				|

		52012DC0309

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă pe 2012 al Regatului Unit și care include avizul Consiliului privind Programul de convergență al Regatului Unit pentru perioada 2012-2017 /* COM/2012/0309 final  */

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național
de reformă pe 2012 al Regatului Unit
și care include avizul Consiliului privind Programul de
convergență al Regatului Unit pentru perioada 2012-2017
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121
alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011
al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind
prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special articolul 6
alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei Europene de a lansa o nouă
strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere
economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită
a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, Consiliul a
adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile
economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie
2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile
de ocupare a forței de muncă ale statelor membre[5], care formează
împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate
să țină seama de orientările integrate în cadrul
politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate
la nivel național.
(3)       La 12 iulie 2011,
Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de
reformă pe 2011 al Regatului Unit și a emis avizul cu privire la
Programul actualizat de convergență pentru perioada 2011-2014 al
Regatului Unit.
(4)       La 23 noiembrie 2011, Comisia
a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând
începutul celui de al doilea semestru european de coordonare ex-ante și
integrată a politicilor, care este ancorat în Strategia Europa 2020. La 14
februarie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011,
Raportul privind mecanismul de alertă[6],
în care a identificat Regatul Unit ca fiind unul dintre statele membre pentru
care urma să fie efectuată o analiză aprofundată.
(5)       La 2 martie 2012, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, consolidării fiscale și
acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a
evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală
diferențiată favorabilă creșterii, să fie restabilite
condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze
creșterea și competitivitatea, să se abordeze șomajul
și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze
administrația publică.
(6)       La 30 aprilie 2012, Regatul
Unit și-a prezentat programul de convergență care vizează
perioada cuprinsă între 2011-2012 și 2016-2017 și programul
național de reformă pe 2012. Pentru a se ține seama de
legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în
același timp. Comisia a examinat, de asemenea, în cadrul unei analize
aprofundate, realizate în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011,
dacă Regatul Unit este afectat de dezechilibre macroeconomice. Comisia a
concluzionat în analiza aprofundată[7]
pe care a realizat-o că Regatul Unit se confruntă cu un dezechilibru
intern, care nu este însă excesiv.
(7)       Pe baza evaluării
programului de convergență pe 2012 în temeiul Regulamentului (CE) nr.
1466/97 al Consiliului, Consiliul consideră că scenariul
macroeconomic care stă la baza proiecțiilor bugetare din program este
plauzibil. Obiectivul strategiei bugetare prezentat în program este de a pune
în aplicare consolidarea fiscală necesară pentru atingerea
obiectivelor fiscale ale guvernului privind datoria netă și soldul
curent ajustat ciclic. Programul de convergență nu include un
obiectiv pe termen mediu, astfel cum prevede Pactul de stabilitate și de
creștere. În conformitate cu previziunile programului, se
preconizează că termenul-limită pentru corectarea deficitului
excesiv stabilit de către Consiliu în recomandarea sa din 2 decembrie 2010
va fi depășit cu un an. Se estimează că în 2014/2015,
termenul-limită stabilit de către Consiliu, deficitul public va fi de
4,4% din PIB, ceea ce implică, pe baza deficitului structural (recalculat)[8], un efort fiscal mediu de 1,25%
din PIB între 2010/2011 și 2014/2015, care este sub efortul de 1 ¾% stabilit
în recomandarea Consiliului emisă în cadrul procedurii de deficit excesiv.
Chiar dacă guvernul nu s-a abătut de la strategia sa de consolidare
fiscală, care, inițial, pe baza previziunilor macroeconomice
anterioare, părea suficientă pentru a se respecta obiectivele din
cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive, performanța și
perspectivele fiscale au fost afectate de o deteriorare a perspectivelor de creștere
economică. Măsurile în materie de venituri au fost concentrate în
principal în faza inițială a traiectoriei de ajustare a consolidării
fiscale. Aproape 40% din consolidarea fiscală anuală totală planificată
în perioada 2010/2011 – 2014/2015 a fost obținută până la sfârșitul
lui 2011/2012, inclusiv 30% din reducerea cheltuielilor și două
treimi din majorările fiscale nete. Contribuțiile potențiale la
venituri rezultate din creșterea eficienței sistemului fiscal, care
rezultă în urma unei revizuiri a structurii cotei TVA-ului, rămâne
relativ insuficient exploatat. Conform programului de convergență, se
preconizează că deficitul public va fi de 8,3% din PIB în 2011/2012, 5,9%
în 2012/2013, 6,0% din PIB în 2013/2014, 4,4% din PIB în 2014/2015, 2.9% din PIB
în 2015/2016 și 1,2% din PIB în 2016/2017. Aceste estimări sunt
ușor mai scăzute decât cele ale serviciilor Comisiei, care, în
previziunile din primăvara anului 2012, preconiza un deficit de 6,1% din
PIB în 2012/2013 (care ar fi de 7,9% fără transferul unic al
fondurilor de pensii preconizat) și, respectiv, de 6,5% din PIB în 2013/2014.
Diferențele rezultă în urma preconizării unei creșteri mai
reduse și a modificărilor aduse de Eurostat datelor privind Regatul
Unit. Au fost efectuate unele ajustări ale planurilor fiscale ale
guvernului în declarația de toamnă (Autumn Statement) din 2011
pentru a acorda prioritate cheltuielilor care favorizează creșterea
economică, dar se prevede în continuare că investițiile din
sectorul public vor scădea brusc până în 2014/2015. Datoria publică,
estimată la 94,7% în 2013/2014, se preconizează să atingă o
valoare maximă în 2014/2015.
(8)       În perioada care a precedat
criza, piața locuințelor s-a „supraîncălzit”, raportul între
prețurile la bunurile imobiliare și venituri înregistrând un maxim
istoric, în contextul unei penurii tot mai mari de oferte de locuințe,
ceea ce a dus la acumularea unor niveluri ridicate de datorii ipotecare.
Conform analizei aprofundate realizate de Comisie, datoriile mari ale
gospodăriilor constituie un dezechilibru intern în economia Regatului
Unit. Ca urmare a numărului mare de credite ipotecare cu dobândă
variabilă, finanțele gospodăriilor sunt vulnerabile la
creșterea ratelor dobânzilor, existând posibilitatea ca acest lucru
să aibă un efect multiplicator destabilizator asupra economiei în
ansamblul său, prin intermediul sectorul financiar. Este probabil să
se obțină o scădere de durată și semnificativă a
datoriilor gospodăriilor numai dacă prețurile locuințelor
scad în raport cu veniturile disponibile. Cu toate acestea, în cazul în care
prețurile nominale ale locuințelor ar scădea rapid, ar exista
riscul ca multe gospodării să aibă o situație netă
negativă. Construcția de locuințe continuă să
înregistreze un minim istoric, ca urmare a unui sistem de planificare
restrictiv și a deficiențelor ciclice, iar, în general, activitatea
de pe piața locuințelor este, de asemenea, limitată. În
noiembrie 2011, guvernul a publicat strategia în domeniul locuințelor
pentru Anglia, care vizează facilitarea creșterii în sectorul
construcției de locuințe, dar persistă incertitudini
semnificative cu privire la impactul net al noului sistem asupra
construcției de locuințe. De asemenea, în strategia privind
locuințele nu se menționa problema impozitării
proprietăților, sistemul britanic combinând un impozit degresiv
recurent (council tax – impozit local) cu un impozit progresiv aplicabil
tranzacțiilor [Stamp Duty Land Tax (SDLT) - taxa de timbru pentru
transferul proprietăților imobiliare], care poate avea un rol în evoluțiile
ciclice ale veniturilor bugetare și în ceea ce privește stabilitatea
financiară. Au fost făcute unele ajustări ale ratelor SDLT în
bugetul pe 2012, dar, per ansamblu, au fost făcute doar modificări
minore în acest domeniu.
(9)       Regatul Unit se confruntă
cu provocări din ce în ce mai mari în ceea ce privește șomajul
și participarea pe piața forței de muncă. Rata
șomajului în Regatul Unit este în prezent de 8,4%. Rata șomajului în
rândul tinerilor este mult mai ridicată, de 22,2%, și peste 38% din
șomerii din Regatul Unit au sub 25 de ani. 17,7% din tineri (cu vârsta
între 16 și 24 de ani) nu au un loc de muncă și nici nu
participă la o formă de învățământ sau la
activități de formare. Ocuparea forței de muncă în sectorul
privat a crescut puțin, dar nu îndeajuns încât să compenseze
reducerea locurilor de muncă din sectorul public și creșterea
forței de muncă. Regatul Unit are un
număr prea mare de lucrători cu un nivel redus de calificări,
pentru care cererea este în scădere, și o penurie de lucrători
cu competențe tehnice și profesionale de înaltă calitate, de
care este nevoie în special în sectoarele exportatoare și de producție
de bunuri, în care rezultatele Regatului Unit sunt relativ slabe. Politica
privind educația și formarea profesională pune accentul în
principal pe competențele de bază și pe calificările de
nivelul 2, în timp ce economia are nevoie tot mai mult de calificări mai
avansate în ceea ce privește educația și formarea
profesională. De asemenea, în Regatul Unit există în continuare un
număr relativ mare de adulți cu competențe de bază în
materie de citit și calcul foarte slabe, care nu sunt în măsură
să beneficieze de formare profesională. Rata abandonului școlar
timpuriu a crescut cu 3,3 puncte procentuale din 2005 și este de 14,9%,
situându-se peste media UE; oferirea în continuare a unui sprijin pentru
familiile cu venituri mici este esențială pentru a preveni abandonul
școlar.
(10)     Guvernul și-a propus
să efectueze o reformă socială prin care să ajute mai multe
persoane să aibă un loc de muncă, sprijinind totodată
grupurile cele mai vulnerabile. Creditul universal, care vizează
simplificarea sistemului de indemnizații sociale, nu a fost încă pus
în aplicare, dar există în continuare riscul considerabil ca impactul
pozitiv al noilor politici privind ocuparea forței de muncă și veniturile
să fie anulat de reducerea sumelor disponibile pentru indemnizații
sociale, astfel încât există riscul unei recrudescențe a
sărăciei, în special în rândul familiilor cu copii. Conform unor estimări
independente, se prevede că nivelul sărăciei absolute în rândul
copiilor va atinge în 2020/2021 nivelurile cele mai ridicate față de
perioada 2001/2002 și că guvernul nu își va atinge obiectivele
de reducere a sărăciei în rândul copiilor stabilite în Legea privind
sărăcia infantilă (Child Poverty Act). Accesul
insuficient la servicii de îngrijire a copiilor, în special pentru persoanele
cu venituri reduse, continuă să creeze probleme semnificative, iar
guvernul nu a elaborat încă planuri adecvate pentru a face față
acestei provocări. Tăierea ajutoarelor pentru îngrijirea copiilor
riscă să exacerbeze această problemă.
(11)     Condițiile de
finanțare rămân severe, în special pentru IMM-uri. Împrumuturile nete
acordate sectorul corporatist au fost negative în 2011, în timp ce din
rezultatele studiilor reiese că un număr semnificativ de IMM-uri se
confruntă cu restricții în materie de creditare. În plus, accesul la
împrumuturi acordate de alte instituții decât cele bancare rămâne, în
general, limitat la întreprinderile mai mari, iar concurența în sectorul
bancar este limitată. Grupul operativ Breedon privind sursele de
finanțare alternative estima că, în ciuda măsurilor luate de
autorități pentru a îmbunătăți situația, va
exista un deficit de finanțare important în următorii cinci ani, în
special pentru IMM-uri.
(12)     O altă provocare cu care
se confruntă Regatul Unit este aceea de a-și
îmbunătăți infrastructura energetică și a
transporturilor, care este legată de punerea bazelor creșterii
economice și competitivității pe termen lung și de a aborda
cauzele lipsei competitivității externe a Regatului Unit în
sectoarele de producție. Regatul Unit necesită investiții
substanțiale pentru a-și moderniza capacitatea de producție de
energie electrică, având în vedere necesitatea de a înlocui o mare parte
din capacitatea de producție existentă, care va fi închisă în
următorul deceniu și necesitatea de a respecta obligația
referitoare la energia din surse regenerabile și standarde mai stricte în
materie de emisii de carbon. Sectorul transporturilor din Regatul Unit se
confruntă cu deficiențe în materie de capacitate și de calitate
a rețelelor, care ar putea împiedica atingerea obiectivului guvernului de
a reorienta economia Regatului Unit spre investiții și exporturi. Ca
parte a strategiei de consolidare fiscală a guvernului, investițiile
nete din cadrul sectorului public vor scădea brusc până în 2014/2015,
ceea ce riscă să exacerbeze presiunile existente asupra infrastructurii
de transport, cu excepția cazului în care pot fi asigurate surse
alternative de finanțare.
(13)                 În contextul
semestrului european, Comisia a efectuat o analiză aprofundată a
politicii economice a Regatului Unit. A evaluat programul de
convergență și programul național de reformă și a
prezentat o analiză aprofundată. Comisia a ținut seama nu numai
de relevanța acestora pentru o politică fiscală și
socioeconomică sustenabilă în Regatul Unit, ci și de
conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere
necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a
Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile
naționale viitoare. Recomandările Comisiei emise în cadrul
semestrului european sunt reflectate în recomandările (1) - (6) de mai
jos.
(14)     În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat Programul de convergență al
Regatului Unit și avizul[9] său
este reflectat îndeosebi în recomandarea (1) de mai jos.
(15)     În lumina rezultatelor
analizei aprofundate realizate de Comisie în temeiul articolului 5 din
Regulamentul (CE) nr. 1176/2011 și a acestei evaluări, Consiliul a
examinat Programul național de reformă pe 2012 al Regatului Unit
și Programul de convergență al Regatului Unit pentru perioada 2012-2017.
Recomandarea sa emisă în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011
se reflectă în special în recomandările (2), (3) și (6) de mai
jos,
RECOMANDĂ ca Regatul Unit să
întreprindă acțiuni în perioada 2012-2013 astfel încât:
1.           Să pună în aplicare
pe deplin strategia bugetară pentru exercițiul financiar 2012/2013
și să consolideze strategia bugetară pentru exercițiul
financiar 2013/2014 și exercițiile financiare ulterioare, susținută
prin măsuri suficient de precise, pentru a asigura corectarea la timp a
deficitului excesiv într-o manieră sustenabilă și realizarea
efortului de ajustare structurală specificat în recomandările
Consiliului emise în cadrul procedurii de deficit excesiv și să
întreprindă măsurile necesare pentru ca nivelul ridicat al datoriei
publice să înceapă să înregistreze în mod sustenabil o
tendință de scădere. Să acorde prioritate cheltuielilor
care favorizează creșterea economică, pentru a evita riscul ca o
nouă deteriorare a perspectivelor pe termen mediu privind creșterea
economică să aibă un impact negativ asupra
sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice.
2.           Să abordeze impactul
destabilizator al prețurilor ridicate și volatile ale locuințelor
și datoriile ridicate ale gospodăriilor prin punerea în aplicare a
unui program de reformă cuprinzător în domeniul locuințelor care
să vizeze creșterea ofertei de locuințe, atenuarea problemelor
de accesibilitate a prețului locuințelor și diminuarea necesității
unor subvenții de stat în materie de locuințe. Să realizeze noi
reforme ale pieței creditelor ipotecare și ale pieței
închirierii de locuințe, ale reglementărilor financiare și ale
impozitelor pe proprietate pentru a preveni volatilitatea și
denaturările excesive pe piața locuințelor.
3.           Să continue să
amelioreze capacitatea de inserție profesională a tinerilor, în
special a celor care nu au un loc de muncă și nici nu participă
la o formă de învățământ sau la activități de
formare, inclusiv prin utilizarea Contractului privind tineretul (Youth
Contract). Să se asigure că la programele de ucenicie
participă un număr mai mare de tineri, că aceste programe sunt
axate suficient pe competențe avansate și de înalt nivel și
că sunt implicate mai multe întreprinderi mici și mijlocii. Să
ia măsuri în vederea reducerii procentului ridicat de tineri care la
terminarea studiilor au competențe de bază foarte slabe.
4.           Să intensifice
măsurile de facilitare a integrării pe piața forței de
muncă a persoanelor din gospodării ai căror membri nu au un loc
de muncă. Să asigure faptul că reformele sociale prevăzute nu
duc la creșterea sărăciei în rândul copiilor. Să pună
în aplicare pe deplin măsurile care vizează facilitarea accesului la serviciile
de îngrijire a copiilor.
5.           Să
îmbunătățească în continuare disponibilitatea
finanțării bancare și nebancare pentru sectorul privat și
în special pentru IMM-uri. Să sprijine concurența în cadrul
sectorului bancar, în special prin măsuri de reducere a barierelor la
intrarea pe piață, sporirea transparenței și facilitarea
transferului la o altă bancă, conform recomandării Comisiei
Independente în Domeniul Bancar, și să analizeze
modalitățile de îmbunătățire a accesului la capital de
risc și capital pentru investiții și la alte forme de împrumuturi
nebancare.
6.           Să pună în aplicare
o strategie pe termen lung de îmbunătățire a
capacității și a calității infrastructurii de
rețea a Regatului Unit, inclusiv măsuri de remediere a presiunilor
existente în rețelele de transport și de energie prin promovarea unor
procese de planificare și de decizie mai eficiente și mai solide
și prin valorificarea unor acorduri de finanțare public-privat
corespunzătoare.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM(2012)309 final.
[4]               P7_TA (2012) 0048 și P7_TA (2012) 0047.
[5]               Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012)161 final.
[8]               Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile
punctuale și temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe
baza informațiilor din program folosind metodologia convenită de
comun acord.
[9]               Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din
Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


Recomandare privind avizul Consiliului în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind programul de stabilitate actualizat al Greciei pentru perioada 2006-2009


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2011 privind Programul național de reformă din 2011 al Franței și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate actualizat al Franței pentru perioada 2011-2014

text:
               20.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/8

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2011
   privind Programul național de reformă din 2011 al Franței și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate actualizat al Franței pentru perioada 2011-2014
   2011/C 213/03
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (3),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a acceptat propunerea Comisiei de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii Europene (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă naționale.

               (3)

               La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și al primului semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care se bazează pe Strategia Europa 2020.

               (4)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile privind consolidarea bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie și 7 martie 2011 și ca urmare a analizei anuale a creșterii efectuate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii unor bugete solide și a sustenabilității finanțelor publice, reducerii șomajului prin reforme ale pieței forței de muncă și depunerii de noi eforturi în vederea consolidării creșterii economice. Consiliul European a solicitat statelor membre să transpună aceste priorități în măsuri concrete pe care să le includă în programele lor de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (5)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi incluse în programele lor de stabilitate sau de convergență și în programele lor naționale de reformă.

               (6)

               La 3 mai 2011, Franța a prezentat actualizarea pentru 2011 a programului său de stabilitate care acoperă perioada 2011-2014, precum și programul său național de reformă pentru 2011. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (7)

               Franța a fost afectată într-o măsură relativ mai redusă decât alte state membre de criza economică și financiară mondială, cu o scădere a PIB-ului de 2,7 % în 2009, în parte datorită stabilizatorilor economici semnificativi și rezilienței consumului casnic. Sectorul bancar s-a dovedit, de asemenea, rezistent. În 2010, economia s-a redresat și, în general, creșterea PIB-ului a ajuns la 1,5 %. Cu toate acestea, criza economică a avut un impact substanțial asupra finanțelor publice ale Franței. Din cauza stabilizatorilor automați și a măsurilor discreționare de stimulare bugetară, deficitul public general a crescut de la 3,3 % din PIB în 2008 la 7,5 % în 2009. În mod similar, criza a exacerbat utilizarea insuficientă a forței de muncă și deficiențele structurale ale pieței forței de muncă din Franța, care s-a confruntat cu un nivel al șomajului relativ ridicat, de 9,7 % în 2010. În plus, balanța comercială de bunuri s-a deteriorat treptat în ultimii zece ani, ceea ce subliniat dificultățile cu care se confruntă întreprinderile franceze în ceea ce privește competitivitatea bazată pe costuri și pe alte elemente decât prețurile.

               (8)

               Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, a Programului de stabilitate actualizat, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare este optimist, în special în măsura în care nivelurile de creștere preconizate rămân cu mult peste creșterea potențială din ultimii ani. După înregistrarea unui deficit de 7 % din PIB în 2010, mai redus decât se preconizase, Programul de stabilitate își propune să reducă deficitul la 3 % din PIB în 2013, care este termenul-limită stabilit de Consiliu pentru corectarea situației deficitului excesiv, precum și să continue consolidarea după această dată. Pornind de la o datorie de 82 % din PIB în 2010, se preconizează că rata datoriei va crește până în 2012 (86 %), după care va înregistra o ușoară scădere. Traiectoriile de ajustare a deficitului și a datoriei sunt supuse unor riscuri, printre care se numără posibilitatea ca scenariul macroeconomic să se dovedească mai puțin favorabil, faptul că măsurile nu sunt suficient de detaliate pentru a atinge obiectivele începând cu 2012 și faptul că, în trecut, s-a întâmplat adesea ca obiectivele să nu fie îndeplinite, în pofida rezultatului mai bun decât se estimase din 2010. Prin urmare, nu se poate garanta că deficitul excesiv va fi corectat până în 2013, cu excepția cazului în care se vor adopta măsuri suplimentare în funcție de necesități. Obiectivul pe termen mediu al unui buget echilibrat din punct de vedere structural nu va fi realizat în cursul perioadei acoperite de Programul de stabilitate. Efortul fiscal anual mediu pe perioada 2010-2013, astfel cum a fost recalculat de serviciile Comisiei în conformitate cu metodologia stabilită în comun, este ușor sub nivelul menționat în Recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009 („peste 1 % din PIB”).

               (9)

               Punerea în aplicare a consolidării bugetare rămâne o provocare majoră. Evitarea unor derapaje ale cheltuielilor prin consolidarea poziției bugetare pe baza unor măsuri specificate în detaliu este esențială pentru restabilirea unei poziții bugetare sustenabile, în special deoarece obiectivul pentru 2013 nu prevede nicio marjă de siguranță sub pragul de 3 % din PIB. În plus, astfel cum s-a precizat în Legea de planificare multinanuală a finanțelor publice, votată în decembrie 2010, ar fi oportună utilizarea oricăror venituri excepționale în vederea accelerării reducerii deficitului și a datoriei. Potrivit ultimei evaluări efectuate de Comisie, riscurile referitoare la sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice par să fie de nivel mediu. În vederea asigurării sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice, Franța a adoptat o nouă reformă a pensiilor în 2010. Măsurile planificate, inclusiv creșterea treptată a vârstei minime de pensionare de la 60 la 62 de ani și a vârstei legale de pensionare de la 65 la 67 de ani, precum și eliminarea treptată a sistemelor de pensionare anticipată, ar trebui să aibă un impact asupra ratei de ocupare reduse în rândul lucrătorilor în vârstă. În plus, se așteaptă ca sistemul de pensii să fie echilibrat până în 2018. Este probabil să apară un deficit după această dată dacă nu se iau măsuri suplimentare. Ultima reformă a pensiilor a creat, de asemenea, un nou organism public, denumit „Comité de pilotage des régimes de retraite”, care are sarcina de a prezenta evaluări anuale privind situația bugetară a conturilor de pensii și de a propune măsuri corective, în cazul în care există indicii de deteriorare.

               (10)

               Legislația actuală privind protecția forței de muncă este în continuare prea strictă: nu există securitate juridică cu privire la condițiile în care se pot face disponibilizări pe motive economice. Acest lucru duce la o situație pe piața forței de muncă în care lucrătorii cu contracte de muncă pe durată nedeterminată (majoritatea „stocului” de forță de muncă) beneficiază de un anumit grad de securitate, iar lucrătorii cu contracte de muncă temporare (majoritatea nou-intraților pe piața forței de muncă) au parte de incertitudine. Prin urmare, ponderea contractelor de muncă temporare este semnificativ mai mare pentru lucrătorii tineri și se realizează puține treceri de la contracte temporare la contracte permanente. Această segmentare se aplică și în ceea ce privește accesul la formarea profesională. În consecință, există o rotație pronunțată a cadrelor și o acumulare limitată de capital uman în rândul acestor lucrători. Lucrătorii tineri și cei slab calificați sunt astfel expuși unor riscuri disproporționate pe piața forței de muncă. Obiectivul Legii privind reînnoirea dialogului social și al Legii din 2008 privind modernizarea pieței forței de muncă era modernizarea dialogului social și abordarea problemei dualismului pieței forței de muncă. Ultima lege menționată a introdus în special o nouă procedură pentru încetarea contractelor permanente prin consimțământ reciproc („rupture conventionnelle”), care este în prezent utilizată din ce în ce mai des.

               (11)

               Rata șomajului în Franța a fost ușor mai ridicată decât media UE în 2010, iar șomajul de lungă durată este în creștere (3,9 % în 2010 față de 2,9 % în 2008). În acest context, serviciile publice de ocupare a forței de muncă ar trebui să joace un rol important în sprijinirea șomerilor în căutarea unui loc de muncă. În Franța, noul serviciu public de ocupare a forței de muncă de tip „ghișeu unic”, denumit Pôle Emploi, a avut până acum rezultate incerte. În perioada 2009-2010, în contextul crizei și al unei creșteri semnificative a numărului de persoane aflate în căutarea unui loc de muncă, principalul obiectiv al acestuia s-a concentrat asupra fuzionării celor două entități administrative anterioare. Externalizarea serviciilor de plasare a forței de muncă a produs până acum rezultate inegale în ceea ce privește realizarea obiectivelor de reintegrare în muncă stabilite de Pôle Emploi. În același timp, resursele consacrate de Pôle emploi oferirii de sprijin individual persoanelor în căutarea unui loc de muncă rămân insuficient dezvoltate (71 de lucrători echivalent normă întreagă la 10 000 de șomeri, ceea ce reprezintă mult sub nivelul înregistrat în unele țări cu caracteristici similare).

               (12)

               Deficitul de cont curent al Franței s-a deteriorat treptat în ultimii zece ani, reflectând scăderea balanței comerciale de bunuri, parțial din cauza scăderii competitivității din punctul de vedere al costului cu forța de muncă după reintroducerea, în perioada 2003-2005, a salariului minim unic (reforma anterioară privind săptămâna de lucru de 35 de ore avusese drept rezultat cinci niveluri minime diferite). S-au realizat unele îmbunătățiri în ceea ce privește procedura de indexare a salariilor (crearea unui comitet consultativ format din experți independenți, eliminarea majorărilor discreționare), care au dus la o creștere moderată a salariului minim. Prin urmare, ponderea lucrătorilor plătiți la salariul minim a scăzut în mod substanțial, ceea ce a permis o mai bună diferențiere salarială. Salariul minim în Franța este în continuare printre cele mai ridicate din UE în comparație cu media salariilor, chiar dacă sarcina fiscală este mult mai redusă decât în cazul salariului mediu din cauza reducerilor aplicate contribuțiilor angajatorilor la sistemul de asigurări sociale.

               (13)

               În Franța, sarcina fiscală și de asigurări sociale asupra forței de muncă este una dintre cele mai ridicate din UE, în timp ce taxa pe consum rămâne relativ redusă. În plus, veniturile din taxele de mediu, exprimate ca procent din PIB, sunt de asemenea sub media UE. Este probabil ca reechilibrarea sistemului fiscal, inclusiv, de exemplu, prin trecerea de la impozitarea muncii la impozitarea consumului și la taxele de mediu, să aibă un efect pozitiv atât asupra locurilor de muncă, cât și asupra obiectivelor de mediu.

               (14)

               Scutirile de taxe și de asigurări sociale (inclusiv „niches fiscales”) în Franța sunt foarte mari. În plus, întreprinderile și gospodăriile trebuie să investească în obținerea de expertiză cuprinzătoare pentru a înțelege și exploata beneficiile sistemului. Deși cheltuielile fiscale sunt utilizate pentru a pune în aplicare o anumită politică economică, până în prezent nu s-a efectuat o evaluare sistematică pentru a se determina dacă acestea au îndeplinit obiectivele urmărite, deși în 2011 este planificată efectuarea unei revizuiri în conformitate cu Legea privind planificarea multianuală a finanțelor publice. În trecut, posibilitatea de substituire cu cheltuielile publice a permis autorităților franceze să respecte formal normele existente privind cheltuielile, cu toate că mutări suplimentare nu mai sunt posibile în conformitate cu articolul 9 din Legea de planificare multianuală a finanțelor publice 2011-2014. O creștere discreționară a veniturilor fiscale (în special prin reducerea cheltuielilor fiscale) cu aproximativ 0,75 % din PIB în perioada 2011-2013 este prevăzută de autoritățile franceze. Cheltuielile fiscale care urmează să fie eliminate pentru perioada de după 2012 au fost identificate doar parțial.

               (15)

               Concurența în sectorul comerțului cu amănuntul este încă îngreunată de restricțiile administrative privind deschiderea de mari magazine de vânzare cu amănuntul de tip „outlet” și de o interdicție a revânzării la un preț inferior costurilor. În sectorul serviciilor, există în continuare bariere în calea concurenței în cazul mai multor profesii reglementate, care ar putea fi eliminate fie prin revizuirea condițiilor de intrare, fie prin eliminarea progresivă a anumitor cote (numerus clausus) și a drepturilor exclusive de care beneficiază aceste profesii.

               (16)

               Franța și-a asumat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus. În domeniul bugetar, Franța s-a angajat să pună rapid în aplicare reforma pensiilor din 2010. În vederea consolidării sustenabilității finanțelor publice, Franța își va modifica, de asemenea, constituția pentru a introduce o planificare bugetară multianuală obligatorie. În vederea creșterii participării pe piața forței de muncă, sunt luate în calcul diverse măsuri de susținere a politicilor active pe piața forței de muncă (de exemplu, ucenicii de facilitare a tranziției de la studii la viața profesională pentru tinerii lucrători, deschiderea până în 2012 a unor centre suplimentare de îngrijire a copiilor pentru a îmbunătăți perspectivele de angajare ale femeilor, consolidarea serviciilor publice de ocupare a forței de muncă pentru persoanele în căutarea unui loc de muncă). Măsurile privind competitivitatea pun accentul pe îmbunătățirea sistemului de învățământ superior și pe promovarea cercetării și dezvoltării (CD) și a inovării („investissements d'avenir”), precum și pe reducerea sarcinii administrative prin punerea în aplicare a unui program cuprinzător de simplificare administrativă. Aceste angajamente se referă la trei dintre cele patru domenii ale pactului, lăsând deoparte sectorul financiar. Deși aceste măsuri sunt luate în domeniile în care Franța se confruntă cu principalele provocări, multe dintre acestea (în special cele privind guvernanța bugetară sau sprijinirea învățământului superior și a CD) reprezintă confirmări ale politicilor/reformelor publice existente. Agenda de reforme nu pare să reflecte pe deplin amploarea provocărilor macroeconomice cu care se confruntă piața forței de muncă sau mediul de afaceri. În plus, există incertitudini politice cu privire la reforma constituțională preconizată. Aceste angajamente în cadrul Pactului Euro Plus au fost evaluate și luate în considerare în formularea recomandărilor.

               (17)

               Comisia a evaluat, în cazul Franței, Programul de stabilitate și Programul național de reformă, inclusiv angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru dezvoltarea de către Franța a unei politici bugetare și socioeconomice sustenabile, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientărilor UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin includerea unor parametri la nivelul UE în cadrul deciziilor naționale viitoare. În lumina celor de mai sus, Comisia consideră că este necesar ca strategia de consolidare fiscală să fie specificată mai detaliat, pentru 2012 și anii următori, în vederea asigurării corectării, până în 2013, a deficitul excesiv și a intrării datoriei pe o pantă descendentă. Orice venit excepțional ar trebui utilizat pentru a accelera reducerea deficitului și a datoriei, în conformitate cu articolul 11 din Legea privind planificarea multianuală a finanțelor publice 2011-2014. Trecerea de la impozitarea veniturilor salariale la taxele pe consum și la taxele de mediu și raționalizarea cheltuielilor fiscale ar sprijini obiectivele bugetare și de mediu și ar îmbunătăți mediul de afaceri. Acțiunile viitoare din perioada 2011-2012 ar trebui să pună accentul pe adaptarea legislației privind protecția forței de muncă în vederea reducerii dualismului pieței muncii, precum și pe consolidarea serviciilor publice de ocupare a forței de muncă pentru a oferi persoanelor în căutarea unui loc de muncă un sprijin consistent. Politica actuală de moderare a salariului minim ar trebui continuată. Ar trebui stimulată concurența în cadrul profesiilor reglementate și a comerțului cu amănuntul.

               (18)

               În lumina prezentei evaluări și ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009, formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011 a Programului de stabilitate al Franței, iar avizul său (3) se reflectă, în special, în recomandarea 1 de mai jos. Ținând seama de concluziile Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul național de reformă al Franței,

         RECOMANDĂ ca Franța să întreprindă acțiuni în perioada 2011-2012 astfel încât:

               1.

               Să garanteze efortul fiscal anual mediu recomandat de peste 1 % din PIB în perioada 2010-2013 și să ia măsuri pentru corectarea deficitului excesiv până în 2013, în conformitate cu recomandarea Consiliului în cadrul procedurii de deficit excesiv, determinând astfel revenirea ratei ridicate a datoriei publice pe o pantă descendentă, și să garanteze un progres corespunzător către obiectivul pe termen mediu următor; să specifice măsurile corespunzătoare necesare pentru 2012 și anii următori, să adopte măsuri suplimentare dacă este necesar și să utilizeze orice venit excepțional pentru a accelera reducerea deficitului și a datoriei, conform planificării; să continue revizuirea sustenabilității sistemului de pensii și să ia măsuri suplimentare, dacă este cazul.

               2.

               Să depună noi eforturi, în conformitate cu practicile naționale de consultare a partenerilor sociali, pentru a combate segmentarea pieței forței de muncă prin revizuirea aspectelor selectate din legislația privind protecția forței de muncă, îmbunătățind în același timp capitalul uman și parcursurile ascendente; să asigure că orice evoluție a salariului minim sprijină crearea locurilor de muncă.

               3.

               Să încurajeze accesul la învățare pe tot parcursul vieții pentru a contribui la menținerea încadrării în muncă a persoanelor în vârstă și să consolideze măsurile de sprijinire a reîncadrării pe piața muncii. Să accelereze politicile active pe piața forței de muncă și să introducă măsuri de îmbunătățire a organizării, a procesului decizional și a procedurilor serviciilor publice de ocupare a forței de muncă în vederea consolidării serviciilor și a sprijinului individual acordat persoanelor care riscă se devină șomeri de lungă durată.

               4.

               Să îmbunătățească eficacitatea sistemului fiscal, inclusiv, de exemplu, prin trecerea de la impozitarea veniturilor salariale la taxele de mediu și la taxele pe consum și prin punerea în aplicare a reducerii planificate a numărului și a costului scutirilor de taxe și de asigurări sociale (inclusiv „niches fiscales”).

               5.

               Să ia măsuri suplimentare de eliminare a restricțiilor nejustificate privind comerțul și profesiile reglementate, în special în sectorul serviciilor și al comerțului cu amănuntul.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 138, 26.5.2011, p. 56).

      (3)  Prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.