title: Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru 2014

text:
               29.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/77

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 8 iulie 2014
   privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru 2014
   2014/C 247/15
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă – Strategia Europa 2020 – bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează asupra domeniilor-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, la nivelul UE și la nivelul zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 9 iulie 2013, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2013 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de convergență al Ungariei pentru perioada 2013‐2016.

               (5)

               La 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice 2014. De asemenea, la 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Ungaria ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (6)

               La 20 decembrie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Acesta a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală într-un mod diferențiat și favorabil creșterii, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (7)

               La 5 martie 2014, Comisia a publicat rezultatele bilanțului aprofundat pe care l-a efectuat pentru Ungaria, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că Ungaria se confruntă în continuare cu dezechilibre macroeconomice care necesită monitorizare și măsuri ferme de politică. În mod concret, trebuie să se acorde în continuare o foarte mare atenție ajustării în curs a poziției internaționale nete pronunțat negative, nivelului ridicat al datoriei publice și private, în contextul unui sector financiar fragil, și deteriorării rezultatelor la export, în vederea reducerii riscurilor importante de apariție a unor efecte negative asupra funcționării economiei.

               (8)

               La 30 aprilie 2014, Ungaria a prezentat Programul său național de reformă pentru 2014 și Programul de convergență pentru 2014. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (9)

               Obiectivul strategiei bugetare prezentate în Programul de convergență pentru 2014 este reducerea deficitului global de la 2,9 % din PIB, în 2014, la 1,9 %, până la sfârșitul perioadei programului. Acesta trebuie să fie realizat printr-o traiectorie de consolidare care concentrează puternic eforturile spre sfârșitul perioadei vizate, în contextul în care țintele de deficit au fost revizuite semnificativ în sens ascendent, comparativ cu programul de convergență precedent. Programul de convergență confirmă obiectivul pe termen mediu de - 1,7 % din PIB, care reflectă obiectivele Pactului de stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, pe baza soldului structural recalculat, se preconizează că obiectivul pe termen mediu nu va fi îndeplinit până la sfârșitul perioadei programului. Se preconizează că în 2014 soldul structural (recalculat) se va deteriora cu 1,5 puncte procentuale, deviind astfel în mod semnificativ de la obiectivul pe termen mediu, și că se va stabiliza în 2015, ceea ce implică o diferență de 0,5 % din PIB față de ameliorarea necesară în direcția atingerii obiectivului pe termen mediu. Criteriul de referință în materie de cheltuieli evidențiază o abatere semnificativă, atât în 2014, cât și în 2015. Se preconizează că soldul structural (recalculat) va continua să se deterioreze, atât în 2016, cât și în 2017. În general, se preconizează, începând cu 2014, o abatere semnificativă de la traiectoria de ajustare în direcția atingerii obiectivului pe termen mediu. Programul de convergență pornește de la premisa unei scăderi treptate, dar continue, a datoriei publice, de la 79 % din PIB, în 2013, la aproximativ 75 % din PIB, în 2017. Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din Programul de convergență este, în linii mari, plauzibil pentru perioada 2014‐2016, estimându-se că PIB-ul va crește cu 2,3 % în 2014 și, respectiv, cu 2,5 % în 2015, comparativ cu 2,3 % și, respectiv, 2,1 %, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2014. Cu toate acestea, Programul de convergență este prea optimist în ceea ce privește anul 2017.
               Riscurile care amenință țintele bugetare sunt, în mare parte, echilibrate în 2014, dar există riscuri din ce în ce mai mari ca, începând cu anul 2015, deficitul să fie mai mare decât cel vizat. Riscuri importante sunt generate de faptul că reducerea planificată a ratei cheltuielilor este prevăzută a fi realizată prin înghețări nominale generalizate sau prin limitarea creșterilor la un nivel inferior ratei inflației în cazul majorității liniilor bugetare de cheltuieli discreționare. Conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2014, se preconizează că în 2014 și în 2015 deficitul global va respecta țintele stabilite în Programul de convergență. În contextul în care se estimează că deficitul structural va fi de 2,2 % din PIB în 2014 și de 2,3 % în 2015, previziunile Comisiei confirmă faptul că, începând cu 2014, există un risc de abatere semnificativă de la obiectivul pe termen mediu. Mai mult, previziunile Comisiei indică, de asemenea, nerespectarea criteriului de referință privind reducerea datoriei în 2014 și în 2015. În 2014, deteriorarea preconizată a soldului structural (- 1,4 % din PIB) depășește nivelul permis pentru respectarea regulii privind gradul de îndatorare (- 0,5 % din PIB). În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, pe baza evaluării Programului de convergență și pe baza previziunilor Comisiei, Consiliul consideră că sunt necesare eforturi suplimentare de consolidare structurală, date fiind riscurile de abatere semnificativă de la obiectivul pe termen mediu, precum și riscul de nerespectare, începând cu 2014, a regulii privind gradul de îndatorare.

               (10)

               Cadrul bugetar pe termen mediu a fost consolidat prin extinderea orizontului de planificare dincolo de exercițiul bugetar în curs. Cu toate acestea, eficacitatea și caracterul obligatoriu al acestuia nu sunt încă asigurate. Au fost introduse norme fiscale numerice noi, însă nu au fost corectate deficiențele de concepție, legate în principal de lipsa unei monitorizări ex post sistematice, a unui nivel maxim de abatere admis și a unor mecanisme de corecție solide. Lista restrânsă a sarcinilor obligatorii ale Consiliului bugetar, precum și capacitatea analitică a acestuia nu sunt încă proporționale cu dreptul său de veto în domeniul bugetar. Consolidarea în continuare a cadrului bugetar pe termen mediu și extinderea mandatului obligatoriu al Consiliului bugetar ar contribui la îmbunătățirea credibilității, a transparenței și a eficacității cadrului bugetar general.

               (11)

               Chiar dacă Banca Centrală a acordat subvenții în cadrul schemei „Finanțare pentru creștere”, destinată întreprinderilor mici și mijlocii, activitățile normale de creditare a economiei nu au fost reluate în mod durabil. Sarcina de reglementare suportată de sectorul financiar a crescut și mai mult, limitând astfel capacitatea de acumulare de capital. Măsuri cum ar fi cea privind majorarea taxei pe tranzacțiile financiare au contribuit la o creștere a utilizării de fonduri în numerar în cadrul economiei. Portofoliul creditelor acordate gospodăriilor a continuat să se deterioreze și ponderea mare de credite neperformante reprezintă în prezent una dintre cele mai mari provocări pentru sectorul financiar. Curățarea portofoliului este limitată de gradul redus de eficacitate al procedurilor de rezoluție. Nu au fost adoptate măsuri importante noi menite să elimine activele toxice din bilanțul băncilor. Nivelul ridicat al sarcinii de reglementare, combinat cu un procent mare de credite neperformante, a condus la o reducere a creditelor disponibile. Guvernul și-a anunțat, în repetate rânduri, intenția de introduce o nouă schemă de reducere a datoriilor pentru a-i sprijini pe debitorii care au contractat împrumuturi în valută; în cele mai multe cazuri, aceste măsuri nu au vizat debitorii aflați în dificultate și au un impact negativ asupra atitudinii gospodăriilor cu privire la plata creditelor, din cauza faptului că acestea se așteaptă să beneficieze de sprijin suplimentar din partea guvernului. Reglementarea și supravegherea în sectorul financiar au fost consolidate prin integrarea Autorității de Supraveghere Financiară în cadrul structurii băncii centrale și prin însărcinarea acesteia din urmă cu supravegherea macroprudențială. Au început activitățile de pregătire privind instituirea unui regim de rezoluție bancară.

               (12)

               Cu toate că s-a redus frecvența modificărilor în sectorul fiscal în comparație cu anul precedent, nu s-au înregistrat progrese semnificative în ceea ce privește echilibrarea în mai mare măsură a sistemului de impozitare a societăților. Unele taxe sectoriale existente au fost chiar majorate. Aplicarea unor impozite diferite în funcție de sectoare reprezintă un obstacol în calea alocării eficace a resurselor, având, prin urmare, un impact negativ asupra creșterii economice. Pentru ca sistemul de impozitare să stimuleze în mai mare măsură ocuparea forței de muncă, Ungaria a extins condițiile de eligibilitate privind creditele fiscale pentru impozitul pe venit, acordate familiilor, ceea ce poate constitui un ajutor pentru salariați. Sarcina fiscală suportată de persoanele celibatare cu venituri salariale mici este una dintre cele mai ridicate din Uniune. În ciuda unei extinderi a domeniului de aplicare în cazul mamelor cu cel puțin trei copii, criteriile de eligibilitate stabilite prin Legea pentru protecția locurilor de muncă au rămas, în esență, neschimbate, chiar dacă o mare parte a angajaților cu venituri salariale mici nu se încadrează în domeniul de aplicare al acestei măsuri. Va fi important ca această schemă să fie evaluată din punctul de vedere al impactului și al raportului cost-eficacitate și, dacă este cazul, să fie modificată, pentru a contribui la ocuparea forței de muncă. S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește trecerea de la impozitarea veniturilor salariale la taxele de mediu, însă sunt necesare măsuri suplimentare. Conectarea prin internet a caselor de marcat cu administrația fiscală se efectuează treptat, după ce în trecut a înregistrat întârzieri repetate. Cu toate acestea, Ungaria continuă să se confrunte cu un grad ridicat de nerespectare a obligațiilor fiscale, cu un nivel constant de muncă nedeclarată și cu lacune în ceea ce privește respectarea legislației în materie de TVA. Măsurile de control ar trebui să fie înăsprite, în vederea îmbunătățirii eficacității măsurilor de combatere a fraudei.

               (13)

               Rata șomajului în rândul tinerilor s-a redus în 2013, în timp ce proporția tinerilor care nu sunt încadrați în muncă și nu urmează niciun program educațional sau de formare a crescut. O coordonare eficace între agențiile locale ale serviciului public de ocupare a forței de muncă, instituțiile de învățământ și părțile interesate de la nivel local ar putea spori impactul acestor măsuri. A început procesul de consolidare a capacităților serviciului public de ocupare a forței de muncă, inclusiv elaborarea unui sistem de stabilire a profilurilor clienților, însă ar trebui să se evalueze eficiența și eficacitatea politicilor active în domeniul pieței forței de muncă care sunt menite să contribuie la o piață deschisă a muncii și, dacă este necesar, să fie modificate, în scopul îmbunătățirii accesului unor grupuri defavorizate la piața forței de muncă. Este necesar să se consolideze elementul de activare în cadrul diferitelor măsuri în domeniul pieței forței de muncă și în domeniul social (Programul de lucrări publice, indemnizații de șomaj și asistență socială). Programul de lucrări publice beneficiază de cea mai mare parte a resurselor bugetare disponibile pentru măsuri în domeniul ocupării forței de muncă, însă, în 2013, 11,54 % din participanți au putut reveni pe piața deschisă a forței de muncă după ce și-au încheiat activitatea în cadrul acestui program. Se pune astfel întrebarea dacă acest program nu ar trebui să fie adaptat, de exemplu, prin asigurarea unui grad mai ridicat de corelare cu măsurile de activare, formare și acordare de asistență în căutarea unui loc de muncă, pentru a garanta obținerea unui impact cu o durată mai îndelungată asupra ocupării forței de muncă. Participarea femeilor la piața muncii a fost încurajată printr-un grad sporit de flexibilitate a sistemului de concediu parental și prin punerea la dispoziție a unor capacități de îngrijire a copiilor, însă sunt necesare eforturi suplimentare, având în vedere că rata de ocupare în rândul femeilor rămâne sub 60 %. Durata perioadei în care șomerii pot beneficia de indemnizația de șomaj este mai scurtă decât durata medie a intervalului de timp de care aceștia au nevoie pentru a-și găsi un loc de muncă. Numărul persoanelor expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială din Ungaria crește în mod constant, acestea reprezentând în prezent aproximativ o treime din populația acestei țări. Sărăcia continuă să afecteze în mod disproporționat grupurile defavorizate, în special copiii și populația romă. Cu toate că există o strategie națională de incluziune socială, măsurile de politică din majoritatea domeniilor nu promovează în mod sistematic obiectivele definite în strategie. Pentru a reduce în mod eficace sărăcia sunt necesare măsuri de politică integrate și simplificate.

               (14)

               Mediul de afaceri din Ungaria se caracterizează prin modificări frecvente ale cadrului de reglementare și printr-o concurență limitată într-un număr tot mai mare de sectoare. În sectorul serviciilor au fost introduse noi bariere, cele existente nefiind eliminate b (de exemplu, în ceea ce privește farmaciile, gestionarea deșeurilor, plățile prin intermediul dispozitivelor mobile, comercializarea cu amănuntul a tutunului și manualele). Volumul investițiilor a scăzut semnificativ, mai ales în sectoarele în care, în ultimii ani, au fost impuse suprataxe sectoriale specifice. În perioada cuprinsă între 2010 și 2013, volumul investițiilor nominale a scăzut cu 44 % în sectorul energiei, cu 28 % în sectorul finanțelor și cu 18 % în sectorul comunicațiilor, în timp ce volumul global al acestora a crescut cu 3,4 %. S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește îmbunătățirea concurenței în domeniul achizițiilor publice, însă sunt necesare eforturi suplimentare. De exemplu, utilizarea într-o măsură mai mare a sistemelor electronice de achiziții publice ar putea conduce la economii de costuri importante, la o îmbunătățire a gradului de transparență a achizițiilor publice și la o creștere a concurenței. S-au întreprins măsuri în vederea punerii în aplicare a unor strategii de integritate și a promovării unor standarde mai ridicate în materie de transparență în cadrul administrației publice, însă sunt necesare eforturi suplimentare pentru combaterea cu eficacitate a corupției.

               (15)

               Proporția elevilor care au părăsit timpuriu școala este în creștere și adoptarea unei strategii de prevenire a părăsirii timpurii a școlii a fost amânată în repetate rânduri. Sunt necesare eforturi suplimentare care să le permită elevilor dobândirea unor cunoștințe, competențe și calificări de bază, relevante pentru piața muncii. Asigurarea unui acces egal la un învățământ general de calitate rămâne în continuare o problemă majoră pentru copiii defavorizați, în special pentru copiii romi. A fost promulgată o nouă lege cu privire la formarea profesională, care introduce, printre altele, un „model dublu” nou, pentru a facilita tranziția, în continuare dificilă, de la școală la viața profesională, fiind necesar ca efectele acesteia să fie monitorizate îndeaproape.

               (16)

               În 2013 și 2014, Ungaria a continuat să reducă prețurile la energie electrică și la gaze pentru consumatorii finali. Aceste reduceri ale prețurilor, coroborate cu o sarcină fiscală suplimentară asupra întreprinderilor din sectorul energetic, au avut un impact negativ asupra capacității furnizorilor de energie de a-și recupera costurile, precum și asupra investițiilor în domeniul energetic și a întreținerii rețelelor. În prezent, nivelul intensității energetice a gospodăriilor este printre cele mai ridicate din Uniune și eficiența energetică ar putea fi îmbunătățită îndeosebi în sectorul locuințelor. Lipsa de independență a autorității de reglementare în domeniul energiei în ceea ce privește stabilirea condițiilor privind accesul la rețea și a tarifelor de rețea continuă să genereze motive de îngrijorare. Au fost întreprinse unele demersuri în vederea raționalizării organizării întreprinderilor de transport în comun, însă sustenabilitatea acestora ar putea fi îmbunătățită în continuare prin reducerea cheltuielilor de funcționare și modificarea sistemului de tarife.

               (17)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Ungariei. A evaluat Programul național de reformă și Programul de convergență. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică fiscală și socioeconomică sustenabilă în Ungaria, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei formulate în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-7 de mai jos.

               (18)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de convergență, iar avizul său (5) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (19)

               Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de convergență. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1, 2, 3 și 5 de mai jos.

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2014‐2015, Ungaria să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să consolideze măsurile bugetare pentru 2014, ținând cont de apariția decalajului comparativ cu cerințele Pactului de stabilitate și de creștere, mai precis regula privind reducerea gradului de îndatorare, pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2014. În 2015 și în perioada următoare, să consolideze semnificativ strategia bugetară pentru a asigura îndeplinirea obiectivului pe termen mediu și respectarea cerințelor privind reducerea gradului de îndatorare, astfel încât rata datoriei publice să se mențină pe o traiectorie descendentă durabilă. Să asigure caracterul obligatoriu al cadrului bugetar pe termen mediu printr-o monitorizare ex post sistematică a respectării normelor fiscale numerice și prin utilizarea mecanismelor de corecție. Să îmbunătățească gradul de transparență a finanțelor publice, inclusiv prin extinderea sarcinilor obligatorii care îi revin Consiliului bugetar, solicitând elaborarea, la intervale de timp regulate, a unor prognoze macrobugetare și a unor evaluări ale impactului bugetar în cazul principalelor propuneri de politică.

               2.

               Să contribuie la restabilirea fluxului normal de creditare a economiei, printre altele prin îmbunătățirea modului în care este conceput sistemul de impozite și prin reducerea sarcinii fiscale suportate de instituțiile financiare. Să adapteze taxa pe tranzacțiile financiare pentru a evita redirecționarea fondurilor de economii din sectorul bancar și să consolideze stimulentele pentru utilizarea plăților electronice. Să analizeze și să elimine obstacolele din calea curățării portofoliului, printre altele, prin înăsprirea regulilor privind constituirea de provizioane pentru creditele restructurate, prin eliminarea obstacolelor în ceea ce privește executarea silită a garanțiilor reale, precum și prin accelerarea și îmbunătățirea eficienței procedurilor de insolvență. În acest sens, să consulte îndeaproape părțile implicate cu privire la noile inițiative în materie de politică și să se asigure că aceste inițiative sunt bine orientate și că nu duc la o creștere a hazardului moral în rândul debitorilor. Să consolideze în continuare reglementarea și supravegherea financiară.

               3.

               Să asigure instituirea unui sistem de impozitare a societăților stabil, mai echilibrat și raționalizat, inclusiv prin eliminarea treptată a taxelor sectoriale specifice cu efect distorsionant. Să reducă sarcina fiscală suportată de lucrătorii cu venituri reduse, printre altele, prin îmbunătățirea eficienței taxelor de mediu. Să accelereze măsurile de îmbunătățire a respectării obligațiilor fiscale – în special pentru a reduce frauda în domeniul TVA – și să reducă costurile globale ale acesteia.

               4.

               Să consolideze măsurile bine orientate din cadrul politicilor active în domeniul pieței forței de muncă, printre altele, prin accelerarea introducerii sistemului de stabilire a profilurilor clienților al serviciului public de ocupare a forței de muncă. Să creeze rețeaua planificată de îndrumare a tineretului și să asigure coordonarea acesteia cu instituțiile de învățământ și părțile interesate de la nivel local, pentru a contribui la o creștere a impactului măsurilor în domeniu. Să revizuiască programul de lucrări publice pentru a analiza eficacitatea acestuia în ceea ce privește sprijinirea participanților să își găsească ulterior un loc de muncă și să consolideze, în continuare, elementele de activare din cadrul programului. Să analizeze posibilitatea de a prelungi durata perioadei în care șomerii pot beneficia de indemnizația de șomaj, luând în considerare intervalul de timp mediu necesar pentru găsirea unui nou loc de muncă, și corelarea cu măsuri de activare. Să amelioreze caracterul adecvat și nivelul de acoperire al asistenței sociale, corelând-o într-o măsură mai mare cu măsurile de activare. Să pună în aplicare măsuri de politică raționalizate și integrate pentru a reduce sărăcia, îndeosebi în rândul copiilor și al populației rome.

               5.

               Să asigure stabilitatea cadrului de reglementare și să stimuleze concurența pe piață, printre altele, prin eliminarea barierelor în sectorul serviciilor. Să adopte măsuri mai ambițioase, menite să contribuie la o creștere a concurenței și a gradului de transparență al procedurilor de achiziții publice, care să includă o mai bună utilizare a sistemelor electronice de achiziții publice, și să reducă în continuare corupția și sarcina administrativă globală.

               6.

               Să pună în aplicare o strategie națională de prevenire a părăsirii timpurii a școlii, care să acorde o atenție deosebită elevilor care și-au abandonat studiile în cadrul învățământului profesional și tehnic. Să introducă o abordare sistematică în vederea promovării unui învățământ general incluziv pentru grupurile defavorizate, în special pentru romi. Să sprijine trecerea de la un ciclu de învățământ la altul și tranziția către piața muncii și să supravegheze îndeaproape punerea în aplicare a reformei privind formarea profesionale. Să pună în aplicare o reformă a învățământului superior care să permită un nivel mai ridicat de absolvire în învățământul superior, în special în rândul studenților dezavantajați.

               7.

               Să revizuiască impactul pe care reglementarea prețurilor la energie îl are asupra stimulentelor pentru a investi și asupra concurenței pe piața energiei electrice și pe piața gazelor. Să adopte măsuri suplimentare pentru a asigura autonomia autorității de reglementare în ceea ce privește stabilirea tarifelor de rețea și a condițiilor privind accesul la rețea. Să întreprindă măsuri de creștere a eficienței energetice, în special în sectorul locuințelor. Să sporească în continuare sustenabilitatea sistemului de transport, printre altele, prin reducerea cheltuielilor de funcționare și prin revizuirea sistemului de tarife aplicate de întreprinderile de stat din sectorul transporturilor.

      Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P.C. PADOAN

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținute pentru 2014 prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014, p. 49).

      (4)  JO C 217, 30.7.2013, p. 37.

      (5)  Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea (UE) 2016/1111 a Comisiei din 6 iulie 2016 privind monitorizarea nichelului în alimente (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               8.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 183/70

         RECOMANDAREA (UE) 2016/1111 A COMISIEI
   din 6 iulie 2016
   privind monitorizarea nichelului în alimente
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Nichelul este un metal larg răspândit pe suprafața Pământului. Nichelul este prezent în alimente și în apa potabilă ca urmare a activității naturale și antropice.

               (2)

               Autoritatea elenă pentru siguranța alimentară a solicitat Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare „EFSA”) să evalueze riscul pentru sănătatea umană reprezentat de prezența nichelului în alimente, în special în legume.

               (3)

               Grupul științific pentru contaminanții din lanțul alimentar (Grupul CONTAM) al EFSA a decis extinderea evaluării riscurilor la apa potabilă și a adoptat un aviz științific privind riscurile pentru sănătatea publică legate de prezența nichelului în alimente și în apa potabilă (1). Prezentul aviz a identificat toxicitatea pentru reproducere și dezvoltare ca efect critic pentru caracterizarea riscurilor legate de o expunere orală cronică la nichel. O erupție eczematoasă și agravarea reacțiilor alergice au fost identificate ca efect critic pentru expunerea orală acută la nichel în cazul persoanelor cu sensibilitate la acest metal.

               (4)

               Datele referitoare la prezența nichelului în alimente și apă potabilă au fost colectate în 15 țări europene diferite. Cu toate acestea, având în vedere că 80 % din totalul de date colectate au fost colectate într-un singur stat membru, ar fi necesar un set de date mai extinse din punct de vedere geografic pentru a verifica prezența nichelului în alimente în întreaga Uniune.

               (5)

               Pentru anumite grupuri de alimente considerate de EFSA în avizul său științific ca principale surse de expunere prin alimentație, au fost disponibile doar date limitate referitoare la ocurență. În vederea adoptării unor eventuale măsuri viitoare de gestionare a riscurilor, ar fi de dorit să se dispună de mai multe informații cu privire la conținutul de nichel în alimentele care fac parte din aceste grupuri,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Statele membre ar trebui, cu implicarea activă a operatorilor din sectorul alimentar și a altor părți interesate, să monitorizeze prezența nichelului în alimente pe parcursul anilor 2016, 2017 și 2018. Monitorizarea ar trebui să se concentreze pe cereale, produse pe bază de cereale, preparate pentru sugari, formule de continuare, preparate pe bază de cereale pentru copii destinate sugarilor și copiilor de vârstă mică, preparate pentru copii, alimentele destinate unor scopuri medicale speciale destinate în mod specific sugarilor și copiilor de vârstă mică, suplimente alimentare, leguminoase, fructe cu coajă lemnoasă și semințe oleaginoase, lapte și produse lactate, băuturi alcoolice și nealcoolice, zahăr și produse de cofetărie (inclusiv cacao și de ciocolată), fructe, legume și produse pe bază de legume (inclusiv ciuperci), frunze uscate de ceai, părți uscate de alte plante utilizate pentru infuzii și moluște bivalve.

               2.

               Procedurile de prelevare a probelor se efectuează în conformitate cu dispozițiile prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei (2) pentru a se asigura că probele sunt reprezentative pentru lotul din care au fost prelevate.

               3.

               Probele ar trebui analizate astfel cum sunt comercializate. Conținutul total de nichel ar trebui să fie analizat în conformitate cu standardul EN 13804:2013: „Produse alimentare – Determinarea elementelor și a speciilor lor chimice. Considerații generale și cerințe specifice”, de preferință prin utilizarea unei metode analitice bazate pe spectrometria de absorbție atomică în flacără FAAS sau pe spectrometria de absorbție atomică cu tehnică cuptor cu grafit (GFAAS), pe spectrometria cu emisie atomică cu plasmă cuplată inductiv (ICP-OES) sau pe spectrometria de masă cu plasmă cuplată inductiv (ICP-MS).

               4.

               Statele membre, operatorii din industria alimentară și alte părți interesate ar trebui să furnizeze EFSA datele monitorizării exprimate pe baza greutății totale, împreună cu informațiile stabilite de EFSA, în formatul electronic de raportare stabilit de aceasta, în vederea compilării lor într-o bază de date până la data de 1 octombrie a anilor 2016, 2017 și 2018. Datele privind prezența disponibile referitoare la anii precedenți care nu au fost încă furnizate ar trebui să fie transmise potrivit acelorași modalități, cât mai curând posibil.

      Adoptată la Bruxelles, 6 iulie 2016.

            Pentru Comisie

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Membru al Comisiei

      (1)  Grupul pentru contaminanții din lanțul alimentar al EFSA (CONTAM), 2015. Aviz științific privind riscurile pentru sănătatea publică legate de prezența nichelului în alimente și în apa potabilă. EFSA Journal 2015;13(2):4002, 202 pp. doi:10.2903/j.efsa.2015.4002.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei din 28 martie 2007 de stabilire a metodelor de prelevare a probelor și de analiză pentru controlul nivelurilor de oligoelemente și de contaminanți rezultați în urma prelucrării din produsele alimentare (JO L 88, 29.3.2007, p. 29).


title: Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Franței pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Franței pentru 2014

text:
               29.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/42

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 8 iulie 2014
   privind Programul național de reformă al Franței pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Franței pentru 2014
   2014/C 247/09
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, precum și la nivelul UE și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 9 iulie 2013, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al Franței pentru 2013 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Franței pentru perioada 2012-2017. La 15 noiembrie 2013, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al Franței pentru 2014.

               (5)

               La 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice din 2014. Tot la 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Franța ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (6)

               La 20 decembrie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a subliniat că este necesar să se continue consolidarea finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (7)

               La 5 martie 2014, Comisia a publicat rezultatele bilanțului aprofundat pe care l-a efectuat pentru Franța, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că Franța continuă să traverseze o perioadă de dezechilibre macroeconomice și că se impune monitorizarea specifică a acestora și adoptarea de măsuri de politică decisive. În special, deteriorarea balanței comerciale și a competitivității, precum și implicațiile gradului ridicat de îndatorare a sectorului public necesită o atenție politică continuă.

               (8)

               La 5 martie 2014, Comisia a recomandat Franței să depună în continuare eforturi pentru a asigura deplina conformitate cu recomandarea Consiliului în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive.

               (9)

               La 7 mai 2014, Franța și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2014 și Programul de stabilitate pentru 2014. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (10)

               Obiectivul strategiei bugetare prezentate în Programul de stabilitate pentru 2014 este acela de a corecta deficitul excesiv până în 2015 și de a atinge obiectivul pe termen mediu până în 2017. Programul de stabilitate confirmă obiectivul pe termen mediu precedent de a avea un buget echilibrat, în termeni structurali, care este mai strict decât cerințele impuse de Pactul de stabilitate și de creștere. Programul de stabilitate prevede ca în 2015 deficitul să ajungă la 3 % din PIB, ceea ce este superior obiectivului stabilit în cadrul recomandării din 21 iunie 2013 a Consiliului. După această dată, progresul anual (recalculat) preconizat în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu este inferior cerinței minime de 0,5 % din PIB. În general, strategia bugetară prezentată în Programul de stabilitate este doar parțial în conformitate cu cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Conform Programului de stabilitate, se preconizează că ponderea datoriei publice în PIB va ajunge la un nivel maxim de 95,6 % în 2014 și în 2015, pentru ca apoi să scadă la 91,9 % în 2017. Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din Programul de stabilitate este plauzibil pentru 2014 și ușor optimist pentru 2015, estimându-se că PIB-ul va crește cu 1,0 % anul acesta și, respectiv, cu 1,7 %, anul viitor, comparativ cu 1,0 % și, respectiv, 1,5 %, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2014. În aprilie 2014, Consiliul superior pentru finanțele publice („Haut Conseil des Finances Publiques”), organism independent, a emis un aviz cu privire la scenariul macroeconomic din cadrul Programului de stabilitate. Programul de stabilitate definește o serie de măsuri suplimentare pentru 2014, printre care anularea unor credite bugetare ministeriale care urmează să fie adoptată în cadrul unui buget suplimentar și primele efecte ale planului de economii în valoare de 50 de miliarde EUR, anunțat de guvern.
               Pe baza acestor măsuri și ținând cont, de asemenea, de faptul că efortul bugetar realizat în 2013 a fost mai mare decât cel preconizat în momentul emiterii recomandării de către Comisie, se poate considera că Programul de stabilitate respectă, în linii mari, recomandarea Comisiei. Gradul de detaliere a măsurilor de consolidare bugetară este insuficient pentru a asigura în mod credibil corectarea, până în 2015, a deficitului excesiv, conform previziunilor Comisiei, în care se preconizează un deficit de 3,4 % din PIB pentru anul viitor și o ajustare structurală subiacentă care este foarte departe de nivelul recomandat de Consiliu. Mai mult, este posibil să crească riscurile legate de îndeplinirea obiectivelor stabilite de guvern. Mai precis, o parte din măsurile suplimentare pentru 2014 anunțate în Programul de stabilitate nu au fost încă adoptate și cuantumul economiilor preconizat pentru 2015 este foarte ambițios. Potrivit previziunilor Comisiei, efortul bugetar pentru perioada 2013-2014 este mai mic cu 0,2 puncte procentuale din PIB în ceea ce privește variația (corectată a) soldului structural și cu cel puțin 0,1 puncte procentuale din PIB în ceea ce privește numărul de măsuri considerate a fi necesare în momentul formulării recomandării de către Consiliu. În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, pe baza evaluării Programului de stabilitate și pe baza previziunilor Comisiei, Consiliul consideră că este necesar ca măsurile pe care se bazează strategia bugetară să fie mai detaliate și că trebuie să se depună în continuare eforturi în vederea respectării recomandării Consiliului și a asigurării, ulterior, a unei traiectorii adecvate către atingerea obiectivului pe termen mediu. În special, eforturile suplimentare ar trebui să fie precizate în viitoarea lege cu privire la rectificarea bugetară pentru anul 2014.

               (11)

               Având în vedere nivelul datoriei publice, care este ridicat și continuă să crească, precum și faptul că termenul prevăzut pentru corectarea deficitului excesiv a fost prelungit până în 2015, este cu atât mai important ca bugetul pentru 2014 să fie executat cu strictețe și eforturile substanțiale de consolidare să fie continuate cu fermitate în 2015. În special, potrivit previziunilor guvernului, nivelul cheltuielilor publice ar trebui să crească într-un ritm mult mai lent decât în anii precedenți. Prin urmare, este necesar să se aducă precizări suplimentare la strategia cu privire la reducerea cheltuielilor, prin intensificarea analizei în curs a cheltuielilor și prin redefinirea, în cazul în care este necesar, a domeniului de aplicare al măsurilor guvernului. Nu pot fi realizate economii considerabile pe termen scurt fără o reducere semnificativă a creșterii nivelului cheltuielilor în domeniul securității sociale, care reprezintă aproape jumătate din totalul cheltuielilor sectorului public.
               Pentru a realiza acest lucru se impune diminuarea cheltuielilor pentru asistența medicală și pensii, de exemplu prin stabilirea unor obiective anuale mai ambițioase în materie de cheltuieli pentru asistența medicală și înghețarea temporară a pensiilor, precum și a altor prestații sociale, astfel cum este prevăzut în prezent de guvern. În plus, noua lege preconizată privind descentralizarea ar trebui să contribuie la raționalizarea diferitelor niveluri ale administrației publice franceze, astfel încât să se elimine suprapunerea acestora și să se realizeze sinergii suplimentare, creșterea eficienței și economii, prin fuzionarea sau suprimarea unor niveluri administrative. În privința acestui aspect, nu numai că reformele structurale prezentate în Programul de stabilitate vor fi puse în aplicare abia pe termen mediu, deși calendarul planificat a fost prezentat de la adoptarea Programului de stabilitate, dar există și riscuri semnificative care amenință punerea în aplicare a acestora. Ar trebui, de asemenea, să se înăsprească controlul cheltuielilor administrațiilor locale, inclusiv prin limitarea creșterii anuale a veniturilor din impozite la nivelul acestor administrații, ținând cont de plafoanele existente pentru mai multe impozite locale, corelată cu punerea în aplicare, în mod riguros, a reducerii preconizate a subvențiilor acordate de administrația publică centrală. Pe lângă necesitatea de a se realiza economii pe termen scurt, sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice reprezintă, de asemenea, un motiv de preocupare.
               Chiar dacă cheltuielile publice în domeniul sănătății au fost ținute sub control în ultimii ani, se impun eforturi suplimentare în vederea îmbunătățirii raportului cost-eficacitate al sistemului de sănătate. În special, este necesar să se pună în aplicare politici suplimentare de limitare a costurilor, deoarece se preconizează că, pe termen mediu și lung, sistemul de sănătate se va confrunta cu o creștere semnificativă a cheltuielilor. Domeniile în care ar trebui să sporească eficacitatea includ cheltuielile cu produsele farmaceutice, cheltuielile administrative și serviciile medicale spitalicești. În final, în decembrie 2013 a fost adoptată o reformă a pensiilor, în vederea asigurării sustenabilității pe termen lung a sistemului. Cu toate acestea, reforma pensiilor nu va fi suficientă pentru a elimina deficitul sistemului, în special deficitul generat de sistemele destinate funcționarilor publici și angajaților dintr-o serie de societăți controlate de stat și, în mod global, conform previziunilor autorităților franceze, prin introducerea noilor măsuri privind pensiile, deficitul total al sistemului va fi redus doar la jumătate, estimându-se că, până în 2020, acesta va ajunge la aproximativ 0,5 % din PIB. Mai mult, amploarea ajustării este amenințată de riscuri semnificative, deoarece scenariul macroeconomic care stă la baza acestor previziuni s-ar putea dovedi excesiv de optimist. Comitetul de monitorizare a pensiilor („Comité de Suivi des Retraites”), recent instituit, ar trebui să asigure eliminarea treptată a deficitului sistemului.

               (12)

               Franța se numără printre statele membre cu cel mai mare cost al forței de muncă. În special, gradul ridicat al presiunii fiscale asupra veniturilor salariale reduce rentabilitatea firmelor și influențează negativ ocuparea forței de muncă. Pentru a sprijini competitivitatea costurilor, guvernul a adoptat o serie de inițiative menite să reducă presiunea fiscală asupra veniturilor salariale. În decembrie 2012 a fost adoptată o reducere fiscală pentru competitivitate și ocuparea forței de muncă (CICE), echivalentă cu o scădere a costului forței de muncă pentru salariile a căror valoare este mai mică decât salariul minim înmulțit cu 2,5. În ianuarie 2014, în cadrul „pactului de responsabilitate și solidaritate”, a fost anunțată o reducere suplimentară a costului forței de muncă, în valoare 10 miliarde EUR. Valoarea sumei generate ca urmare a acestor două măsuri va fi de 30 de miliarde EUR, proporțională cu creșterea generală a nivelului de impozitare a societăților înregistrată în perioada 2010-2013 și ar reduce doar la jumătate diferența dintre contribuțiile angajatorului la asigurările sociale în Franța și contribuțiile medii ale angajatorului la asigurările sociale în țările din zona euro. În plus, pentru firmele exportatoare, care au tendința să plătească salarii mari, avantajele CICE vor fi mai mici decât pentru firmele care nu exportă, fapt care va reduce impactul acestei măsuri asupra competitivității. „Pactul de responsabilitate și solidaritate” prevede o reducere a costului forței de muncă atât pentru salariile mici, cât și pentru salariile a căror valoare este cuprinsă între salariul minim înmulțit cu 1,6 și salariul minim înmulțit cu 3,5. Se preconizează că această din urmă măsură va intra în vigoare începând cu anul 2016 și va avea un impact mai direct asupra firmelor exportatoare. Mecanismul de stabilire a salariilor din Franța are tendința de a duce la denaturări ale structurii salariilor și de a limita capacitatea firmelor de a adapta salariile în perioadele de încetinire a creșterii economice. Consiliul Superior pentru finanțarea protecției sociale („Haut Conseil du financement de la protection sociale”) a evaluat impactul pe care îl au asupra ocupării diferitele scenarii privind scutirile de la plata contribuțiilor la asigurările sociale, însă a acordat o atenție limitată impactului acestora asupra evoluției salariilor și a competitivității.
               Cu toate acestea, în ciuda faptului că au fost acordate numeroase scutiri, în ceea ce privește lucrătorii care percep salariul minim, costul forței de muncă aferent salariului minim rămâne ridicat. Aceste scutiri au contribuit la limitarea costului forței de muncă în 2013, ceea ce reprezintă un pas înainte, însă nivelul salariului minim din Franța rămâne ridicat în comparație cu cel din alte state membre. Prin urmare, salariul minim ar trebui să continue să evolueze într-un mod favorabil competitivității și creării de locuri de muncă. În Franța există puține derogări de la salariul minim legal și s-ar putea depune eforturi suplimentare în vederea reducerii costului forței de muncă pentru grupurile vulnerabile.

               (13)

               Poziția pe care Franța o ocupă în clasamentul mondial privind mediul de afaceri, stabilit în urma efectuării unei serii de anchete internaționale în materie, s-a deteriorat. În cadrul „simplificării radicale”, lansate în iulie 2013, s-au depus eforturi pentru a facilita relațiile dintre firme și administrație, însă este necesară îmbunătățirea în continuare a mediului de afaceri. În plus, trebuie încă să fie definite și puse în aplicare o serie de măsuri prevăzute în cadrul planului de simplificare. În special, ar trebui să se acorde o atenție deosebită reglementărilor din codul muncii sau normelor contabile legate de praguri specifice în ceea ce privește dimensiunea, care împiedică creșterea firmelor franceze. Este posibil ca aceste dispozitive să contribuie la dificultățile pe care le întâmpină IMM-urile în ceea ce privește atingerea unei dimensiuni care le-ar permite să exporte și să inoveze. Până în prezent, inițiativele de politică menite să stimuleze cheltuielile și inovarea societăților private în domeniul C&D, în special creditul fiscal pentru cheltuieli în domeniul cercetării și polii de competitivitate, au dat rezultate împărțite. Scăderea ponderii sectorului industrial în sectorul privat francez are ca efect stagnarea cheltuielilor societăților private în domeniul C&D, în ciuda eforturilor semnificative depuse la nivel de întreprindere. În consecință, o mare parte a cheltuielilor din acest domeniu este în continuare finanțată din fonduri publice, fie în mod direct, prin intermediul cercetării publice, fie în mod indirect, prin subvenții. Eficacitatea instrumentelor actuale ar trebui îmbunătățită în continuare, pentru a stimula întreprinderile private să realizeze un volum mai mare de cheltuieli și un grad mai ridicat de inovare în domeniul C&D. În special, alocarea de resurse în domeniul polilor de competitivitate ar putea să genereze, într-o mai mare măsură, efecte la scară largă și să îmbunătățească difuzarea inovării. În plus, eficacitatea politicii din acest domeniu ar putea fi consolidată prin transformarea acestor poli în adevărate rețele de întreprinderi, cu efecte secundare pozitive. În final, costul creditului fiscal pentru cheltuieli în domeniul cercetării se preconizează că va ajunge la 5,8 miliarde EUR în 2014 (aproximativ 0,3 % din PIB). În ciuda costului, nu este disponibilă nicio evaluare ex post cu privire la eficacitatea acestei măsuri în domeniul C&D, ținând cont de reformele recente.

               (14)

               În ciuda faptului că au fost eliminate obstacolele privind forma juridică, structura acționariatului sau tarifele în cazul anumitor profesii (de exemplu, medicii veterinari, contabilii) și că s-au adoptat noi măsuri pentru îmbunătățirea concurenței prin recenta Lege privind consumul, unele profesii se confruntă în continuare cu bariere semnificative la intrare sau cu obstacole în exercitarea profesiei (de exemplu, șoferii de taxi, sectorul sănătății, notarii și, în general, profesiile din domeniul juridic). Principiul numerus clausus care se aplică pentru accesul la un număr mare de profesii (medici, farmaciști etc.) continuă să constituie un obstacol în calea accesului la servicii și ar putea fi revizuit, fără ca siguranța și calitatea acestora să fie periclitate. Până în prezent nu a fost efectuată o evaluare detaliată cu privire la necesitatea și proporționalitatea restricțiilor care au un impact asupra profesiilor reglementate. În sectorul comerțului cu amănuntul persistă încă cerințe împovărătoare în ceea ce privește procedurile de autorizare a deschiderii de puncte de comercializare, impuse, în special, de reglementările în materie de urbanism, iar vânzările în pierdere sunt în continuare interzise, ceea ce are un efect negativ asupra concurenței și asupra consumatorilor. Până în prezent, autoritățile franceze nu au adoptat măsuri concrete în vederea eliminării barierelor la intrare în sectorul comerțului cu amănuntul. În privința distribuției de energie electrică și gaz, prețurile reglementate sunt eliminate treptat pentru consumatorii noncasnici. Cu toate acestea, prețurile aplicate gospodăriilor sunt în continuare reglementate, iar în ceea ce privește prețurile la energia electrică acestea sunt fixate la un nivel inferior nivelului costurilor, accesul furnizorilor alternativi fiind limitat. În privința interconectării energetice, proiectele în curs de desfășurare, îndeosebi cele în colaborare cu Spania, ar trebui să fie finalizate, în vederea consolidării interconectării rețelelor de energie electrică și gaz cu țările vecine. În sectorul feroviar, existența barierelor la intrarea pe piață continuă să împiedice funcționarea eficientă a pieței. Franța nu și-a deschis către concurență piața serviciilor de transport feroviar intern de călători, cu excepția serviciilor internaționale, unde numărul actorilor nou-veniți pe piață este mic. Pentru ca sistemul feroviar să devină mai sustenabil din punct de vedere financiar, a fost lansată o reformă a acestui sistem. În octombrie 2013 a fost prezentat un proiect de lege care este dezbătut în prezent de către Parlament. Printre măsurile prezentate se numără instituirea, în cadrul unei structuri integrate vertical, care va include operatorul tradițional, a unui administrator de infrastructură unic. Această nouă structură ar putea să împiedice accesul operatorilor alternativi la rețea.

               (15)

               În Franța, nivelul sarcinii fiscale generale este ridicat și continuă să crească. În 2013, ponderea taxelor și a impozitelor în PIB a fost de 45,9 %, situându-se printre cele mai ridicate din Uniune, iar nivelul acesteia a crescut cu 3,3 puncte procentuale din 2010, când a început procesul de consolidare bugetară. În acest context, un comitet special în domeniul fiscalității („Assises de la fiscalité”) a oferit contribuții în vederea unei revizuiri a sistemului fiscal. Până în prezent au fost realizate puține progrese în privința reducerii ratelor legale ale impozitului pe venitul persoanelor fizice și ale impozitului pe profit și în ceea ce privește sporirea eficienței TVA. În schimb, perceperea temporară a unei suprataxe în cazul întreprinderilor mari a fost prelungită până în 2015, fapt care va duce la o creștere a ratei legale globale a impozitului pe profit, aceasta urmând să ajungă la un nivel record de 38,1 % (nivelul actual al ratei legale este de 33,3 %, fiind deja unul dintre cele mai ridicate din Uniune). Guvernul a anunțat eliminarea progresivă a contribuției de solidaritate socială a întreprinderilor („C3S”) și o reducere treptată a ratei legale, aceasta urmând să ajungă la 28 % până în 2020. În ceea ce privește această din urmă măsură, nu există informații detaliate cu privire la calendarul exact. În ultimul an au fost realizate progrese limitate și în privința reducerii și a raționalizării cheltuielilor cu impozitul pe venit. În pofida realizării unor progrese în domeniul taxelor de mediu (de exemplu, prin introducerea treptată a unei taxe pe carbon, denumită „contribution climat énergie”), proporția sumelor provenite din taxele de mediu în PIB rămâne în continuare scăzută. Mai precis, în Franța accizele nu se indexează în funcție de inflație și continuă să persiste o serie de subvenții importante care dăunează mediului, cum ar fi rata preferențială a accizelor la motorină. În ultimul rând, în 2013 nu au fost adoptate măsuri suplimentare pentru a se rezolva problema favorizării îndatorării în cadrul sistemului de impozitare a întreprinderilor, astfel încât să fie împiedicată o nouă creștere a nivelului de îndatorare privată.

               (16)

               În ciuda faptului că autoritățile franceze au adoptat o serie de măsuri în materie de politică, situația pe piața forței de muncă a continuat să se deterioreze în 2013, existând în continuare provocări semnificative în acest domeniu. Rata șomajului a continuat să crească, ajungând la 10,3 % în 2013 (comparativ cu 7,5 % în 2008). Piața forței de muncă din Franța rămâne fragmentată, caracterizându-se printr-un procent redus de persoane care au trecut de la un contract de muncă temporar la unul pe durată nedeterminată (în 2010, procentul angajaților cu contract temporar susceptibili de a obține un loc de muncă permanent a fost de doar 10,6 %, spre deosebire de media Uniunii, de 25,9 %). Acordul interprofesional privind protecția locurilor de muncă a fost transpus într-o lege adoptată în iulie 2013. Cu toate că această reformă reprezintă un pas înainte, impactul acesteia rămâne inegal, în acest stadiu. Mai precis, foarte puține întreprinderi au utilizat posibilitatea prevăzută de această lege de a încheia acorduri la nivel de întreprindere, pentru a spori flexibilitatea condițiilor de muncă în eventualitatea unor dificultăți economice temporare. Cu toate acestea, numărul cazurilor de concediere efectivă pentru care a fost introdusă o acțiune în justiție a scăzut în mod semnificativ. Deși în 2014 au avut loc negocieri între partenerii sociali cu privire la reformarea sistemului de indemnizații de șomaj, nu se așteaptă ca noul acord să reducă în mod semnificativ deficitul sistemului. În contextul existenței unui deficit cumulat al sistemului de indemnizații de șomaj, care a ajuns la aproape 1 % din PIB în 2013, sunt necesare măsuri structurale suplimentare pentru asigurarea sustenabilității sistemului. În special unele elemente, cum ar fi condițiile de eligibilitate, caracterul degresiv al indemnizațiilor în timp sau ratele de înlocuire pentru lucrătorii cu salariile cele mai ridicate au fost modificate doar în mică măsură în urma ultimului acord încheiat între partenerii sociali în martie 2014, fiind necesar ca acestea să fie adaptate în continuare, pentru a se garanta faptul că stimulentele pentru desfășurarea unei activități profesionale sunt adecvate. Datorită reformelor succesive din domeniul pensiilor, rata de ocupare în rândul lucrătorilor cu vârste cuprinse între 55 și 64 de ani a crescut în mod constant în ultimii trei ani.
               Cu toate acestea, rata de ocupare în rândul lucrătorilor în vârstă din Franța (45,6 % în 2013) rămâne cu mult sub nivelul mediei Uniunii ( – 4,5 puncte procentuale) și doar 55 % din lucrătorii francezi în vârstă trec direct de la încadrarea în muncă la pensie (2008-2011). În consecință, rata șomajului în cazul acestui grup a crescut în mod semnificativ în ultimii ani. Prin urmare, este necesară consolidarea măsurilor vizând îmbunătățirea capacității de inserție profesională a acestor lucrători, precum și revizuirea, în același timp, a stimulentelor acordate pentru ca aceștia să rămână sau să se reîntoarcă pe piața muncii.

               (17)

               Rezultatele anchetei din cadrul Programului privind evaluarea internațională a elevilor din 2013 au evidențiat faptul că Franța se numără printre țările membre ale OCDE în care inegalitățile din domeniul educației sunt cele mai mari. Unul din șase tineri din Franța părăsește sistemul de învățământ sau de formare fără nicio calificare. Acest lucru este deosebit de îngrijorător, având în vedere că rata șomajului în rândul tinerilor era de 25,5 % la sfârșitul anului 2013, iar riscul de a nu avea un loc de muncă era aproape de două ori mai mare în cazul tinerilor cu cele mai slabe calificări. Inițiativele de promovare a uceniciilor ar trebui să se adreseze în special tinerilor cu cele mai slabe calificări. În urma lansării, în iulie 2013, a reformei cu privire la învățământul obligatoriu și a adoptării, în martie 2014, a unei legi privind învățământul profesional și învățarea pe tot parcursul vieții, s-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește soluționarea acestui aspect. Totuși, este încă prea devreme pentru a se stabili dacă aceste măsuri vor reduce în mod eficient inegalitățile din cadrul sistemului educațional și un nou plan, anunțat în ianuarie 2014, care vizează școlile din ciclul de învățământ secundar inferior situate în zonele defavorizate, nu a fost încă pus în aplicare. În sfârșit, tranziția de la școală la activitatea profesională a fost facilitată, însă numărul uceniciilor a scăzut în 2012, de aceste măsuri beneficiind, din ce în ce mai mult, studenții din învățământul superior.

               (18)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Franței. Comisia a evaluat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Franța, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei formulate în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-7 de mai jos.

               (19)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (20)

               Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-6 de mai jos.

               (21)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe această bază, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (7). În calitate de țară a cărei monedă este euro, Franța ar trebui, la rândul său, să vegheze la punerea în aplicare integrală și în timp util a acestor recomandări,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2014-2015, Franța să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să consolideze strategia bugetară, inclusiv prin detalierea măsurilor care stau la baza acesteia, pentru anul 2014 și pentru perioada ulterioară, astfel încât să asigure corectarea, în mod sustenabil, până în 2015, a deficitului excesiv, prin realizarea efortului de ajustare structurală specificat în recomandarea Consiliului din cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. O corectare durabilă a dezechilibrelor bugetare necesită punerea în aplicare credibilă a unor reforme structurale ambițioase, în scopul de spori capacitatea de ajustare și de a stimula creșterea economică și ocuparea forței de muncă. După corectarea deficitului excesiv, să continue o ajustare structurală anuală de cel puțin 0,5 % din PIB sau chiar mai mare în condiții economice favorabile, în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu sau, dacă acest lucru este necesar, pentru a asigura respectarea regulii privind gradul de îndatorare, astfel încât rata datoriei publice, în prezent ridicată, să se înscrie pe o traiectorie descendentă. Să își intensifice eforturile în vederea sporirii eficienței în toate subsectoarele administrației publice, inclusiv prin redefinirea, în cazul în care acest lucru este relevant, a domeniului de aplicare al măsurilor guvernului. În special, să adopte măsuri pentru a reduce în mod semnificativ, începând cu anul 2015, astfel cum este planificat, creșterea nivelului cheltuielilor din domeniul asigurărilor sociale, prin stabilirea unor obiective mai ambițioase în ceea ce privește cheltuielile anuale în domeniul asistenței medicale, prin limitarea costurilor cu pensiile și prin raționalizarea prestațiilor familiale și a alocațiilor pentru locuință. Până în decembrie 2014, să stabilească un calendar bine-definit pentru procesul de descentralizare care este în curs de desfășurare și să adopte primele măsuri, în vederea eliminării duplicării măsurilor administrative, a facilitării procesului de fuzionare a administrațiilor locale și a clarificării responsabilităților care le revin administrațiilor locale, la fiecare nivel. Să consolideze stimulentele de simplificare a cheltuielilor administrației locale prin introducerea unui plafon pentru creșterea anuală a veniturilor din impozite la nivelul administrației locale, reducând, în paralel, volumul subvențiilor acordate de administrația publică centrală, astfel cum este planificat. Pe lângă necesitatea de a realiza economii pe termen scurt, să adopte măsuri pentru soluționarea creșterii preconizate pe termen mediu și lung a cheltuielilor publice cu sănătatea, inclusiv în domeniul cheltuielilor cu produsele farmaceutice și să adopte măsuri suplimentare, în cazul în care acest lucru este necesar, în scopul echilibrării, în mod sustenabil, până în 2020, a sistemului de pensii, acoperind toate sistemele, cu acordarea unei atenții deosebite sistemelor speciale și complementare existente.

               2.

               Să asigure reducerea, într-un ritm susținut, a costului forței de muncă, generată în urma introducerii creditului fiscal pentru competitivitate și ocuparea forței de muncă („crédit d’impôt compétitivité emploi”). În conformitate cu angajamentele asumate în cadrul pactului de responsabilitate și solidaritate, să adopte măsuri în vederea reducerii în continuare a contribuțiilor angajatorului la sistemul de asigurări sociale, asigurându-se că nicio altă măsură nu va anula efectul acestora și că obiectivele actuale sunt menținute. Să continue analizarea impactului economic al scutirilor de la plata contribuțiilor la asigurările sociale, punând accentul pe încadrarea în muncă, evoluția salariilor și competitivitate, și să adopte măsuri adecvate, în cazul în care este necesar. Să reducă în continuare costul forței de muncă, fără ca acest lucru să afecteze bugetul, respectiv la nivelul inferior al grilei salariale, în special prin acordarea de reduceri specifice ale contribuțiilor angajatorului la asigurările sociale, luând în considerare diferitele scheme de sprijinire a salariilor.

               3.

               Până în decembrie 2014, să simplifice normele administrative, fiscale și contabile aplicabile întreprinderilor și să adopte măsuri concrete de punere în aplicare a „planului de simplificare” al guvernului, care este în curs de desfășurare. Să elimine obstacolele în materie de reglementare din calea creșterii întreprinderilor, în special prin revizuirea criteriilor legate de dimensiune, stabilite în reglementări, pentru a evita efectele de prag. Să adopte măsuri de simplificare și de îmbunătățire a eficienței politicii în materie de inovare, în special prin evaluări care să ia în considerare cele mai recente reforme și, în cazul în care este necesar, prin adaptarea creditului fiscal pentru cheltuielile în domeniul cercetării („crédit d’impôt recherche”). Să asigure concentrarea resurselor asupra celor mai eficienți poli de competitivitate și să continue să stimuleze impactul economic al activităților de inovare desfășurate în acești poli.

               4.

               Să elimine restricțiile nejustificate privind accesul la profesiile reglementate și exercitarea acestora, să reducă costurile legate de accesul la acestea și să încurajeze concurența în domeniul serviciilor. Să adopte măsuri suplimentare pentru a reduce sarcina de reglementare care afectează funcționarea sectorului comerțului cu amănuntul, în special prin simplificarea procedurilor de autorizare a deschiderii de puncte de comercializare și prin eliminarea interzicerii vânzărilor în pierdere. Să se asigure că tarifele reglementate la gaz și energie electrică pentru gospodării sunt stabilite la un nivel adecvat, care să nu reprezinte un obstacol în calea concurenței, menținând, în același timp, condiții accesibile ca preț pentru grupurile vulnerabile. Să consolideze capacitatea de interconectare cu rețelele de energie electrică și gaz ale Spaniei; în special, să sporească nivelul de interconectare între rețelele de gaz, în vederea integrării depline a pieței iberice a gazului în piața europeană. În sectorul feroviar, să asigure independența noului administrator de infrastructură unificată față de operatorul tradițional și să adopte măsuri pentru ca sectorul transporturilor interne de călători să fie deschis concurenței în conformitate cu dispozițiile și calendarul care vor fi decise de directivele ulterioare.

               5.

               Să reducă presiunea fiscală asupra veniturilor salariale și să își intensifice eforturile în vederea simplificării și a creșterii eficienței sistemului fiscal. În acest scop, începând cu bugetul pe 2015, să adopte măsuri pentru: a elimina cheltuielile fiscale ineficiente legate de impozitul pe venitul persoanelor fizice și impozitul pe profit, pe baza evaluărilor recente și a inițiativei privind crearea unui comitet special în domeniul fiscalității („Assises de la fiscalité”), reducând, în același timp, ratele legale de impozitare; să adopte măsuri suplimentare menite să elimine problema favorizării îndatorării în cadrul sistemului de impozitare a întreprinderilor; să extindă baza de impozitare, îndeosebi în ceea ce privește consumul; să elimine treptat subvențiile cu efecte nocive pentru mediu.

               6.

               Să adopte măsuri suplimentare de combatere a rigidității pieței forței de muncă și, în special, să adopte măsuri în vederea reformării condițiilor acordurilor pentru păstrarea locurilor de muncă („accords de maintien de l’emploi”), pentru a spori gradul de utilizare a acestora de către întreprinderile care se confruntă cu dificultăți. Să adopte măsuri suplimentare în vederea reformării, în colaborare cu partenerii sociali, a sistemului indemnizațiilor de șomaj, pentru a garanta sustenabilitatea acestuia, veghind totodată ca acesta să ofere stimulente adecvate pentru reluarea activității profesionale. Să se asigure că lucrătorii în vârstă beneficiază de consiliere și de formare adecvate și să reevalueze regimurile de prestații de șomaj specifice relevante în ceea ce privește situația lor pe piața forței de muncă.

               7.

               Să continue procesul de modernizare a învățământului profesional și tehnic, să pună în aplicare reforma privind învățământul obligatoriu și să adopte măsuri suplimentare pentru a reduce inegalitățile din domeniul educației, mai ales prin consolidarea măsurilor privind părăsirea timpurie a școlii. Să se asigure că politicile active privind piața muncii sprijină în mod eficace grupurile cele mai vulnerabile. Să îmbunătățească tranziția de la școală la activitatea profesională, în special prin intensificarea măsurilor de dezvoltare, în continuare, a uceniciilor, acordând o atenție deosebită tinerilor slab calificați.

      Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P.C. PADOAN

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținute pentru 2014 prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014. p. 49).

      (4)  JO C 217, 30.7.2013, p. 27.

      (5)  Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind dispozițiile comune pentru monitorizarea și evaluarea proiectelor de planuri bugetare și pentru asigurarea corectării deficitelor excesive ale statelor membre din zona euro (JO L 140, 27.5.2013, p. 11).

      (6)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (7)  A se vedea pagina 141 din prezentul Jurnal Oficial.


				|

		52011SC0815

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Slovakiaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Slovakia, 2011-2014

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă din 2011 al Slovaciei
și care include avizul Consiliului
privind Programul de stabilitate actualizat al Slovaciei pentru perioada 2011-2014
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (3),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)
Pe 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat
propunerea Comisiei Europene de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea
forței de muncă și creștere economică, Strategia
Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice,
care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în
vederea stimulării potențialului de creștere durabilă
și de competitivitate al Europei.
(2)
Consiliul a adoptat, în data de 13 iulie 2010, o
recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale
statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar în 21 octombrie 2010, o
decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de
muncă ale statelor membre[3],
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de aceste orientări
integrate la elaborarea politicilor economice și de ocupare a forței
de muncă aplicate la nivel național.
(3)
În data de 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat
prima Analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou
ciclu de guvernanță economică în UE și primul semestru
european de coordonare ex-ante integrată a politicilor, care se
înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020.
(4)
Pe 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat
prioritățile pentru consolidarea bugetară și reforma
structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie
și 7 martie 2011 și ca urmare a Analizei anuale a creșterii
efectuate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate
restabilirii unor bugete solide și sustenabilității
finanțelor publice, reducerii șomajului prin reforme ale pieței
muncii și depunerii de noi eforturi pentru consolidarea creșterii
economice. Consiliul European a solicitat statelor membre să
transpună aceste priorități în măsuri concrete, pe care
să le includă în programele de stabilitate sau de
convergență și în programele naționale de reformă.
(5)
La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat
totodată statele membre care participă la Pactul Euro Plus să
își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi incluse în
programele de stabilitate sau de convergență și în programele
naționale de reformă.
(6)
În data de 28 aprilie 2011, Slovacia a prezentat
actualizarea din 2011 a Programului său de stabilitate, care vizează
perioada 2011-2014, și, în data de 2 mai 2011, Programul național de
reformă 2011. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele
două programe, acestea au fost evaluate în același timp.
(7)
Date fiind larga sa deschidere comercială
și specializarea în bunuri de folosință îndelungată,
economia slovacă a fost puternic lovită de colapsul comerțului
mondial și al cererii agregate care au urmat crizei financiare. Astfel, în
2009 PIB-ul s-a contractat cu 4,7%, iar rata șomajului a crescut până
la 12%. În 2010, în principal datorită redresării cererii externe,
situația economică s-a îmbunătățit considerabil la
nivelul creșterii producției (creștere cu 4,1% a PIB-ului), dar
a continuat să se deterioreze la nivelul locurilor de muncă, rata șomajului
crescând până la 14,5% și fiind, așadar, printre cele mai
ridicate și cu creșterea cea mai mare din UE. În 2011-2012, rata de
participare va rămâne cu mult sub nivelul dinaintea crizei. Criza a
provocat o deteriorare semnificativă a finanțelor publice, iar
deficitul bugetar a crescut de la 2% din PIB în 2008 la 8% din PIB în 2009-2010.
Deși încă se află la un nivel relativ scăzut, ponderea
datoriei în PIB a crescut la rândul său cu 15 puncte procentuale, ajungând
la 41% din PIB în 2010.
(8)
Pe baza evaluării Programului de stabilitate
actualizat efectuată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al
Consiliului, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic aflat la
baza programului este plauzibil în primii doi ani ai acestuia și prea
favorabil pentru sfârșitul perioadei acoperite de program. Programul
vizează aducerea deficitului sub 3% din PIB în 2013, în
concordanță cu termenul stabilit de Consiliu, pentru ca în 2014
nivelul acestuia să se situeze la 2,8% din PIB. După 2011, ajustarea
se bazează cu precădere pe cheltuieli. Țintele bugetare sunt
supuse unor riscuri, în principal legate de implementarea măsurilor
propuse. Programul nu prevede atingerea obiectivului pe termen mediu.
Respectarea țintelor bugetare ar presupune, în perioada 2011-2013, un
efort fiscal anual mediu de aproximativ 1,4% din PIB.
(9)
Se preconizează că deficitul va
scădea simțitor în 2011 datorită măsurilor de consolidare,
estimate în Programul de stabilitate al Slovaciei în jurul valorii de 2,5% din
PIB. Ajustarea ar urma să continue și în 2011 și 2013, prin
reducerea deficitului cu aproximativ un punct procentual din PIB în fiecare an.
Efortul de consolidare se axează cu precădere pe cheltuieli, fiind
prevăzute economii la nivelul cheltuielilor cu bunuri și servicii
și al masei salariale, însă această direcție poate fi greu
de urmat în mod sustenabil. În ansamblu, provocarea cu care se confruntă
Slovacia este să ia măsuri prin care consolidarea să protejeze și
chiar să crească cheltuielile cu elemente care generează
creștere, cum sunt cheltuielile din sectorul educației sau al
infrastructurii de transport. În mod concret, nivelul scăzut al
formării brute de capital fix în sectorul public, care se anticipează
că va scădea și mai mult, reprezintă un motiv de îngrijorare.
Pot fi luate măsuri pentru a spori veniturile din impozitele cu cel
mai mic impact negativ asupra creșterii, cum sunt taxele pe proprietate
și taxele de mediu, și pentru a îmbunătăți
eficiența colectării impozitelor, în special în condițiile unei
diferențe mari între veniturile reale și veniturile teoretice din
TVA.
(10)
Datorită reformei din 2005, care a introdus
planificarea multianuală, întocmirea bugetului pe programe și mai
multe norme fiscale, Slovacia și-a îmbunătățit considerabil
cadrul fiscal-bugetar. Însă aceasta nu a împiedicat administrația
publică să înregistreze deficite, chiar și în anii de
creștere economică puternică. Printre principalele
deficiențe se numără faptul că țintele bugetare pentru
anii de la sfârșitul perioadei pot fi modificate ușor, astfel că
ele nu servesc obiectivului de a ancora procesul bugetar în anii următori.
Plafoanele de cheltuieli propuse în actualizarea Programului de stabilitate
și în Programul național de reformă ar putea remedia
această deficiență, cu condiția să se aplice cât mai
multor categorii de cheltuieli ale administrației publice. Un alt obstacol
care împiedică monitorizarea, de la un an la altul, a evoluțiilor
bugetare și a aplicării normelor fiscale îl constituie lipsa
informațiilor publicate la timp, în special în cazul administrațiilor
locale și al fondurilor de asigurări sociale. În fine, Slovacia nu
dispune de o instituție independentă care să fie implicată
direct în lucrările pregătitoare, în monitorizare și în
mecanismele de evaluare a bugetului.
(11)
Slovacia se numără printre statele membre
care se confruntă cu dificultăți grave în ceea ce privește
sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. Potrivit
estimărilor, în deceniile următoare cheltuielile legate de
îmbătrânirea populației vor crește mai rapid decât media din UE.
Pensiile vor reprezenta principala sursă a acestei creșteri, în ciuda
reformei majore implementate în 2004-2006. Această reformă nu a
tratat sistematic chestiunea creșterii în viitor a speranței de
viață. Pilonul de tip redistributiv (pay-as-you-go) poate fi
supus în viitor unor presiuni suplimentare generate de componenta
puternică a meritului pentru calcularea pensiilor și pentru
mecanismul de indexare. Modificările aduse în 2008-2009 pilonului
finanțat integral, care au inclus cerința ca fondurile de pensii
să acopere pierderile suferite și eliminarea participării
obligatorii pentru persoanele nou intrate pe piața muncii, au compromis
viabilitatea acestuia. Programul național de reformă și
Programul de stabilitate prevăd o serie de ajustări ale sistemului de
pensii menite să remedieze deficiențele actuale.
(12)
O altă provocare majoră este stoparea
creșterii considerabile a șomajului, înainte ca acesta să
devină structural. În prezent, rata șomajului
depășește 14%. Rata șomajului de lungă durată, de
9,2%, rămâne cea mai ridicată din UE, coexistând cu
disparități regionale puternice și un caracter inadecvat al
calificărilor. Deși piața muncii din Slovacia
funcționează în condiții relativ flexibile, guvernul intenționează
să crească această flexibilitate prin noi modificări ale
Codului Muncii. Rata șomajului este ridicată cu precădere în
rândul muncitorilor slab calificați, rata de participare a acestora fiind
printre cele mai scăzute din UE. Această situație se poate
explica prin impozitarea relativ ridicată (34%) a veniturilor salariale
mici (67% din salariul mediu), care reduce stimulentele pentru angajarea
muncitorilor slab calificați. În același timp, o politică a
pieței muncii bine concepută și cu obiective specifice poate
avea un rol important pentru a ajuta persoanele șomere să se
reîntoarcă în câmpul muncii. În prezent, cheltuielile și participarea
la aceste politici sunt printre cele mai reduse din UE, iar eficacitatea lor nu
este monitorizată sau evaluată într-o măsură
suficientă. Guvernul intenționează ca până la
sfârșitul acestui an să implementeze o reformă a serviciilor de
pe piața muncii și politici active privind piața muncii.
(13)
Adecvarea calificărilor forței de
muncă este deosebit de importantă pentru îmbunătățirea
competitivității bazate pe alte elemente decât prețurile, de
aceea Slovacia a propus o țintă ambițioasă de
creștere, până în 2020, a nivelului educației superioare de la
cel actual de 17,6% până la 40%. Pentru a reduce inadecvarea
calificărilor, Slovacia efectuează în prezent o reformă a
învățământului școlar și a
învățământului și formării profesionale, așa cum
se precizează în Programul național de reformă. Cu toate
acestea, nivelul de educație terțiară rămâne cu mult sub
media UE, iar calitatea acesteia este și ea îndoielnică, după
cum sugerează o serie de indicatori. Nivelul scăzut de educație
al comunităților rome marginalizate este un important factor care
contribuie la șomajul de lungă durată din Slovacia. Participarea
persoanelor în vârstă de muncă la formarea pe tot parcursul
vieții rămâne foarte scăzută (2,8%) față de media
din UE, iar acest lucru are un impact negativ asupra șanselor de angajare
și zădărnicește eforturile de reducere a șomajului
actual ridicat.
(14)
Nevoia de a promova un mediu de afaceri mai
favorabil creșterii este recunoscută în Programul național de
reformă, la fel ca nevoia de îmbunătățire a
performanței sistemului judiciar, de creștere a transparenței
achizițiilor publice și de combatere a corupției, deși
există riscuri legate de implementare. Însă problema
instituțiilor publice deficitare nu este tratată în mod
satisfăcător și s-ar putea face mai multe eforturi pentru ca
elaborarea politicilor să se bazeze într-o mai mare măsură pe
date concrete. În cadrul administrației publice, capacitatea
insuficientă și rotația frecventă a personalului tind
să scadă eficacitatea și transparența, să
slăbească capacitatea analitică și să împiedice
absorbția eficientă de fonduri UE și utilizarea eficientă a
resurselor publice în general. Acești factori frânează
potențialul de creștere și competitivitatea economiei.
(15)
Slovacia și-a asumat o serie de angajamente în
cadrul Pactului Euro Plus[4].
Aceste angajamente se referă la trei domenii ale Pactului care sunt
relevante pentru Slovacia: sustenabilitatea finanțelor publice, rata de
ocupare a forței de muncă și competitivitatea. Pe plan
fiscal-bugetar, Slovacia s-a angajat să întărească
sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice și cadrul
bugetar național prin adoptarea unui nou act normativ privind
răspunderea fiscală. Măsurile din domeniul ocupării
forței de muncă se referă la revizuirea planificată a Codului
Muncii care vizează introducerea unei flexibilități sporite a
pieței muncii. Măsurile din planul competitivității se
axează pe reducerea sarcinii administrative, combaterea corupției,
creșterea transparenței achizițiilor publice și a
sistemului judiciar și creșterea eficienței sistemului de
impozitare. Aceste angajamente reflectă agenda de reforme prezentată
în Programul de stabilitate și în Programul național de reformă.
Ele accelerează derularea proiectelor de reformă existente legate de
mediul de afaceri și de exercitarea drepturilor și abordează
chestiunea fundamentală a pensiilor și a sustenabilității
pe termen lung a finanțelor publice. Angajamentele au fost evaluate
și luate în considerare în formularea recomandărilor.
(16)
Comisia a evaluat Programul de stabilitate și Programul
național de reformă, inclusiv angajamentele asumate în cadrul
Pactului Euro Plus[5].
Ea a luat în calcul atât relevanța programelor pentru asigurarea unor
politici bugetare și socioeconomice sustenabile în Slovacia, cât și
modul în care ele respectă normele și orientările UE, având în
vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a
Uniunii Europene prin contribuția Uniunii la deciziile naționale
viitoare. În lumina evaluării efectuate, Comisia consideră că
atingerea țintelor bugetare după 2011 este amenințată de
riscuri. Efortul de consolidare ar trebui să protejeze cheltuielile cu
elemente care generează creștere și să fie sprijinit prin
măsuri de întărire a guvernanței fiscale și a
sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice. În 2011-2012
ar trebui luate noi măsuri pentru a consolida sursele de creștere
interne, pentru a soluționa problema creșterii recente a
șomajului prin reducerea impozitelor pe veniturile salariale mici și
printr-o reformă a politicilor active pentru piața muncii, pentru a
elimina situațiile de inadecvare a calificărilor, a îmbunătăți
calitatea educației și formării și a mediului de afaceri
și a consolida instituțiile publice și guvernanța acestora.
(17)
În lumina acestei evaluări și ținând
seama de Recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009 formulată în
temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011 a Programului de
stabilitate al Slovaciei, iar avizul său[6] se reflectă în recomandările de la
punctele (1), (2) și (3) de mai jos. Ținând seama de concluziile
Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul
național de reformă al Slovaciei,
RECOMANDĂ Slovaciei să ia
măsuri în perioada 2011-2012 astfel încât:
(1)
să implementeze bugetul din 2011 conform
planificării și să introducă măsurile concrete
planificate cu caracter permanent în 2012 și 2013 pentru reducerea
deficitului sub 3% din PIB până în 2013; să protejeze cheltuielile
care generează creștere și să utilizeze spațiul de
manevră disponibil pentru creșterea veniturilor prin sporirea
eficienței colectării TVA;
(2)
să întărească guvernanța
fiscală prin adoptarea, în 2011, și implementarea, începând cu 2012,
a unor plafoane de cheltuieli multianuale obligatorii, care să se aplice
administrației centrale și sistemului de asigurări sociale.
Să introducă totodată un Consiliu fiscal independent și
să asigure publicarea în timp util a datelor bugetare la toate nivelurile
administrației;
(3)
să întărească sustenabilitatea pe
termen lung a finanțelor publice printr-o ajustare suplimentară a
pilonului de tip redistributiv al sistemului de pensii, în mod concret prin
corelarea vârstei de pensionare cu speranța de viață și
prin crearea de stimulente pentru a asigura viabilitatea pilonului
finanțat integral astfel încât să progreseze în direcția sustenabilității
finanțelor publice, asigurând în același timp pensii adecvate;
(4)
să ia măsuri pentru a sprijini cererea de
locuri de muncă pentru șomerii slab calificați prin reducerea
impozitării veniturilor salariale ale muncitorilor slab calificați; totodată,
să ia măsuri pentru creșterea capacității
administrative a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă în
vederea îmbunătățirii obiectivelor specifice, a elaborării
și a evaluării politicilor active pentru piața muncii, în special
pentru tineri și pentru șomerii de lungă durată;
(5)
să accelereze implementarea reformelor propuse
în domeniul educației școlare și al educației și
formării profesionale și să ia măsuri pentru
îmbunătățirea calității educației superioare
și a relevanței acesteia pentru nevoile pieței. Să creeze
un cadru de stimulente dedicate atât persoanelor fizice, cât și
angajatorilor pentru a încuraja participarea persoanelor slab calificate la
formarea pe tot parcursul vieții;
(6)
să asigure implementarea măsurilor
planificate care au ca obiectiv aplicarea mai eficientă a normelor privind
achizițiile publice și creșterea performanței și a
transparenței sistemului judiciar.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209,
2.8.1997, p. 1.
[2]               JO C , p.
.
[3]               Menținute
pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011.
[4]               Mai multe
detalii privind angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus pot fi
consultate în documentul SEC(2011) 733.
[5]               A se
vedea SEC(2011) 733.
[6]               Prevăzut
la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.