title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind Programul național de reformă al Ciprului pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Ciprului pentru perioada 2012-2015

text:
               24.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/13

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind Programul național de reformă al Ciprului pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Ciprului pentru perioada 2012-2015
   2012/C 219/04
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de reformă pe 2011 al Ciprului (4) și a emis avizul cu privire la Programul de stabilitate actualizat al Ciprului pentru perioada 2011-2014 („Recomandarea Consiliului din 2011”).

               (4)

               La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al doilea Semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020. La 14 februarie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Cipru ca unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuată o analiză aprofundată.

               (5)

               La 1 decembrie 2011, Consiliul a adoptat concluzii prin care Comitetul pentru protecție socială este invitat, în cooperare cu Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și alte comitete, să prezinte opinii privind acțiunile recomandate în cadrul ciclului de politici Europa 2020. Respectivele opinii sunt incluse în avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă.

               (6)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și, la 15 februarie 2012, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2012 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2012.

               (7)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală diferențiată și favorabilă creșterii, să se restabilească condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea, să combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (8)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru ca acestea să fie incluse în programele lor de stabilitate sau de convergență și în programele lor naționale de reformă.

               (9)

               La 7 mai 2012, Cipru a prezentat Programul de stabilitate pentru perioada 2012-2015 și, la 10 mai 2012, Programul național de reformă pentru 2012. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp. Comisia a examinat, de asemenea, în cadrul unei analize aprofundate, realizate în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, dacă Cipru este afectat de dezechilibre macroeconomice. În analiza sa aprofundată, Comisia a concluzionat că Cipru prezintă un dezechilibru intern datorat sectorului său bancar și nivelului de îndatorare a sectorului întreprinderilor, precum și un dezechilibru extern și intern în ceea ce privește dinamica sa fiscală și competitivitatea, chiar dacă acesta nu este unul excesiv.

               (10)

               Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, a programului de stabilitate, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din program pare a fi optimist pentru perioada 2012-2014. Deși cuprinde o revizuire majoră în sens descrescător a perspectivelor de creștere, scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare specificate în programul de stabilitate continuă să fie supus unor riscuri de deteriorare, în special în ceea ce privește evoluția cererii interne în 2012-2013. Obiectivul strategiei bugetare prezentate în programul de stabilitate este acela de a corecta deficitul excesiv până în 2012, de a atinge obiectivul bugetar pe termen mediu (OTM) până în 2014 și de a menține OTM în 2015. Programul de stabilitate confirmă OTM stabilit anterior privind un buget echilibrat în termeni structurali, care reflectă în mod corespunzător cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Corectarea planificată a deficitului excesiv respectă termenul stabilit în recomandarea Consiliului emisă la 13 iulie 2010, în contextul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Pe baza deficitului bugetar structural (recalculat) (5), efortul fiscal anual mediu, care ar trebui să reprezinte 1,5 % din PIB în perioada 2011-2012 este echivalent cu efortul recomandat de Consiliu. Progresele preconizate în vederea atingerii OTM în 2013 sunt suficiente, în măsura în care acestea sunt mai mari decât valoarea de referință de 0,5 % din PIB prevăzută în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere, conform previziunilor din primăvara anului 2012 ale serviciilor Comisiei și conform programului de stabilitate.
               Având în vedere măsurile discreționare în materie de venituri, rata de creștere a cheltuielilor publice respectă criteriul de referință privind cheltuielile stabilit în Pactul de stabilitate și de creștere în perioada 2013-2014, dar nu și în 2015. Obiectivele bugetare ale programului de stabilitate sunt expuse la anumite riscuri legate de faptul că scenariul macroeconomic pare optimist pentru perioada 2012-2014 și că efortul de consolidare prevăzut pentru 2013 se bazează, parțial, pe măsuri care nu sunt definite în totalitate. Conform programului de stabilitate, ponderea datoriei în PIB, care se ridica la 71,6 % în 2011, va atinge 72,1 % în 2012, înainte de a scădea treptat pentru a ajunge la 65,4 % în 2015. În ceea ce privește valoarea de referință privind reducerea datoriei, stabilită în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere, Cipru va traversa o perioadă de tranziție în perioada 2013 și 2015, iar planurile prezentate în programul de stabilitate ar trebui să asigure progrese suficiente în vederea respectării acestei valori. Cu toate acestea, există unele riscuri legate de această estimare, care se referă la eventualele operațiuni de salvare a societăților financiare.

               (11)

               Eficiența administrației fiscale trebuie îmbunătățită considerabil, costurile administrative aferente colectării veniturilor fiind foarte ridicate în Cipru. Nivelul de colectare a impozitelor este relativ scăzut. În special, cheltuielile aferente administrației fiscale, ca pondere din PIB, și costurile administrative aferente colectării veniturilor nete sunt ridicate, având totodată o tendință crescătoare. Se impune luarea unor măsuri menite să încurajeze abandonarea muncii informale/fără forme legale și să se combată evaziunea fiscală. De asemenea, se recomandă consolidarea inițiativelor menite să eficientizeze colectarea impozitelor.

               (12)

               Având în vedere că instituțiile bancare cipriote sunt influențate în mare măsură de economia greacă, performanța activelor, rentabilitatea, rezervele de capital și de lichidități ale băncilor au fost afectate de restructurarea datoriei publice a Greciei și de creșterea numărului creditelor neperformante acordate debitorilor greci. Expunerea totală a sectorului bancar cipriot consolidat față de Grecia este foarte ridicată. La 14 decembrie 2011, Parlamentul cipriot a adoptat două proiecte de lege menite să consolideze rezistența sistemului financiar la crizele bancare. Cu toate acestea, până în prezent, eforturile depuse în vederea consolidării supravegherii cooperativelor de credit, care dețin aproximativ 40 % din totalul depozitelor naționale, nu au dat rezultate satisfăcătoare.

               (13)

               Cipru întâmpină dificultăți în garantarea sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice, în special în ceea ce privește pensiile. Cipru a pus în aplicare două măsuri structurale importante pentru a reforma sistemul său de pensii. Cu toate acestea, chiar dacă măsurile adoptate sunt relevante și credibile, răspunsul Ciprului nu este suficient de ambițios pentru a garanta sustenabilitatea și gradul de adecvare a sistemului și pentru a îmbunătăți echitatea pe termen mai lung a acestuia. Este în continuare necesar să se ia măsuri pentru a menține capacitatea de inserție profesională a lucrătorilor în cadrul întreprinderilor și pentru a favoriza creșterea vârstei efective de pensionare. În ceea ce privește sărăcia în rândul persoanelor în vârstă, Cipru a abordat numai parțial chestiunea legată de rata ridicată a persoanelor care riscă să trăiască în sărăcie. Măsurile adoptate nu sunt suficiente pentru a îmbunătăți adecvarea pe termen scurt a veniturilor pensionarilor care se confruntă cu riscul de a trăi în sărăcie.

               (14)

               Inegalitățile și ineficiențele din sectorul asistenței medicale nu au fost combătute prin măsuri satisfăcătoare. În pofida recomandării de la punctul 3 din Recomandarea Consiliului din 2011, nu s-a stabilit încă un calendar clar privind demersurile aferente instituirii sistemului național de asigurări de sănătate. Această situație pune în pericol controlul și sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice, precum și calitatea serviciilor de asistență medicală furnizate.

               (15)

               Guvernul cipriot a luat unele măsuri pentru a răspunde recomandării din 2011 privind indexarea salariilor (sistemul de alocații pentru costul vieții), în special prin adoptarea unei înghețări, pe o perioadă de doi ani, a plăților în sectorul public în general. Guvernul și partenerii sociali au convenit, de asemenea, să inițieze un dialog în vederea revizuirii sistemului de alocații pentru costul vieții până la sfârșitul lunii iunie 2012. Ar trebui să se înfăptuiască o reformă completă a sistemului, în consultare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, în vederea consolidării legăturii dintre salariile reale și evoluția productivității, precum și a îmbunătățirii echității sistemului. Acest lucru ar contribui la consolidarea competitivității Ciprului și ar determina, de asemenea, o repartizare mai eficientă a muncii. Deși aceste rezultate reprezintă doar primii pași în direcția cea bună, pertinența și credibilitatea acestora depinde în mod crucial de nivelul de ambiție și de aplicare a concluziilor dialogului social aflat în curs în ceea ce privește reforma sistemului de indexare a salariilor.

               (16)

               Înrăutățirea perspectivelor macroeconomice a avut efecte negative asupra pieței forței de muncă cipriote, determinând majorarea ratei șomajului și provocând o creștere mare a șomajului în rândul tinerilor. Cipru a luat o serie de măsuri concrete pentru a face față acestei situații. Aceste măsuri sunt pertinente, dar nu sunt suficient de ambițioase, în special în ceea ce privește educația și formarea profesională, domenii în care ar trebui să se accelereze implementarea măsurilor. Sunt necesare eforturi suplimentare pentru soluționarea chestiunii legate de șomajul în rândul tinerilor, precum și pentru recalificarea și perfecționarea profesională a forței de muncă în vederea facilitării tranzițiilor necesare pe piața muncii, care să se concentreze în special asupra grupurilor cu un nivel scăzut de participare la activitățile de învățare pe tot parcursul vieții, cum ar fi lucrătorii slab calificați și lucrătorii în vârstă.

               (17)

               În ceea ce privește sectorul serviciilor, Cipru a transpus Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile pe piața internă (6) (Directiva privind serviciile) printr-o lege orizontală, însoțită de o serie de legi și regulamente de modificare specifice în funcție de sectoarele vizate. Cu toate acestea, în unele sectoare (de exemplu, în sectorul comerțului cu amănuntul, al turismului și al construcțiilor) nu a fost încă adoptată o legislație specifică în funcție de sectoare. Cu toate că Ciprul are o poziție favorabilă comparativ cu media UE în ceea ce privește reglementarea serviciilor profesionale și, dintre cele 90 de profesii reglementate în Cipru, numai patru sunt în serviciile pentru întreprinderi, există câteva servicii profesionale reglementate, cum ar fi avocații și arhitecții, în care mai există tarife fixe sau minime.

               (18)

               Pe baza revizuirii aprofundate, se poate concluziona că Cipru este afectat de dezechilibre. În special, evoluțiile macroeconomice ale contului curent, finanțele publice și sectorul financiar necesită o monitorizare strictă, o atenție urgentă trebuind acordată politicii economice, pentru a se evita orice efect negativ asupra funcționării economiei și a uniunii economice și monetare. Mai exact, economia cipriotă a înregistrat deficite de cont curent persistente și importante, ca urmare a unor deficiențe aferente volumului schimburilor comerciale cauzate de o pierdere treptată a competitivității prețurilor/costurilor, a unor dezechilibre aferente finanțelor publice care s-au transformat în deficite anuale ce s-au accentuat, chiar și în contextul redresării economiei după perioada de recesiune, precum și a îndatorării private crescânde. În special, societățile nefinanciare sunt extrem de vulnerabile din cauza gradului lor de îndatorare ridicat și a rentabilității lor scăzute, ceea ce duce la o creștere semnificativă a creditelor neperformante în acest sector. De asemenea, expunerea ridicată a sectorului bancar cipriot la obligațiunile suverane grecești și la economia greacă este foarte riscantă. În plus, perspectivele de creștere sunt reduse, ceea ce împiedică și mai mult corectarea relativ lentă a dezechilibrelor.

               (19)

               Cipru și-a luat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus. Aceste angajamente, precum și punerea în aplicare a angajamentelor prezentate în 2011, se referă la îmbunătățirea competitivității, sporirea ratei de ocupare a forței de muncă, stimularea sustenabilității finanțelor publice și consolidarea sustenabilității financiare. Comisia a evaluat punerea în aplicare a angajamentelor din cadrul Pactului Euro Plus. Rezultatele acestei evaluări au fost luate în considerare la elaborarea recomandărilor.

               (20)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Ciprului, a evaluat programul de stabilitate și programul național de reformă și a prezentat o analiză aprofundată. Comisia a luat în calcul atât relevanța programelor pentru asigurarea unei politici bugetare și socioeconomice sustenabile în Cipru, cât și modul în care ele respectă normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin contribuția Uniunii la deciziile naționale viitoare. Recomandările sale emise în cadrul Semestrului european se reflectă în recomandările de la punctele 1-7 de mai jos.

               (21)

               În considerarea evaluării menționate, Consiliul a examinat programul de stabilitate, iar avizul său (7) se reflectă îndeosebi în recomandarea de la punctul 1 de mai jos.

               (22)

               Ținând seama de rezultatele analizei aprofundate realizate de Comisie și de această evaluare, Consiliul a examinat programul național de reformă și programul de stabilitate. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 se reflectă în special în recomandările de la punctele 1, 2 și 7 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca Cipru să depună eforturi în perioada 2012-2013, astfel încât:

               1.

               Să ia măsuri suplimentare pentru a atinge corectarea durabilă a deficitului excesiv în 2012; să pună în aplicare cu rigurozitate strategia bugetară, întemeiată pe măsuri suficient de detaliate, pentru 2013 și pentru anii următori, astfel încât să se garanteze atingerea OTM până în 2014 și conformitatea cu criteriul de referință privind cheltuielile și să se asigure realizarea de progrese suficiente în vederea atingerii valorii de referință privind reducerea datoriei; să accelereze introducerea progresivă a unui cadru bugetar multianual obligatoriu care să aibă o bază legală obligatorie și care să dispună de mecanisme de corectare; să ia măsuri pentru a ține cheltuielile sub control strict și să pună în aplicare, cât mai curând posibil, un sistem de bugetare bazat pe programe și pe rezultate; să îmbunătățească respectarea normelor fiscale și să combată evaziunea fiscală.

               2.

               Să armonizeze în continuare cadrul de supraveghere și de reglementare a cooperativelor de credit în conformitate cu standardele aplicate băncilor comerciale; să consolideze dispozițiile de reglementare în vederea recapitalizării eficiente a instituțiilor financiare pentru a limita expunerea sectorului financiar la șocuri externe.

               3.

               Să continue procesul de ameliorare a sustenabilității pe termen lung și a adecvării sistemului de pensii și să soluționeze problema ratei ridicate a persoanelor în vârstă care riscă să trăiască în sărăcie; să asigure o creștere a vârstei de pensionare efective, inclusiv prin corelarea vârstei legale de pensionare cu creșterea speranței de viață.

               4.

               Să finalizeze și să pună în aplicare, fără întârziere, sistemul național de sănătate, pe baza unei foi de parcurs, ceea ce ar trebui să asigure sustenabilitatea financiară a acestuia, furnizând totodată o acoperire universală.

               5.

               Să dezvolte competențele forței de muncă pentru a consolida mobilitatea profesională a lucrătorilor orientată spre activități cu potențial ridicat de creștere și cu o valoare adăugată ridicată; să ia măsuri suplimentare menite să combată șomajul în rândul tinerilor, punând accentul pe organizarea de stagii efectuate în întreprinderi și pe promovarea activităților independente; să adopte măsurile politice adecvate la nivelul cererii pentru a stimula inovarea în întreprinderi.

               6.

               Să înlăture obstacolele nejustificate de pe piețele serviciilor, în special printr-o mai bună punere în aplicare a Directivei privind serviciile în sectoarele serviciilor cu cel mai mare potențial de creștere (inclusiv sectorul turismului) și prin extinderea prestării de servicii profesionale.

               7.

               Să amelioreze competitivitatea, inclusiv printr-o reformă a sistemului de indexare a salariilor, în consultare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, pentru a reflecta mai bine evoluția productivității; să ia măsuri în vederea diversificării structurii economiei; să redreseze echilibrul bugetar prin limitarea cheltuielilor.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținută pentru 2012 prin Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 119, 4.5.2012, p. 47).

      (4)  JO C 210, 16.7.2011, p. 12.

      (5)  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program, folosind metodologia stabilită de comun acord.

      (6)  JO L 376, 27.12.2006, p. 36.

      (7)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


				|

		52011SC0816

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Sloveniaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Slovenia 2011-2014

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă pe 2011 al Sloveniei
și care include avizul Consiliului
privind Programul de stabilitate actualizat al Sloveniei pentru perioada 2011-2014
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1], în special articolul 5
alineatul (3),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat
propunerea Comisiei Europene de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea
forței de muncă și creștere economică, Europa 2020,
pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice, care se va
concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea
stimulării potențialului Europei în materie de creștere
durabilă și competitivitate.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare
privind orientările generale ale politicilor economice ale statelor membre
și ale Uniunii Europene (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, o
decizie privind orientările politicilor de ocupare a forței de
muncă ale statelor membre[3], care formează
împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate
să țină seama de orientările integrate în cadrul
politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
naționale.
(3)
La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima
analiză anuală a creșterii, marcând astfel începutul unui nou
ciclu de guvernanță economică în UE și al primului semestru
european de coordonare ex-ante și integrată a politicilor, care se
bazează pe Strategia Europa 2020.
(4)
La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat
prioritățile privind consolidarea bugetară și reforma
structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie
și 7 martie 2011 și ca urmare a analizei anuale a creșterii
adoptate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate
restabilirii unor bugete solide și a sustenabilității
finanțelor publice, reducerii șomajului prin reforme ale pieței
forței de muncă și depunerii de noi eforturi în vederea
consolidării creșterii. Consiliul European a solicitat statelor
membre să transpună aceste priorități în măsuri
concrete pe care să le includă în programele lor de stabilitate sau
de convergență și în programele naționale de reformă.
(5)
La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat, de
asemenea, statele membre care participă la Pactul euro plus să
prezinte angajamentele lor în timp util pentru a putea fi incluse în programele
lor de stabilitate sau de convergență și în programele
naționale de reformă.
(6)
La 18 și 19 aprilie 2011, Slovenia a prezentat
actualizarea pe 2011 a programului său de stabilitate, care vizează
perioada 2010-2014, și programul său național de reformă pe
2011. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două
programe, acestea au fost evaluate în același timp.
(7)
În anii de dinaintea crizei, Slovenia a înregistrat
o creștere economică rapidă, determinată de dinamismul
exporturilor și al investițiilor. Cu toate acestea, Slovenia a fost
grav atinsă de criză, PIB-ul acesteia diminuându-se cu aproape 10% în
perioada 2008-2010, ceea ce a anulat o parte din eforturile anterioare de reducere
a decalajului economic. Interacțiunea dintre stabilizatorii automați,
măsurile de redresare și dinamica puternică inerentă a
cheltuielilor a determinat creșterea deficitului public general de la 1,8%
din PIB în 2008 la 6% din PIB în 2009 (nivelul datoriei brute fiind de 21,9 din
PIB, respectiv de 35,2% din PIB. Piața forței de muncă a
reacționat cu o întârziere considerabilă și rata de ocupare
este, în continuare, pe o curbă descendentă. Chiar dacă rata
șomajului rămâne sub media UE, a înregistrat creșteri
semnificative față de nivelul de dinainte de criză, de la 4,4%
ajungând la 7,3% în 2010. Redresarea economică a fost mai degrabă
înceată până acum și se preconizează că se va accelera
într-o oarecare măsură doar în 2012, estimându-se o creștere egală
cu 2,5% din PIB.
(8)
Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului
(CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a programului de stabilitate actualizat,
Consiliului consideră că scenariul macroeconomic care stă la
baza previziunilor bugetare ale programului este plauzibil pe termen scurt
și este prea optimist spre sfârșitul perioadei acoperite de program.
Conform programului, se intenționează ca, de la 5,6% din PIB în 2010,
deficitul bugetar general să scadă sub valoarea de
referință de 3% din PIB până în 2013, printr-o limitare
generalizată a cheltuielilor primare. După corectarea deficitului
excesiv, programul prevede progrese modeste spre atingerea obiectivului pe
termen mediu de a avea o poziție bugetară echilibrată în termeni
structurali - dar nu și atingerea efectivă a acestui obiectiv.
Deși nivelul obiectivului pe termen mediu este mai ambițios decât în
programul precedent, nu poate fi considerat adecvat în această etapă,
întrucât nu este clar dacă asigură un progres suficient de rapid
către sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. Se
preconizează că efortul bugetar anual mediu pentru perioada 2011-2013,
astfel cum a fost calculat de serviciile Comisiei pe baza informațiilor
din program, utilizându-se metodologia convenită de comun acord, va fi de
circa 0,5 puncte procentuale din PIB, sub nivelul recomandat de Consiliu.
În plus, valoarea deficitului și a datoriei ar putea fi sub nivelul
obiectivelor stabilite. Se preconizează adoptarea unor măsuri
suplimentare ca parte a majorării bugetului, pentru a se atinge ținta
de deficit pentru 2011. După 2011, programul nu specifică măsuri
de limitare a cheltuielilor și nu poate fi exclusă posibilitatea
întreprinderii unor noi operațiuni de salvare financiară care să
afecteze deficitul și datoria.
(9)
Chiar dacă deficitul public general a
scăzut după nivelul maxim înregistrat în 2009, continuarea
consolidării în vederea corectării deficitului excesiv până în 2013
și atingerii obiectivului pe termen mediu după această dată
reprezintă o provocare-cheie pentru Slovenia. În conformitate cu strategia
de consolidare aplicată în anii trecuți, economiile suplimentare în
termeni de cheltuieli preconizate în programul de stabilitate pentru perioada 2011-2014
afectează în principal cheltuielile cu salariile din sectorul public
și transferurile sociale (inclusiv pensiile) și investițiile
publice. Cu toate acestea, programul de stabilitate nu oferă
informații detaliate cu privire la măsurile planificate după 2011.
Se pare că sunt necesare acțiuni corective suplimentare pentru a
atinge ținta de deficit pe 2011. Credibilitatea strategiei de consolidare
pe termen mediu ar fi sporită prin adoptarea unor măsuri mai
structurale de limitare a cheltuielilor – spre deosebire de intervențiile
temporare care au caracterizat eforturile recente de consolidare - și de
un cadru bugetar pe termen mediu cu caracter mai obligatoriu. Programul de
stabilitate confirmă introducerea unei reguli privind cheltuielile, dar
mai trebuie stabilite dispoziții-cheie, de exemplu privind definiția
nerespectării. În fine, eficiența comparativ scăzută a
cheltuielilor, de exemplu în domeniul sistemului de sănătate și
al educației, implică faptul că este posibil ca Slovenia să
aibă o marjă de manevră mai mare să recurgă la o
consolidare bazată pe cheltuieli, fără a compromite însă
calitatea serviciilor publice. Programul de stabilitate anunță
inițiative de raționalizare a serviciilor publice, a transferurilor
și a subvențiilor și introduce un sistem unificat de
achiziții publice, dar unele dintre acestea nu sunt detaliate.
(10)
În Slovenia, impactul bugetar pe termen lung al
îmbătrânirii populației este net superior mediei din UE. În plus,
rata de activitate și rata de ocupare a lucrătorilor mai în
vârstă sunt foarte scăzute (36,5% și 35% în comparație cu
mediile UE de 49,7%, respectiv 46,3%), în principal ca urmare a vârstei
scăzute de pensionare și a insuficienței inițiativelor de
promovare a îmbătrânirii active. Parlamentul a adoptat recent o
reformă a sistemului de pensii, în vederea majorării vârstei de
pensionare, păstrând totodată gradul de adecvare al pensiilor.
Conform programului de stabilitate, s-ar stabiliza astfel cheltuielile legate
de vârstă până în 2030, această inițiativă fiind un
prim pas important în sensul asigurării sustenabilității
sistemului de pensii. Această reformă a făcut obiectul unui
referendum la 5 iunie 2011 și a fost respinsă. Persistă problema
sustenabilității sistemului de pensii și vor trebui găsite
alte modalități de soluționare a acesteia.
(11)
Piața forței de muncă este relativ
segmentată în ceea ce privește tipurile de contracte de muncă:
se oferă o protecție a muncii strictă lucrătorilor cu
contracte pe perioadă nedeterminată comparativ cu cea acordată
lucrătorilor cu contracte pe perioadă determinată.
Proporția de lucrători tineri cu vârsta de 15-24 de ani care
lucrează pe bază de contracte temporare este cea mai mare din UE (67%
în 2009) și tranzițiile de la contracte temporare la contracte
permanente par să fie relativ dificile. Încercările anterioare de
soluționare a acestei probleme s-au dovedit insuficiente. Guvernul
intenționează să negocieze cu partenerii sociali o revizuire a
Legii privind relațiile de muncă, în vederea alinierii drepturilor
și obligațiilor din cadrul diferitelor tipuri de contracte de
muncă. În plus, „munca studenților” constituie o piață a
forței de muncă paralelă de mari dimensiuni, în general
nereglementată și care prezintă avantaje fiscale. Această
chestiune importantă lipsește din programul național de reformă.
(12)
În afară de segmentare, problemele structurale
de pe piața forței de muncă din Slovenia sunt cauzate și de
faptul că nu există o corelare corespunzătoare între
necesitățile de pe piața forței de muncă și
competențe, lucru care este recunoscut în programul național de
reformă. Acesta preconizează realizarea de investiții
substanțiale în formare, în vederea îmbunătățirii
competențelor și a capacității de inserție
profesională, prevede planuri de îmbunătățire
suplimentară a tranziției de pe băncile școlii pe
piața forței de muncă, fiind pus accentul pe oferirea de
servicii de consiliere profesională la toate nivelurile sistemului
educațional. Programul prevede modernizarea serviciului de ocupare a
forței de muncă, în vederea unei mai bune corelări a ofertei de
competențe cu necesitățile de pe piața forței de muncă.
Punerea în aplicare cu succes a acestor reforme ar necesita însă un sistem
îmbunătățit, care să identifice în timp util
necesitățile existente și preconizate de pe piața
forței de muncă.
(13)
Încetinirea economică afectează cu
întârziere portofoliile de credite, proporția tot mai mare de credite
neperformante ducând la creșterea costurilor băncilor legate de
deprecierea activelor lor și de constituirea de provizioane. Cele
două bănci de stat principale au fost recapitalizate, măsură
care a fost crucială. Guvernul a propus și măsuri de accelerare
a recuperării creanțelor și de stimulare a oferirii de credite
pentru activitățile de producție. Aceste măsuri s-ar putea
să nu fie suficiente pentru a restabili fluxul de capital către
economia reală, astfel că este posibil să fie necesare
acțiuni suplimentare.
(14)
Unele segmente ale sectorului serviciilor sunt
protejate de presiunile concurențiale și sunt caracterizate de
creșteri mari de prețuri și de o concentrare ridicată,
ducând la creșterea costurilor în întreaga economie. Având în vedere
că la aceasta se adaugă un nivel ridicat de intervenție a
statului în economie, nivelul investițiilor străine directe, care pot
fi benefice, este relativ redus. Slovenia intenționează să accelereze
punerea în aplicare a Directivei privind serviciile, înregistrându-se
întârzieri mari în această privință. De asemenea,
intenționează să ia măsurile necesare pentru ca Oficiul de
Protecție a Concurenței să devină complet independent
și să identifice investițiile de capital de stat care pot fi
vândute. Aceste planuri nu sunt detaliate și există riscuri cu
privire la punerea lor în aplicare.
(15)
Slovenia a aderat la Pactul euro plus. Chiar
dacă programul național de reformă al Sloveniei indică
angajamente și obiective potențiale în cele patru domenii ale
Pactului euro plus de promovare a competitivității și a
ocupării forței de muncă, contribuind astfel la sustenabilitatea
finanțelor publice și la consolidarea stabilității
financiare, până la 7 iunie nu îi fuseseră notificate oficial
angajamente ferme Comisiei.
(16)
Comisia a evaluat programul de stabilitate și
programul național de reformă[4]. A ținut seama de
relevanța acestora pentru o politică bugetară și
socioeconomică sustenabilă în Slovenia și de respectarea de
către acestea a normelor și orientărilor UE, având în vedere
necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a
Uniunii Europene prin oferirea de contribuții la nivel de UE pentru
deciziile naționale viitoare. Astfel, Comisia consideră că,
pentru atingerea țintei de deficit pe 2011 specificată în programul
de stabilitate, trebuie să se adopte măsuri suplimentare. După 2011,
există riscuri mari cu privire la țintele de deficit și de
datorie, întrucât programul de stabilitate nu specifică măsuri
durabile de limitare a cheltuielilor. Programul național de reformă
conține măsuri de redresare a sectorului financiar, dar este posibil
ca acestea să nu fie suficient de ambițioase. Din evaluarea
efectuată, reiese și că sursele interne de creștere trebuie
consolidate, în special prin creșterea participării pe piața
forței de muncă a lucrătorilor tineri și mai în vârstă
prin reducerea segmentării pieței muncii și prin eliminarea
necorelării în materie de competențe. În fine, este necesară
consolidarea concurenței și oferirea unor oportunități de
investiții și creștere în sectorul serviciilor și în
sectoarele de rețea.
(17)
În lumina prezentei evaluări și
ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009,
formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011
a programului de stabilitate prezentat de Slovenia și avizul său[5]
se reflectă în special în recomandările de la punctele (1) și (2)
de mai jos. Ținând seama de concluziile Consiliului European din 25 martie
2011, Consiliul a analizat programul de reformă al Sloveniei,
RECOMANDĂ ca Slovenia să
întreprindă acțiuni în perioada 2011-2012 astfel încât:
(1)
Să atingă ținta de deficit pe 2011,
să susțină ținta de deficit pe 2012 cu măsuri concrete
și să pună în aplicare consolidarea necesară în mod
riguros, fiind gata să adopte măsuri suplimentare pentru a preveni
eventualele abateri. Să însoțească acest proces de ajustare
necesară pe perioada acoperită de program pentru atingerea unui
obiectiv pe termen mediu adecvat cu măsuri structurale de limitare a
cheltuielilor și să abordeze deficiențele identificate, adoptând
un cadru bugetar pe termen mediu cu caracter mai constrângător.
(2)
Să ia măsuri pentru a asigura
sustenabilitatea pe termen lung a sistemului de pensii, păstrând
totodată gradul de adecvare al pensiilor. Să crească rata de
ocupare a lucrătorilor mai în vârstă prin introducerea de stimulente
în vederea pensionării la o vârstă mai înaintată și prin
dezvoltarea suplimentară a unor politici active privind piața
forței de muncă și a unor măsuri în materie de
învățare pe tot parcursul vieții.
(3)
Să ia măsuri suplimentare pentru a
asigura o recunoaștere suficientă a pierderilor rezultate din
împrumuturi, precum și pentru a curăța bilanțul de creditele
neperformante, în sectorul bancar.
(4)
Să întreprindă măsuri, în consultare
cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, în
vederea reducerii asimetriilor dintre drepturile și obligațiile
garantate în cadrul contractelor permanente și temporare. Să
sporească eforturile de găsire a unei soluții la problema
pieței forței de muncă paralele care rezultă din „munca
studenților”.
(5)
Să instituie un sistem de previzionare a
aptitudinilor și competențelor necesare pentru a asigura o
piață a forței de muncă reactivă. Să evalueze
eficacitatea serviciului public de ocupare a forței de muncă, în
special privind serviciile de consiliere și de orientare
profesională, pentru a îmbunătăți corelarea competențelor
cu necesitățile de pe piața forței de muncă.
(6)
Să simplifice profesiile reglementate și
să întreprindă măsuri de îmbunătățire a
capacității administrative a Oficiului de Protecție a
Concurenței, pentru a consolida mediul de afaceri și a atrage
investiții.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO C , , p. .
[3]               Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a
Consiliului din 19 mai 2011.
[4]               SEC(2011) 732.
[5]               Prevăzut la articolul 5
alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


				|

		52011SC0827

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the United Kingdomand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of the United Kingdom, 2011-2014

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă pe 2011 al Regatului Unit
și care include avizul Consiliului
privind Programul de convergență actualizat al Regatului Unit pentru
perioada 20112014
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor
bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice[1],
în special articolul 9 alineatul (3),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea
forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat
propunerea Comisiei Europene de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea
forței de muncă și creștere economică, Strategia
Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice,
care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în
vederea stimulării potențialului de creștere durabilă
și de competitivitate al Europei.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare
privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor
membre și ale Uniunii Europene (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010, a
adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a
forței de muncă ale statelor membre[3], care
formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au
fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
naționale.
(3)
La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima
analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou ciclu de
guvernanță economică în UE și primul semestru european de
coordonare ex-ante și integrată a politicilor, care se înscrie în
cadrul Strategiei Europa 2020.
(4)
La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat
prioritățile privind consolidarea bugetară și reforma
structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie
și 7 martie 2011 și ca urmare a analizei anuale a creșterii
efectuată de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda
prioritate restabilirii bugetelor solide și sustenabilității
finanțelor publice, reducerii șomajului prin intermediul reformelor
pieței forței de muncă și depunerii de noi eforturi în vederea
consolidării creșterii economice. Consiliul European a solicitat
statelor membre să transpună aceste priorități în
măsuri concrete pe care să le includă în programele lor de
stabilitate sau de convergență și în programele naționale
de reformă.
(5)
La 28 aprilie 2011, Regatul Unit a prezentat
actualizarea pe 2011 a programului său de convergență, care
vizează perioada 2011-2014, și programul național de
reformă pe 2011. Pentru a se ține seama de interconexiuni, cele
două programe au fost evaluate în același timp.
(6)
Regatul Unit a fost expus în mod deosebit la criza
financiară internațională din cauza sectorului său
financiar extins, integrat la nivel mondial și din cauza nivelurilor
înalte de îndatorare a gospodăriilor. PIB-ul a scăzut cu 0,1 % în 2008
și cu 4,9 % în 2009. Guvernul Regatului Unit a intervenit masiv pentru a
sprijini sectorul bancar și a furnizat lichidități suplimentare
excepționale întregului sector. Deficitul public a crescut cu 8,5 puncte
procentuale în doi ani, ajungând la 11,2 % din PIB în 2009. Rata șomajului
a crescut de la 5,3 % în 2007 până la 7,6 % în 2009. Creșterea
economică a revenit în al patrulea trimestru al anului 2009, deși
producția rămâne sub nivelul cel mai înalt înregistrat înainte de
criză. Perspectivele pe termen scurt sunt o creștere economică
moderată generată de investiții corporative puternice și o
relansare a exporturilor nete, determinată de rata de schimb. Cu toate
acestea, creșterea economică va fi ținută în loc de o
creștere slabă sau negativă a consumului în gospodărie
și a celui public. Se preconizează că inflația va
rămâne cu mult deasupra obiectivului oficial, de 2 %, în 2011, conducând
la creșteri ale taxei pe valoarea adăugată și ale
prețurilor la produse de import și la energie, înainte de a
scădea în 2012. Este posibil ca inflația ridicată să
afecteze veniturile reale deoarece creșterea salarială rămâne
scăzută. Principalele riscuri care amenință previziunile
sunt ca relansarea investițiilor corporative sau a exporturilor nete
să nu se materializeze și posibilitatea ca inflația
ridicată persistentă să împiedice utilizarea politicii monetare
pentru a compensa cheltuielile publice mai reduse.
(7)
Pe baza evaluării programului de
convergență actualizat, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al
Consiliului, opinia Consiliului este că scenariul macroeconomic care
stă la baza previziunilor bugetare este plauzibil, exceptând anul 2012,
când este puțin prea favorabil. Programul nu include un obiectiv pe termen
mediu (OTM) așa cum este prevăzut de codul de conduită,
deși acesta poate fi derivat din obiectivele programului. Obiectivul
strategiei bugetare este reducerea deficitului de la 9,9 % în 2010-2011 la 1,7
% în 2015 - 2016, în principal pe baza limitării cheltuielilor. Programul
prevede reducerea deficitului sub valoarea de referință de 3 %
până în 2014 - 2015, termenul stabilit de Consiliu. Pornind de la o
rată a datoriei de 78,7% în 2010-2011, previziunile bugetare din program
prevăd că rata datoriei va crește la 87,2% până în 2013-2014
înainte de a începe să scadă lent. Efortul bugetar anual mediu în
perioada 2010-2011 până în 2014-2015 este de 1,6 %. Acesta este ușor
inferior celui recomandat de Consiliu în decembrie 2009 (1,75% din PIB), dar
este cu toate acestea adecvat, având în vedere că efortul este continuat
pornindu-se de la un deficit cu mult mai mic decât se preconizase în 2009-2010
și, prin urmare, este în conformitate cu reducerea deficitului global sub
valoarea de referință până în 20142015. Se pare că Regatul
Unit se confruntă cu un risc ridicat în ceea ce privește
sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. Costurile pe termen
lung generate de îmbătrânirea populației se situează peste media
UE, iar situația bugetară curentă afectează negativ
costurile generate de îmbătrânirea populației. Conform poziției
bugetare actuale, datoria ar urma să crească până la 128 % din
PIB până în 2020. Cu toate acestea, punerea în aplicare completă a
programului ar fi suficientă pentru a înscrie datoria pe o pantă
descendentă, dar aceasta tot ar fi de peste 80 % până în 2020.
(8)
Punerea în aplicare a consolidării bugetare
propuse rămâne o provocare majoră. Asigurarea că nu vor exista
abateri de la planurile de cheltuieli publicate va fi esențială
pentru restabilirea unei poziții bugetare sustenabile. Avându-se în vedere
aceasta, nivelurile nemaiîntâlnit de scăzute ale investițiilor
publice în infrastructură, în special în ceea ce privește
transporturile, înseamnă că ar trebui să se acorde prioritate
cheltuielilor care favorizează creșterea economică. Asigurarea
unor excedente primare suficiente pe termen mediu, așa cum sunt deja
prevăzute în program, ar contribui la îmbunătățirea
sustenabilității finanțelor publice.
(9)
Piața flexibilă a muncii în Regatul Unit
i-a permis acestuia să facă față destul de bine
contracției mari a PIB-ului pe perioada crizei. Cu toate acestea,
creșterile șomajului au fost cele mai mari în rândul tinerilor: între
2008 și 2010 rata șomajului în rândul tinerilor a crescut de la 15 %
la aproape 20 %. Rezultatele slabe pe piața muncii pentru tineri sunt
legate de deficiențe mai generale și structurale în ceea ce
privește furnizarea de competențe. Procentul persoanelor cu vârste
cuprinse între 18 și 24 de ani din Regatul Unit care abandonează
timpuriu sistemul de educație și formare profesională, care se
ridică la 15,7 %, este mai mare decât media UE, respectiv 14,4 %.
Dacă ponderea persoanelor cu vârste cuprinse între 25 și 64 de ani cu
nivel înalt de calificare este deosebit de ridicată în Regatul Unit,
există deficiențe la nivelul calificărilor intermediare,
procentul persoanelor din această categorie situându-se în prezent sub
media UE. O provocare-cheie suplimentară pentru piața muncii din
Regatul Unit o reprezintă procentul semnificativ de copii care
trăiesc în gospodării în care membrii acesteia nu au un loc de muncă,
respectiv 17,5 %, acesta fiind cel mai înalt nivel în UE, unde media
globală este de 10,2 %. Problema este acută în special pentru
familiile monoparentale, reflectând stimulente financiare precare și lipsa
de opțiuni viabile de îngrijire a copiilor: peste 32 % din persoanele care
au copii în îngrijire sunt inactive sau lucrează cu fracțiune de
normă din cauza lipsei de servicii de îngrijire (cu 4 puncte procentuale
mai mult decât media UE).
(10)
Regatul Unit a înregistrat o explozie a
prețurilor locuințelor în decada dinaintea crizei. Prețurile au
scăzut vertiginos după criză, dar și-au revenit
parțial de atunci și rămân la niveluri nemaiîntâlnit de
ridicate. Nivelurile tranzacțiilor au scăzut drastic și au
rămas foarte scăzute. Explozia prețurilor locuințelor a
contribuit la creșterile puternice ale gradului de îndatorare a
gospodăriilor și la creșterea nesustenabilă a consumului
gospodăriilor în decada dinaintea crizei. Prăbușirea
tranzacțiilor imobiliare a condus la o scădere corespunzătoare a
încasărilor din impozitarea tranzacțiilor imobiliare, contribuind la
înrăutățirea poziției bugetare a Regatului Unit.
Deficiențele de pe piața imobiliară explică, de asemenea,
cheltuielile mari ale Regatului Unit pentru alocații pentru locuințe
și ponderea mare a persoanelor care beneficiază de locuințe
subvenționate de stat. Regatul Unit a anunțat reforme inițiale
ale sistemului său de planificare și ale reglementărilor privind
ipoteca. Având în vedere importanța acestei provocări pentru toate sectoarele
economiei Regatului Unit, este cazul ca, pornindu-se de la aceste măsuri,
să se dezvolte un pachet mai cuprinzător de reforme, inclusiv pe
piața ipotecară și în ceea ce privește impozitarea
proprietății, pentru a se soluționa aceste probleme.
(11)
O redresare a investițiilor private ar fi o
componentă esențială de reechilibrare necesară a economiei,
fără a se mai baza pe consumul intern, și ar contribui la
câștiguri de productivitate. Studiile sugerează că
disponibilitatea și costul creditelor reprezintă o constrângere
importantă pentru planurile de investiții și de extindere în
sectorul privat, cu precădere în cazul întreprinderilor mai mici care se
bazează pe finanțarea bancară. Rata anuală de creștere
a împrumuturilor acordate IMM-urilor este negativă începând cu
sfârșitul anului 2009, împrumuturile către întreprinderile mici
contractându-se chiar și mai vertiginos. Mai mult, în timp ce spread-ul
ratelor de referință pare a se fi stabilizat în cazul
întreprinderilor mijlocii, în cazul întreprinderilor mici a crescut, într-o oarecare
măsură. Recent, Regatul Unit a instituit o serie de măsuri
pentru îmbunătățirea accesului IMM-urilor la finanțare,
inclusiv vehicule de investiții sponsorizate de stat și încheierea
unui acord cu băncile din Regatul Unit prin care acestea trebuie să
își sporească volumul brut al împrumuturilor acordate IMM-urilor.
Pentru a dezvolta o soluție care să poată să continue
să funcționeze fără intervenție guvernamentală
constantă, este nevoie de reforme suplimentare în scopul
îmbunătățirii concurenței în sectorul bancar și al facilitării
dezvoltării de piețe pentru finanțare nebancară
accesibilă întreprinderilor mai mici.
(12)
Comisia a evaluat programul de
convergență și programul național de reformă[4]
. Ea a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o
politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în
Regatul Unit, ci și de conformitatea acestora cu normele și
orientările UE, având în vedere necesitatea consolidării
guvernanței economice globale a Uniunii Europene prin asigurarea unei contribuții
la nivelul UE pentru deciziile naționale viitoare. Comisia consideră
că programele stabilesc măsuri ambițioase de reducere a
deficitului și încurajează guvernul să acționeze așa
cum și-a planificat. Ar trebui, de asemenea, să fie luate măsuri
suplimentare pentru reformarea pieței locuințelor, pentru reducerea
șomajului în rândul tinerilor, a abandonului școlar timpuriu, pentru
soluționarea situației copiilor care trăiesc în gospodării
în care membrii acesteia nu au un loc de muncă și pentru
îmbunătățirea disponibilității creditelor către
sectorul privat.
(13)
În lumina prezentei evaluări și
ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului din 2 iunie 2010,
formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011
a programului de convergență al Regatului Unit și avizul
său[5] se regăsește în
special în recomandările sale de la punctele (1) și (2) de mai jos.
Ținând seama de concluziile Consiliului European din 25 martie 2011,
Consiliul a examinat programul național de reformă al Regatului Unit,
RECOMANDĂ ca Regatul Unit să
întreprindă acțiuni în perioada 2011-2012 astfel încât:
(1)
Să realizeze consolidarea bugetară
prevăzută care vizează un deficit de 6,2 % din PIB în perioada 2012
- 2013, asigurându-se că nu există abateri de la obiectivele
ambițioase de reducere a cheltuielilor, consolidând astfel
sustenabilitatea pe termen lung. Având în vederea aceasta, să acorde
prioritate cheltuielilor care favorizează creșterea economică,
care includ cercetarea și inovarea, precum și investițiile în
infrastructură.
(2)
Să elaboreze un program de reformă care
soluționează impactul destabilizator al ciclului prețurilor la
locuințe asupra finanțelor publice, a sectorului financiar și a
economiei, în vederea atenuării problemelor accesibilității
și necesității unor subvenții de stat pentru locuințe.
Acesta ar trebui să includă reforme ale pieței ipotecare, ale
impozitării proprietăților și ale sistemului de
planificare.
(3)
Să întreprindă măsuri de combatere a
șomajului în rândul tinerilor prin adoptarea unei strategii globale de
reducere a abandonului școlar timpuriu, până la sfârșitul anului
2012. Să soluționeze problema lipsei de competențe prin
creșterea numărului persoanelor care obțin calificări
intermediare, în conformitate cu nevoile pieței muncii.
(4)
Să ia măsuri pentru a reduce numărul
mare de gospodării în care niciunul din membrii nu are un loc de
muncă prin creșterea ofertei de servicii de îngrijire a copiilor,
pentru a facilita participarea pe piața forței de muncă a
părinților singuri și a celui de-al doilea membru care
contribuie la venitul familiei.
(5)
Să îmbunătățească în mod
semnificativ disponibilitatea finanțării bancare și nebancare
pentru sectorul privat și în special pentru IMM-uri. Să încurajeze
concurența în sectorul bancar și să analizeze
posibilitățile de îmbunătățire a accesului la
finanțare nebancară, cum ar fi, de exemplu, prin capital de risc,
prin capital pentru investiții și prin emisiuni publice.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO C, , p. .
[3]               Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19
mai 2011.
[4]               SEC(2011) 736.
[5]               Prevăzut la articolul 9 alineatul (3) din
Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Consiliului din 12 iunie 2007 privind schimbul de informații referitoare la răpirile comise de teroriști

text:
               17.8.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 214/9

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 12 iunie 2007
   privind schimbul de informații referitoare la răpirile comise de teroriști
   (2007/562/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   întrucât:

               (1)

               Răpirile efectuate de către grupuri sau indivizi care pot fi considerați ca făcând parte din sfera terorismului internațional reprezintă o provocare majoră pentru statele membre.

               (2)

               Pentru a soluționa în mod pozitiv aceste situații, statele membre trebuie să colecteze informații de bază, să stabilească contacte și să inițieze discuții într-un cadru confidențial.

               (3)

               Capacitățile statului membru vizat ar fi consolidate în mod semnificativ dacă acesta ar avea posibilitatea de a valorifica experiența dobândită de alte state membre în situații similare.

               (4)

               În acest scop, fiecare stat membru ar trebui să comunice celorlalte state membre o fișă cu date conținând informații esențiale despre cazuri de răpiri anterioare; aceste informații, care ar trebui să fie exclusiv informații neclasificate, ar trebui să fie transmise după soluționarea incidentului și să fie limitate la incidentele care țin de terorismul internațional,

         RECOMANDĂ:

               1.

               Statele membre:

                           (a)

                           să comunice, după soluționarea unui caz de răpire, următoarele date (1):

                                       —

                                       țara și regiunea în care a avut loc răpirea;

                                       —

                                       numărul și naționalitatea ostaticului/ostaticilor;

                                       —

                                       data și ora răpirii;

                                       —

                                       data și ora la care s-a sfârșit incidentul;

                                       —

                                       făptașii/gruparea teroristă responsabilă;

                                       —

                                       modul de operare;

                                       —

                                       motivația răpirii;

                                       —

                                       intervenția unui mediator (da/nu);

                                       —

                                       persoana de contact în statul membru vizat.

                                 Aceste informații ar trebui să fie comunicate conform formatului prevăzut în anexa 1;

                           (b)

                           să comunice, de asemenea, următoarele informații complementare, dacă este cazul:

                                       —

                                       motivul pentru care ostaticii se aflau în țara respectivă, cunoștințele lingvistice și sexul acestora;

                                       —

                                       ideologia, naționalitatea, cunoștințele lingvistice ale făptașilor;

                                       —

                                       mijloacele utilizate de făptași pentru a se adresa publicului;

                                       —

                                       detalii cu privire la modul de operare al făptașilor.

                                 Aceste informații facultative ar trebui să fie comunicate conform formatului prevăzut în anexa 2.

               2.

               În cazul în care vor fi incluse date cu caracter personal, acestea vor fi comunicate în conformitate cu legislația națională.

               3.

               Statele membre să colecteze informații cu privire la toate incidentele survenite de la data de 1 ianuarie 2002 într-un rezumat pe care să îl transmită celorlalte state membre.

               4.

               Statele membre să facă schimb de informații pe baza principiilor anterior menționate prin rețeaua de birouri de legătură destinată schimbului de informații, la nivelul Uniunii Europene, cu privire la incidentele teroriste.

               5.

               Statele membre să transmită aceste informații, în măsura posibilului, și către Europol, iar după un an să verifice dacă, în funcție de cantitatea și de natura informațiilor comunicate, ar fi oportună constituirea unei baze de date la Europol.

               6.

               Statele membre să redacteze o listă a coordonatelor de contact și să își pună la dispoziție reciproc această listă pentru a facilita comunicarea directă între punctele de contact.

      (1)  În cazul unei răpiri, cu ajutorul acestor informații s-ar putea determina cu rapiditate dacă un alt stat membru s-a confruntat deja cu situații în care cetățeni ai UE au fost răpiți în aceeași regiune, de către aceeași grupare teroristă sau în circumstanțe similare. Statul membru vizat ar putea în acest caz intra în legătură cu persoana de contact specificată. Alte schimburi de informații și de experiență ar trebui să aibă loc în mod bilateral, în conformitate cu legislația națională.

      ANEXĂ 1
      Notification of terrorist kidnap
      (or suspected terrorist kidnap)

         Please complete all fields in this box

      ANEXĂ 2
      Completion of the following information is optional in accordance with national law


title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2013 privind punerea în aplicare a orientărilor generale privind politicile economice ale statelor membre a căror monedă este euro

text:
               30.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/97

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 9 iulie 2013
   privind punerea în aplicare a orientărilor generale privind politicile economice ale statelor membre a căror monedă este euro
   2013/C 217/24
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136 coroborat cu articolul 121 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   după consultarea având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               Eurogrupul are o responsabilitate deosebită în guvernanța economică a zonei euro. Criza economică și financiară a expus în mod clar interconexiunile din zona euro, evidențiind nevoia unei strategii politice generale coerente, care să țină cont de efectele de contagiune puternice dintre statele membre a căror monedă este euro („statele membre din zona euro”), pentru ca prin modalități eficace de coordonare a politicilor să se reacționeze rapid la schimbările survenite în mediul economic.

               (2)

               Statele membre din zona euro s-au angajat să pună în practică o serie de reforme de politică suplimentare extinse și să coordoneze aceste politici prin semnarea, la 2 martie 2012, a Tratatului privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul uniunii economice și monetare. Intrarea în vigoare a așa-numitului „pachet de două regulamente” (3) în 2013 va consolida și mai mult coordonarea bugetară și economică a politicilor în zona euro.

               (3)

               Se lucrează în prezent la aprofundarea în continuare a uniunii economice și monetare („UEM”). La 28 noiembrie 2012, Comisia a prezentat o comunicare privind un proiect pentru o uniune economică și monetară profundă și veritabilă. Proiectul a identificat argumentele și obiectivele unei veritabile UEM, precum și instrumentele și măsurile care ar putea să asigure realizarea acestor obiective. Prin intermediul proiectului s-a dorit lansarea unei dezbateri la nivel european. La 12 septembrie 2012, Comisia a prezentat o foaie de parcurs către o uniune bancară. Această propunere a fost însoțită de o propunere de două regulamente necesare pentru instituirea mecanismului unic de supraveghere. La 5 decembrie 2012, președintele Consiliului European a publicat un raport care a fost elaborat în strânsă colaborare cu președintele Comisiei, președintele Eurogrupului și președintele BCE și care conținea o foaie de parcurs specifică, cu termene-limită bine definite, pentru realizarea unei veritabile UEM. Acesta era structurat în funcție de domeniile unui cadru integrat de politică financiară, bugetară și economică și se baza pe legitimitate democratică și responsabilitate.
               La 14 decembrie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au decis în legătură cu acțiunile care vor fi întreprinse în ceea ce privește foaia de parcurs pentru realizarea UEM, recunoscând interdependența dintre economiile statelor membre din zona euro și beneficiile pe care stabilitatea din zona euro le poate aduce membrilor săi și Uniunii Europene în ansamblul său.

               (4)

               Parlamentul European a fost implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european și și-a exprimat punctul de vedere privind aprofundarea UEM în rezoluția sa din 20 noiembrie 2012„Către o veritabilă uniune economică și monetară”.

               (5)

               Gestionarea crizei în zona euro a fost caracterizată de o voință fermă. Angajamentul tuturor statelor membre și al instituțiilor UE pentru protejarea integrității zonei euro a fost în mod clar mai presus de orice îndoială. Cu toate acestea, eficacitatea guvernanței din zona euro, precum și gestionarea crizelor de către Eurogrup trebuie îmbunătățite în continuare pentru a se asigura pe deplin o coordonare eficientă la nivelul zonei euro. Este necesară, de asemenea, o coordonare consolidată pentru a se ajunge la o strategie politică generală coerentă în zona euro și pentru a se asigura că măsurile de politică necesare sunt puse în aplicare. Atingerea acestor obiective va consolida încrederea cetățenilor și a piețelor și va contribui, astfel, la redresarea economică și la stabilitatea financiară în zona euro.

               (6)

               Punerea în aplicare a pachetului de două regulamente va consolida și mai mult supravegherea bugetară în zona euro. Acest pachet de două regulamente îi acordă Eurogrupului un rol în dezbaterea proiectelor de buget ale statelor membre, precum și a perspectivelor bugetare pentru zona euro în ansamblu, cu scopul de a asigura o strategie fiscală generală adecvată. Aceste discuții au loc pe baza avizelor Comisiei privind proiectele de planuri bugetare ale statelor membre din zona euro și a evaluării de către Comisie a zonei euro în ansamblu pe baza proiectelor de planuri bugetare și a interacțiunii dintre acestea. Pentru a realiza consolidarea fiscală în zona euro, provocarea este ca, în timp, ponderea datoriei în PIB să se situeze pe o traiectorie descendentă. Acest lucru poate fi realizat prin politici de consolidare fiscală diferențiate și favorabile creșterii, stimulând în același timp potențialul de creștere al zonei euro.
               Componenta corectivă a Pactului de stabilitate și de creștere prevede ajustarea bugetară, astfel cum este definită din punct de vedere structural, în vederea obținerii valorii de referință nominale, ținându-se seama de diferențele dintre țări privind riscurile care amenință sustenabilitatea, atât pe termen scurt, cât și pe termen mediu, și permite stabilizatorilor automați să acționeze în funcție de strategia de ajustare. Componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere prevede o adaptare progresivă în vederea îndeplinirii obiectivelor pe termen mediu, folosind îmbunătățirea structurală anuală de 0,5 % ca valoare de referință. Această ajustare poate fi adaptată de fiecare țară în parte, ținându-se seama de condițiile ciclice și de riscurile legate de sustenabilitatea datoriei. Credibilitatea politicii fiscale pe termen mediu ar fi consolidată în cazul în care componența cheltuielilor și a veniturilor publice ar reflecta mai bine impactul asupra creșterii al diferitelor linii bugetare de cheltuieli și de surse de venit. În plus, potențialul de creștere a economiei ar putea fi sporit prin noi reforme structurale și prin exploatarea posibilităților oferite de cadrul fiscal existent al UE de echilibrare a necesităților de investiții publice productive cu obiectivele de disciplină fiscală în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere.

               (7)

               Majoritatea indicatorilor de risc legați de piețele financiare din Uniune, precum și încrederea pieței s-au îmbunătățit comparativ cu anul 2012, după ce s-a disipat intensitatea spiralelor autosugestionate și distructive. Cu toate acestea, fragmentarea semnificativă a pieței persistă. Îmbunătățirea condițiilor de finanțare pentru bănci nu s-a resimțit prin reluarea creditării economiei reale și există în continuare diferențe semnificative între statele membre în ceea ce privește activitatea de creditare a băncilor și costul finanțării pentru sectorul privat. Principalele provocări ale situației actuale sunt facilitarea unei reduceri ordonate a gradului de îndatorare, atât a sectorului bancar, cât și a sectorului privat nefinanciar și, în același timp, menținerea fluxului de noi credite pentru utilizări productive în economia reală și în special pentru întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri).

               (8)

               Continuarea exercițiului de echilibrare a bilanțurile băncilor și consolidarea în continuare a rezervelor de capital, atunci când este necesar, ar contribui la redresarea creditării. În acest context, ar trebui efectuate analize privind calitatea activelor și teste de rezistență de către mecanismul unic de supraveghere (MUS) și Autoritatea Bancară Europeană (ABE) pentru a se asigura transparența bilanțurilor băncilor, a se identifica orice puncte de vulnerabilitate rămase, și, astfel, a se consolida încrederea în întregul sector. Riscul persistent de fragmentare a pieței financiare și de perturbări financiare ilustrează importanța, pentru zona euro, a accelerării instituirii uniunii bancare, evitând, în același timp, abordările ad hoc pentru rezoluția bancară.

               (9)

               Sunt necesare reforme structurale în zona euro pentru a îmbunătăți funcționarea piețelor produselor și a pieței muncii, în vederea promovării competitivității, a consolidării procesului de adaptare aflat în desfășurare și a garantării sustenabilității realocării resurselor. În plus, reformele structurale joacă un rol esențial în facilitarea procesului de reechilibrare și de reducere a gradului de îndatorare. Pentru statele membre cu probleme de deficit, câștigurile în materie de competitivitate vor spori exporturile nete, ceea ce sprijină reechilibrarea modelelor de creștere în favoarea sectoarelor comercializabile cu o producție sporită, dar cu o nevoie mai scăzută de forță de muncă, sprijinind în același timp redresarea economică și reducerea ratelor datoriilor. În același timp, în țările cu un excedent de cont curent reformele menite să îmbunătățească concurența ar putea contribui la realocarea de resurse și stimula investițiile în sectoarele necomercializabile. Acest lucru ar întări rolul cererii interne în cadrul creșterii economice, făcând ajustarea zonei euro mai simetrică. În același timp, criza a avut în mare măsură efecte asimetrice asupra ocupării forței de muncă în statele membre din zona euro, statele membre cele mai afectate fiind cele cu cea mai gravă scădere a cererii interne, legată de inversările de cont curent. În absența unei absorbții efective și rapide a șomajului ciclic, ar putea apărea efecte de histerezis, atunci când șomajul devine cronic și mai puțin sensibil la dinamica salariilor. Prin urmare, realizarea de reforme structurale pe piața muncii este în continuare deosebit de importantă pentru reducerea riscurilor în domeniul coeziunii sociale și al potențialului de creștere în viitor în zona euro. Prin semnarea Tratatului privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul uniunii economice și monetare, la 2 martie 2012, statele membre din zona euro s-au angajat să discute ex ante și, după caz, să își coordoneze planurile naționale de reforme economice majore, în vederea evaluării comparative a celor mai bune practici și a realizării de activități axate pe coordonarea mai strânsă a politicii economice. Impactul măsurilor deja adoptate ar trebui să fie monitorizat de către Eurogrup, cu scopul de a încuraja adoptarea de acțiuni suplimentare, în cazul în care acest lucru este necesar, și de a intensifica nivelul de ambiție al reformelor în concordanță cu recomandările specifice fiecărei țări,

         RECOMANDĂ statelor membre din zona euro să ia măsuri, în mod individual și colectiv, fără a aduce atingere competențelor Consiliului în ceea ce privește coordonarea politicilor economice ale statelor membre, dar în special în contextul coordonării politicii economice în cadrul Eurogrupului, în perioada 2013-2014, astfel încât:

               1.

               Să își asume răspunderea pentru strategia politică generală din zona euro pentru a asigura buna funcționare a zonei euro, pentru a impulsiona creșterea economică și a spori ocuparea forței de muncă și pentru a avansa activitatea de aprofundare a uniunii economice și monetare. Să se permită Eurogrupului să joace un rol central în cadrul consolidat de supraveghere aplicabil statelor membre din zona euro pentru a coordona și a monitoriza reformele, atât la nivel național, cât și la nivelul zonei euro, care sunt necesare pentru ca zona euro să fie stabilă și solidă și pentru a se asigura coerența politicilor, precum și în cadrul pregătirii reuniunilor la nivel înalt ale zonei euro.

               2.

               Să se asigure faptul că Eurogrupul monitorizează și coordonează politicile fiscale din statele membre ale zonei euro și strategia fiscală generală pentru zona euro în ansamblu, astfel încât să se asigure o politică fiscală favorabilă creșterii și diferențiată. În acest scop, Eurogrupul ar trebuie să analizeze avizele Comisiei privind proiectele de planuri bugetare din fiecare dintre statele membre din zona euro, precum și situația și perspectivele bugetare pentru zona euro în ansamblu, pe baza evaluării generale de către Comisie a proiectelor de planuri bugetare și a interacțiunii dintre acestea. Coordonarea ar trebui să contribuie la asigurarea faptului că ritmul de consolidare fiscală este diferențiat în funcție de situația economică și bugetară a statelor membre din zona euro, cu o ajustare bugetară definită din punct de vedere structural în conformitate cu Pactul de stabilitate și de creștere, permițându-se stabilizatorilor automați să acționeze în funcție de strategia de ajustare, și a faptului că, având în vedere consolidarea credibilității politicii fiscale pe termen mediu, consolidarea bugetară este susținută de o combinație de venituri și cheltuieli în general eficientă și favorabilă creșterii și de reforme structurale adecvate, care consolidează potențialul de creștere economică.

               3.

               Să se evalueze, în cadrul Eurogrupului, motivele care stau la baza diferențelor dintre ratele de creditare, în special pentru IMM-urile din statele membre din zona euro; să se analizeze consecințele fragmentării piețelor financiare din zona euro și să contribuie cu privire la modalitățile de contracarare a acestui fenomen.

               4.

               Pornind de la recapitalizarea și restructurarea din ultimii ani, să se promoveze pe mai departe exercițiul de echilibrare a bilanțurile băncilor ca modalitate de inversare a procesului de fragmentare a pieței unice și să se îmbunătățească fluxul de creditare a economiei reale, în special în favoarea IMM-urilor. În acest scop: (a) să se asigure că evaluările bilanțurilor și testele de rezistență efectuate de mecanismul unic de supraveghere (MUS) în cooperare cu Autoritatea Bancară Europeană (ABE) sunt încheiate respectându-se termenele convenite; (b) să se asigure condiții de concurență echitabile atunci când se aplică cerințele de repartizare a sarcinilor în cadrul procesului de recapitalizare a băncilor; (c) să asigure disponibilitatea unor mecanisme credibile de protecție fiscală în contextul evaluărilor bilanțurilor băncilor și al testelor de rezistență; (d) să se elimine stimulentele oferite băncilor de către autoritățile de supraveghere în vederea alinierii activelor și pasivelor în interiorul frontierelor naționale; și (e) să se accelereze adoptarea măsurilor necesare pentru instituirea uniunii bancare, după cum a fost subliniat de Consiliul European.

               5.

               Să se coordoneze ex ante planurile de reforme economice majore ale statelor membre din zona euro. Să se monitorizeze punerea în aplicare a reformelor structurale, în special pe piețele muncii și ale produselor și să se evalueze impactul acestora asupra zonei euro, luându-se în considerare recomandările Consiliului către fiecare stat membru al zonei euro. Să se promoveze în continuare ajustarea în zona euro, asigurându-se o corecție a dezechilibrelor externe și interne, printre altele prin monitorizarea îndeaproape a reformelor menite să remedieze denaturările comportamentelor în materie de economisire și de investiții atât în statele membre cu deficite de cont curent, cât și în cele care înregistrează excedente. Să se ia măsurile necesare pentru o punere în aplicare eficientă a procedurii privind dezechilibrele macroeconomice, în special prin evaluarea progreselor înregistrate în ceea ce privește angajamentele de reformă asumate de statele membre care se confruntă cu dezechilibre excesive și punerea în practică a reformelor în statele membre cu dezechilibre care necesită măsuri decisive pentru a limita efectele colaterale negative asupra celorlalte state din zona euro.

               6.

               În conformitate cu AAC 2013 și prin adoptarea de măsuri colective și semnificative, să abordeze consecințele sociale ale crizei și creșterea ratei șomajului. Situația tinerilor șomeri este deosebit de îngrijorătoare și se recomandă acțiuni ambițioase, în sensul Pactului pentru creștere economică și locuri de muncă și al Garanției UE pentru tineret. Se recomandă reforme suplimentare pentru a facilita accesul la locurile de muncă, pentru a preveni retragerile timpurii de pe piața forței de muncă, pentru a reduce costurile muncii, pentru a combate segmentarea pieței forței de muncă și pentru a sprijini inovarea.

      Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. ŠADŽIUS

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 472/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind consolidarea supravegherii economice și bugetare a statelor membre din zona euro care întâmpină sau care sunt amenințate de dificultăți grave în ceea ce privește stabilitatea lor financiară (JO L 140 27.5.2013, p. 1); Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind dispozițiile comune pentru monitorizarea și evaluarea proiectelor de planuri bugetare și pentru asigurarea corectării deficitelor excesive ale statelor membre din zona euro (JO L 140, 27.5.2013, p. 11).


title: Recomandarea Comisiei din 19 decembrie 2008 privind orientările comune pentru fețele naționale ale monedelor euro și emiterea de monede euro destinate circulației [notificată cu numărul C(2008) 8625]

text:
               14.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 9/52

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 19 decembrie 2008
   privind orientările comune pentru fețele naționale ale monedelor euro și emiterea de monede euro destinate circulației
   [notificată cu numărul C(2008) 8625]
   (Numai textul în limbile engleză, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, malteză, olandeză, portugheză, slovenă, spaniolă și suedeză este autentic)
   (2009/23/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 211,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 106 alineatul (2) din tratat, statele membre pot emite monede sub rezerva aprobării volumului emisiunii de către Banca Centrală Europeană.

               (2)

               În conformitate cu articolul 106 alineatul (2) teza a doua din tratat, Consiliul a adoptat măsuri de armonizare în domeniu prin intermediul Regulamentului (CE) nr. 975/98 al Consiliului din 3 mai 1998 privind valorile nominale și specificațiile tehnice ale monedelor euro ce urmează să intre în circulație (1).

               (3)

               În conformitate cu articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 974/98 al Consiliului din 3 mai 1998 privind introducerea euro (2), monedele cu valoarea nominală exprimată în euro sau în cenți și conforme cu valorile nominale și specificațiile tehnice trebuie să fie monede cu statut de mijloc legal de plată în toate statele membre participante, conform regulamentului menționat.

               (4)

               În conformitate cu practicile comune existente la nivelul statelor membre participante, monedele euro destinate circulației, inclusiv monedele comemorative, trebuie să fie puse în circulație la valoarea nominală. Aceasta nu exclude totuși ca o proporție nesemnificativă din valoarea totală a monedelor emise să se vândă la un preț mai mare în cazul în care acestea au fost produse la o calitate specială sau în cazul în care sunt prezentate într-un ambalaj special.

               (5)

               Monedele euro nu circulă numai în statele membre care le-au emis, ci și pe teritoriul zonei euro în ansamblu și chiar în afara zonei euro. În acest context, este necesar să se indice în mod clar statul membru emitent pe fața națională a monedei euro, pentru a le permite utilizatorilor interesați să identifice cu ușurință statul membru emitent.

               (6)

               Monedele euro au o față europeană comună și o față națională distinctivă. Pe fețele europene comune ale monedelor euro sunt gravate numele monedei unice și valoarea unitară a monedei. Fața națională a monedei nu trebuie să reia nici numele monedei unice, nici valoarea unitară a monedei.

               (7)

               Desenele grafice de pe fețele naționale ale monedelor euro sunt alese de fiecare stat membru participant, însă trebuie să fie încadrate de cele 12 stele de pe drapelul european.

               (8)

               În ceea ce privește modificările aduse fețelor naționale ale monedelor euro, statele membre participante trebuie să respecte anumite reguli comune. În principiu, desenele grafice utilizate pe fețele naționale ale monedelor euro obișnuite care urmează să fie puse în circulație nu trebuie modificate, cu excepția cazului în care se schimbă șeful statului la care se face referire pe o anumită monedă.

               (9)

               Monedele comemorative sunt monede speciale destinate circulației și al căror desen grafic național care apare în mod obișnuit este înlocuit cu un desen național diferit, pentru a comemora un moment anume. Moneda de 2 euro este cea mai potrivită pentru acest scop, în special datorită diametrului său mare, dar și caracteristicilor sale tehnice care oferă protecție adecvată împotriva falsificării.

               (10)

               Emisiunile de monede euro comemorative destinate circulației trebuie să marcheze momente de importanță națională sau europeană majoră, deoarece aceste monede sunt puse în circulație la nivelul întregii zone euro. Ocaziile mai puțin importante pot fi sărbătorite prin emiterea monedelor euro de colecție, care nu sunt destinate circulației și care trebuie să poată fi deosebite cu ușurință de monedele euro destinate circulației. Monedele comemorative emise în comun de toate statele membre participante trebuie rezervate pentru ocazii de maximă importanță pentru Europa.

               (11)

               Limita de emisiune, stabilită la o monedă comemorativă destinată circulației per stat membru emitent și per an, a funcționat bine și trebuie să rămână în vigoare alături de posibilitatea suplimentară a tuturor statelor membre participante de a emite în comun o monedă euro comemorativă. Pe lângă aceasta, statele membre pot emite o monedă euro comemorativă destinată circulației în cazul neocupării temporare sau ocupării provizorii a funcției de șef de stat.

               (12)

               Este necesară stabilirea unor limite de volum pentru monedele comemorative destinate circulației, pentru a garanta că aceste monede reprezintă un procent redus din numărul total de monede de 2 euro aflate în circulație. În același timp, aceste limite de volum trebuie să permită emiterea unui volum suficient de monede, pentru a asigura circulația efectivă a monedelor comemorative.

               (13)

               Întrucât monedele euro circulă în ansamblul zonei euro, caracteristicile desenelor naționale reprezintă un subiect de interes comun. Statele membre emitente trebuie să se informeze reciproc în legătură cu noile fețe naționale cu suficient timp înainte de data planificată a emisiunii. În acest scop, statele membre emitente trebuie să trimită Comisiei proiectele de monede euro, urmând ca aceasta să verifice conformitatea lor cu prezenta recomandare.

               (14)

               Statele membre au fost consultate cu privire la orientările stabilite prin prezenta recomandare, astfel încât să poată fi luate în considerare practicile naționale ale acestora, precum și preferințele lor în domeniu.

               (15)

               Comunitatea a încheiat acorduri monetare cu Principatul Monaco, cu Republica San Marino și cu Statul Cetății Vaticanului, oferindu-le posibilitatea de a emite anumite cantități de monede euro. Orientările comune trebuie să fie aplicabile și în cazul monedelor destinate circulației emise de aceste state.

               (16)

               Prezenta recomandare trebuie să facă obiectul unei reexaminări până la sfârșitul anului 2015, pentru a se stabili dacă este necesară modificarea orientărilor.

               (17)

               Prezenta recomandare trebuie să înlocuiască Recomandarea Comisiei din 29 septembrie 2003 privind o practică comună pentru modificarea modelului de pe fețele naționale ale monedelor euro de circulație (3) și Recomandarea Comisiei din 3 iunie 2005 privind orientări comune pentru fețele naționale ale monedelor euro de circulație (4),

         RECOMANDĂ:
   1.   Punerea în circulație a monedelor euro
   Monedele euro destinate circulației trebuie puse în circulație la valoarea lor nominală. Aceasta nu exclude posibilitatea ca o mică parte din monedele euro emise să fie vândute la un preț mai mare, în cazul în care acest lucru este justificat de elemente precum calitatea deosebită sau ambalajul special.
   2.   Identificarea statului membru emitent
   Fețele naționale ale tuturor monedelor euro destinate circulației trebuie să indice numele statului membru emitent sau o abreviere a acestuia.
   3.   Absența denumirii și a valorii unitare a monedei

               1.

               Fața națională a monedelor euro destinate circulației nu trebuie să reia niciun element care indică denumirea monedei, sau părți ale acesteia, sau să repete denumirea monedei unice sau a subdiviziunii acesteia, cu excepția cazului în care o astfel de indicație se impune ca urmare a utilizării unui alt alfabet.

               2.

               Însemnele gravate pe cantul monedei de 2 euro pot indica denumirea acesteia, cu condiția să figureze numai cifra „2” sau termenul „euro” sau ambele.

         4.   Desenul grafic de pe fețele naționale
   Desenul grafic de pe fețele naționale ale monedelor destinate circulației trebuie să cuprindă cele 12 stele europene, care trebuie să formeze un cerc în jurul desenului național, alături de anul emisiei și numele statului membru emitent. Stelele europene trebuie reprezentate în același fel ca pe drapelul european.
   5.   Modificările aduse fețelor naționale ale monedelor euro de circulație obișnuite
   Fără a se aduce atingere dispozițiilor de la punctul 6, desenele grafice utilizate pe fețele naționale ale monedelor euro sau eurocent destinate circulației nu trebuie modificate, cu excepția cazurilor în care se schimbă șeful statului la care se face referire pe o anumită monedă. Cu toate acestea, statele membre emitente trebuie să fie autorizate să actualizeze o dată la cincisprezece ani desenul grafic al monedelor euro care îl reprezintă pe șeful statului, pentru a se putea lua în considerare eventualele schimbări ale imaginii acestuia. De asemenea, statele membre emitente trebuie să fie autorizate să actualizeze fețele naționale ale monedelor euro în vederea respectării integrale a prezentei recomandări.
   Ocuparea temporară sau neocuparea provizorie a funcției de șef al statului nu trebuie să confere dreptul de a schimba fețele naționale ale monedelor euro obișnuite destinate circulației.
   6.   Emisiuni de monede euro comemorative destinate circulației

               1.

               Emisiunile de monede euro comemorative destinate circulației care prezintă un desen național diferit de cel al monedelor euro obișnuite destinate circulației trebuie să comemoreze numai momente cu o semnificație deosebită la nivel național sau european. Monedele euro comemorative destinate circulației emise colectiv de toate statele membre participante conform definiției de la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 974/98 (denumite în continuare „statele membre participante”) trebuie să comemoreze numai ocazii de maximă importanță pentru Europa, iar emiterea acestora trebuie aprobată de Consiliu.

               2.

               Emiterea monedelor euro comemorative destinate circulației trebuie să respecte următoarele reguli:

                           (a)

                           numărul de emisiuni trebuie să se limiteze la o singură emisiune per stat membru emitent și per an, cu excepția următoarelor cazuri:

                                       (i)

                                       monedele euro comemorative destinate circulației sunt emise colectiv de către toate statele membre participante;

                                       (ii)

                                       o eventuală monedă euro comemorativă destinată circulației este emisă în cazul neocupării temporare sau ocupării provizorii a funcției de șef de stat;

                           (b)

                           moneda de 2 euro trebuie să fie singura utilizată pentru astfel de emisiuni;

                           (c)

                           numărul total de monede puse în circulație pentru fiecare emisiune individuală nu trebuie să depășească cel mai mare dintre următoarele două plafoane:

                                       (i)

                                       0,1 % din numărul total de monede de 2 euro puse în circulație de toate statele membre participante până la începutul anului anterior celui în care a fost emisă moneda comemorativă; acest plafon poate fi majorat la 2,0 % din numărul total de monede de 2 euro puse în circulație de toate statele membre participante, în cazul în care se comemorează un moment de importanță universală, cu o simbolistică deosebită, situație în care statul membru emitent trebuie să evite emiterea unei alte monede comemorative destinate circulației, utilizând plafonul majorat în următorii patru ani, și să specifice motivele care au stat la baza opțiunii pentru plafonul majorat în momentul furnizării informațiilor prevăzute la punctul 7;

                                       (ii)

                                       5,0 % din numărul total de monede de 2 euro puse în circulație de statul membru emitent până la începutul anului anterior celui în care a fost emisă moneda comemorativă;

                           (d)

                           însemnele gravate pe cantul monedelor euro comemorative destinate circulației trebuie să fie identice cu cele de pe monedele euro obișnuite destinate circulației.

         7.   Procedura de informare și publicarea modificărilor viitoare
   Statele membre trebuie să se informeze reciproc cu privire la proiectele grafice pentru fețele naționale ale monedelor euro, inclusiv cele ale însemnelor de pe cantul monedelor, precum și cu privire la volumul emisiunilor, înainte de aprobarea oficială a proiectelor respective. În acest scop, statul membru emitent trebuie să trimită Comisiei noile proiecte grafice ale monedelor euro de regulă cu cel puțin șase luni înainte de data planificată a emisiunii. Comisia trebuie să verifice conformitatea acestora cu orientările furnizate de prezenta recomandare și să informeze de îndată celelalte state membre prin intermediul subcomisiei speciale din cadrul Comitetului Economic și Financiar. În cazul în care Comisia consideră că nu se respectă orientările furnizate de prezenta recomandare, subcomisia de specialitate a Comitetului Economic și Financiar trebuie să decidă dacă proiectul se aprobă sau nu.
   Subcomisia de specialitate a Comitetului Economic și Financiar trebuie să aprobe proiectele grafice ale monedelor euro comemorative destinate circulației emise colectiv de toate statele membre participante.
   Toate informațiile pertinente referitoare la noile proiecte grafice naționale ale monedelor euro se vor publica în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   8.   Domeniul de aplicare a practicilor recomandate
   Prezenta recomandare trebuie să se aplice în cazul fețelor naționale și al însemnelor de pe cantul monedelor euro obișnuite sau comemorative destinate circulației. Aceasta nu trebuie să se aplice în cazul fețelor naționale și al însemnelor de pe cantul monedelor euro obișnuite sau comemorative destinate circulației care au fost emise sau aprobate pentru prima dată conform procedurii de informare stabilite anterior adoptării prezentei recomandări.
   9.   Abrogarea recomandărilor anterioare
   Recomandările 2003/734/CE și 2005/491/CE se abrogă.
   10.   Destinatari
   Prezenta recomandare se adresează tuturor statelor membre participante.

      Adoptată la Bruxelles, 19 decembrie 2008.

            Pentru Comisie

         Joaquín ALMUNIA

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 139, 11.5.1998, p. 6.

      (2)  JO L 139, 11.5.1998, p. 1.

      (3)  JO L 264, 15.10.2003, p. 38.

      (4)  JO L 186, 18.7.2005, p. 1.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 28 ianuarie 2008 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la desemnarea auditorului extern al Suomen Pankki (BCE/2008/1)

text:
               1.2.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 29/1

      RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE

   din 28 ianuarie 2008
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la desemnarea auditorului extern al Suomen Pankki
   (BCE/2008/1)
   (2008/C 29/01)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Conturile Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale Eurosistemului sunt supuse auditării de către auditori externi independenți, desemnați la recomandarea Consiliului guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul actualului auditor extern al Suomen Pankki se va încheia după auditarea aferentă exercițiului financiar 2007. Din acest motiv, este necesară desemnarea auditorului extern începând cu exercițiul financiar 2008.

               (3)

               Suomen Pankki a selectat KPMG Oy Ab în calitate de auditor extern pentru exercițiile financiare 2008-2012,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă numirea KPMG Oy Ab în calitate de auditor extern al Suomen Pankki pentru exercițiile financiare 2008-2012.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 28 ianuarie 2008.

            Președintele BCE

         Jean-Claude TRICHET