suplimentare ale sistemului de gestionare a finanțelor publice. În special, sunt necesare eforturi suplimentare pentru asigurarea unui control strict al cheltuielilor prin asigurarea respectării legii privind controlul angajamentelor și prin consolidarea răspunderii. În septembrie 2014, s-a publicat Legea privind grila unică de salarizare care a fost pusă în aplicare începând cu ianuarie 2015; este în curs de pregătire punerea în aplicare a Decretului-lege privind grila unică pentru suplimentele salariale. Procesul de restructurare a întreprinderilor de stat nu s-a finalizat. În cadrul reformei în curs a sistemului de pensii s-au înregistrat progrese limitate în elaborarea de noi măsuri cuprinzătoare, ca urmare a hotărârilor Curții Constituționale din august 2014. În ultimii doi ani, Portugalia a întreprins o reformă cuprinzătoare a sistemului său fiscal, vizând impozitul pe profit, impozitul pe venit și taxele de mediu. Impactul global al acestei reforme ar trebui evaluat. Există un potențial amplu de continuare a reformelor de modernizare a administrării veniturilor și de ameliorare suplimentară a gradului de respectare a normelor de către contribuabili.

               (10)

               Sistemul de negociere colectivă a făcut recent obiectul mai multor reforme, deși nu toate reformele promovează alinierea salariilor la productivitate la nivel de sector și întreprindere. Provocarea sistemului este de a permite întreprinderilor să se adapteze la circumstanțe specifice. Aceasta include recurgerea efectivă la dispozițiile existente în temeiul cărora întreprinderile pot să deroge de la contractele colective sectoriale în circumstanțe precise. În pofida înghețării din ultimii ani, începând cu 2008 salariul minim a crescut mult mai rapid decât salariul mediu în termeni nominali, iar ponderea lucrătorilor remunerați cu salariul minim a crescut de la 5 % în 2005 la 12,9 % în 2014.

               (11)

               S-au înregistrat progrese semnificative în ceea ce privește aplicarea politicilor active în domeniul pieței forței de muncă și reforma serviciilor publice de ocupare a forței de muncă. Totuși, există încă provocări în ceea ce privește măsurile destinate tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nici nu urmează un program educațional sau de formare. Este necesar să se mărească gradul de digitalizare a serviciilor cu atribuții în corelarea cererii și a ofertei pe piața forței de muncă. Asigurarea acoperirii adecvate a asistenței sociale, in special a sistemului de garantare a unui venit minim, continuă să rămână o provocare majoră. S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește îmbunătățirea calității și a relevanței educației pentru piața muncii. În vederea îmbunătățirii calității educației, Portugalia a reformat programele de învățământ și statutul cadrelor didactice. Utilizarea instrumentului de monitorizare și diversificarea parcursurilor cu noi programe de învățământ profesional și tehnic ar trebui să combată abandonul școlar timpuriu și să contribuie la îmbunătățirea nivelurilor de performanță. Reformele recente au scopul de a moderniza sistemul de învățământ profesional și tehnic, iar provocarea este de a le face mai atractive pentru cei care urmează astfel de cursuri. O altă provocare este încurajarea transferului de cunoștințe între instituțiile de învățământ superior, întreprinderile din sectorul privat și organizațiile de cercetare.

               (12)

               Datoriile ridicate ale întreprinderilor portugheze afectează încă performanța lor și îngrădesc noile investiții, iar gradul de îndatorare a gospodăriilor a scăzut în mod semnificativ. În urma exercițiului de evaluare cuprinzătoare, Banca Centrală și-a intensificat activitatea de monitorizare a poziției de lichiditate și de capital a băncilor și a analizat, de asemenea, planurile de redresare ale băncilor. Rata creditelor neperformante acordate firmelor se menține la un nivel ridicat (peste 18 %) și reprezintă o povară pentru bilanțurile băncilor. Reforma impozitului pe profit, inițiată în 2014, consolidează limitele de deductibilitate a cheltuielilor financiare nete, însă tendința puternică de favorizare a îndatorării în cadrul sistemului de impozitare a societăților ar putea fi combătută în mai mare măsură. Platformele/procedurile de restructurare a societăților, PER și SIREVE, sunt regândite, punându-se un accent mai mare pe sprijinirea întreprinderilor viabile, astfel încât acestea să rămână în activitate, mai degrabă decât să intre în lichidare. Cifrele pentru 2014 privind reducerea efectului de levier indică progrese semnificative în punerea în aplicare a măsurilor de reducere a nivelului de îndatorare excesivă a întreprinderilor. Planul strategic pentru restructurarea datoriilor întreprinderilor, publicat în mai 2014, se conturează treptat în legislație prin diverse măsuri. Se înregistrează, de asemenea, progrese în extinderea gamei de alternative de finanțare disponibile societăților nefinanciare, prin încurajarea investițiilor de capital. Instituția de finanțare a dezvoltării, instituită în mod oficial în septembrie 2014, urmărește să abordeze disfuncționalitățile pieței care afectează accesul IMM-urilor la finanțare.

               (13)

               Există posibilitatea de a consolida măsurile de creștere a eficienței și a calității sistemului judiciar, în special în ceea ce privește evaluarea activităților instanțelor și utilizarea instrumentelor online, precum și de a efectua anchete de opinie în rândul justițiabililor sau al profesioniștilor din domeniul juridic. Potrivit tabloului de bord al UE privind justiția pentru 2015, procedurile în cauzele civile și comerciale sunt în continuare îndelungate (386 de zile). Numărul cauzelor de executare a hotărârilor continuă să scadă ușor, în timp ce durata lichidării stocului de cauze pendinte este în continuare însemnată (1 045 de zile în 2014). Reformele privind instanțele administrative și fiscale se desfășoară într-un ritm mai lent comparativ cu alte reforme judiciare. Creșterea numărului de cazuri de insolvență a evidențiat necesitatea de a intensifica resursele și formarea instanțelor de prim grad de jurisdicție din acest domeniu. Lichiditatea întreprinderilor este în continuare agravată de mari întârzieri la plată, în special de către sectorul public. Nu s-au luat măsuri noi sau angajamente în vederea combaterii acestor plăți întârziate. Gradul de transparență este insuficient în ceea ce privește parteneriatele public-privat la nivelul administrațiilor locale și regionale și în ceea ce privește concesionările la toate nivelurile. Demersurile de prevenire a corupției sunt îngreunate de aplicarea ineficientă a cadrului juridic existent, fiind necesar să se îmbunătățească monitorizarea, punerea în aplicare și executarea sancțiunilor.

               (14)

               Noua autoritate de reglementare în domeniul transporturilor nu este încă funcțională. Măsurile de liberalizare în domeniul concesiunilor portuare, al transportului feroviar și metropolitan public sunt lente, nereușind astfel să stimuleze investițiile. S-au înregistrat progrese limitate în ceea ce privește punerea în aplicare a planului pe termen lung în domeniul transporturilor, precum și în ceea ce privește calendarul de reformă a sectorului portuar. S-au înregistrat întârzieri în concesiunile de transport pentru zonele metropolitane Lisabona și Porto. De asemenea, s-au înregistrat progrese limitate în renegocierea concesiunilor portuare și în sectorul feroviar. Fuziunea dintre operatorii de infrastructură feroviară (REFER) și rutieră (EP) având scopul de a îmbunătăți sustenabilitatea financiară a noului organism de gestionare a infrastructurii rutiere și feroviare este încă în curs. În întreprinderile de stat din sectorul transporturilor, efectivele de personal s-au redus.

               (15)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Portugaliei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2015. De asemenea, a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Portugaliei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Portugalia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul UE cu privire la deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei în cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandările 1-5 de mai jos.

               (16)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (17)

               Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 sunt reflectate în recomandările 1-4 de mai jos.

               (18)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (7). În calitate de țară a cărei monedă este euro, Portugalia ar trebui, de asemenea, să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a respectivelor recomandări,

         RECOMANDĂ ca, în 2015 și în 2016, Portugalia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să asigure o corectare durabilă a deficitului excesiv în 2015, prin luarea măsurilor necesare. Să realizeze o ajustare bugetară de 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2016. Să utilizeze venituri excepționale pentru a accelera reducerea deficitului și a datoriei. Să asigure punerea în aplicare a legii privind controlul angajamentelor pentru a controla mai bine cheltuielile. Să îmbunătățească sustenabilitatea pe termen mediu a sistemului de pensii. Să garanteze sustenabilitatea financiară a întreprinderilor de stat. Să îmbunătățească în continuare conformitatea fiscală și eficiența administrației fiscale.

               2.

               Să promoveze alinierea între salarii și productivitate, în consultare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, luând în considerare diferențele în ceea ce privește competențele și condițiile pieței locale a muncii, precum și divergențele în rezultatele economice dintre regiuni, sectoare și întreprinderi. Să se asigure că evoluțiile privind salariul minim sunt consecvente cu obiectivele de promovare a ocupării forței de muncă și a competitivității.

               3.

               Să îmbunătățească eficiența serviciilor publice de ocupare a forței de muncă, în special prin vizarea, într-o mai mare măsură, a tinerilor neînregistrați. Să asigure activarea eficace a beneficiarilor de prestații sociale și acoperirea corespunzătoare a asistenței sociale, în special a sistemului de venit minim.

               4.

               Să adopte măsuri suplimentare pentru a reduce îndatorarea excesivă a întreprinderilor, pentru a găsi soluții în ceea ce privește rata creditelor neperformante acordate de bănci întreprinderilor și pentru a reduce tendința de favorizare a îndatorării întreprinderilor în temeiul dispozițiilor fiscale. Să îmbunătățească eficiența instrumentelor de restructurare a datoriei pentru întreprinderile viabile, prin introducerea de stimulente astfel încât băncile și debitorii să se implice în procesele de restructurare într-un stadiu incipient.

               5.

               Să accelereze ritmul măsurilor și să mărească transparența în ceea ce privește concesiunile, inclusiv în sectorul transporturilor, și parteneriatele public-privat la nivel local și regional.

      Adoptată la Bruxelles,14 iulie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. GRAMEGNA

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținută prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014, p. 49).

      (4)  Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Portugaliei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Portugaliei pentru 2014 (JO C 247, 29.7.2014, p. 102).

      (5)  Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind dispozițiile comune pentru monitorizarea și evaluarea proiectelor de planuri bugetare și pentru asigurarea corectării deficitelor excesive ale statelor membre din zona euro (JO L 140, 27.5.2013, p. 11).

      (6)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (7)  JO C 272, 18.8.2015, p. 98.