title: Recomandarea Consiliului din 30 octombrie 2020 privind „O punte către locuri de muncă – consolidarea Garanției pentru tineret” și de înlocuire a Recomandării Consiliului din 22 aprilie 2013 privind înființarea unei garanții pentru tineret 2020/C 372/01

text:
               4.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 372/1

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 30 octombrie 2020
      privind „O punte către locuri de muncă – consolidarea Garanției pentru tineret” și de înlocuire a Recomandării Consiliului din 22 aprilie 2013 privind înființarea unei garanții pentru tineret
      (2020/C 372/01)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292 coroborat cu articolul 149,
      având în vedere propunerea Comisiei Europene,
      întrucât:

                  (1)

                  În noiembrie 2017, Parlamentul European, Consiliul și Comisia au proclamat Pilonul european al drepturilor sociale, stabilind 20 de principii și drepturi pentru a sprijini buna funcționare și echitatea piețelor muncii și a sistemelor de protecție socială. Pilonul european al drepturilor sociale stabilește dreptul la condiții de muncă echitabile, prevede că egalitatea de tratament și de șanse între femei și bărbați trebuie asigurată în toate domeniile și stabilește dreptul de acces la protecția socială și formarea profesională. Acesta prevede, de asemenea, că perioadele de probă trebuie să aibă o durată rezonabilă și că utilizarea abuzivă a contractelor atipice trebuie interzisă. Principiul 4 („Sprijin activ pentru ocuparea forței de muncă”), prevede că „tinerii au dreptul la continuarea studiilor, ucenicie, stagiu sau o ofertă de muncă de bună calitate în termen de patru luni de la intrarea în șomaj sau de la terminarea studiilor”.

                  (2)

                  Orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre, adoptate de Consiliu prin Decizia (UE) 2019/1181 (1), în particular orientarea 6, fac apel la statele membre să continue să abordeze problema șomajului în rândul tinerilor și problema tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare (NEET), prin prevenirea părăsirii timpurii a școlii și îmbunătățirea structurală a tranziției de la școală la muncă, inclusiv prin deplina punere în aplicare a Garanției pentru tineret.

                  (3)

                  Recomandarea Consiliului din 20 decembrie 2012 privind validarea învățării non-formale și informale (2) stabilește elemente și principii pentru validarea învățării non-formale și informale, care permit persoanelor să beneficieze de validarea cunoștințelor, a abilităților și a competențelor dobândite prin învățare non-formală și informală și să obțină o calificare integrală sau, după caz, una parțială.

                  (4)

                  Recomandarea Consiliului din 19 decembrie 2016 privind parcursurile de actualizare a competențelor: noi oportunități pentru adulți (3) recomandă ca adulților cu un nivel scăzut de aptitudini, cunoștințe și competențe să li se ofere posibilitatea, în funcție de nevoile lor individuale, de a dobândi un nivel minim de alfabetizare, competențe numerice și competențe digitale sau să dobândească o gamă mai largă de aptitudini, cunoștințe și competențe.

                  (5)

                  Recomandarea Consiliului din 22 mai 2018 privind competențele-cheie pentru învățarea pe tot parcursul vieții (4) invită statele membre să sprijine dezvoltarea competențelor digitale de bază, precum și să sporească și să îmbunătățească nivelul competențelor digitale în toate segmentele populației.

                  (6)

                  Recomandarea Consiliului din 10 martie 2014 privind un cadru de calitate pentru stagii (5) oferă orientări referitoare la asigurarea unor stagii de calitate și include elemente privind calitatea care se referă în special la conținutul educațional, la condițiile de muncă și la transparența în ceea ce privește condițiile financiare și practicile de angajare.

                  (7)

                  Recomandarea Consiliului din 15 martie 2018 privind un Cadru european pentru ucenicii de calitate și eficace (6) identifică 14 criterii esențiale pe care statele membre și părțile interesate ar trebui să le utilizeze pentru a dezvolta programe de ucenicie de calitate și eficace, astfel încât să asigure atât dezvoltarea de competențe legate de locul de muncă, cât și dezvoltarea personală a ucenicilor.

                  (8)

                  Regulamentul (UE) 2019/1700 al Parlamentului European și al Consiliului (7) prevede un cadru comun pentru șapte colectări de date realizate anterior în mod independent, inclusiv Ancheta asupra forței de muncă din UE. Cadrul comun, și anume statisticile sociale europene integrate (Integrated European Social Statistics – IESS) generează date comparative mai granulare la nivelul UE, ceea ce va permite o mai bună înțelegere a tranziției tinerilor de la studii la muncă, identificând cu mai multă acuratețe experiența lor profesională și de învățare, dar și caracteristicile lor individuale de bază.

                  (9)

                  În concluziile sale din 15 decembrie 2016, Consiliul European solicită continuarea Garanției pentru tineret. În concluziile sale din 15 iunie 2017, Consiliul reafirmă statutul combaterii șomajului și a inactivității în rândul tinerilor ca prioritate de politică, consideră că Garanția pentru tineret și Inițiativa privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor au oferit un impuls puternic pentru reforme structurale și inovare în materie de politici și subliniază faptul că pentru a construi o punte de legătură cu tinerii din categoria NEET sunt necesare eforturi puternice și persistente din partea autorităților naționale, precum și o cooperare intersectorială.

                  (10)

                  În rezoluția sa din 18 ianuarie 2018 referitoare la punerea în aplicare în statele membre a Inițiativei privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor, Parlamentul European invită statele membre să elaboreze strategii de comunicare corespunzătoare și adaptate pentru a se adresa tuturor tinerilor din categoria NEET și să adopte o abordare integrată în vederea oferirii de asistență și servicii mai individualizate pentru sprijinirea tinerilor care se confruntă cu multiple obstacole. Parlamentul European subliniază necesitatea de a îmbunătăți calitatea ofertelor în cadrul Garanției pentru tineret și al Inițiativei privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor și solicită o viitoare discuție cu privire la categoria de vârstă eligibilă.

                  (11)

                  Pactul verde european reprezintă noua strategie de creștere a Uniunii. Acesta are ca scop transformarea Uniunii într-o societate echitabilă și prosperă, cu o economie modernă, eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor și competitivă, cu zero emisii nete de gaze cu efect de seră până în 2050, în care creșterea economică este decuplată de utilizarea resurselor.

                  (12)

                  Pentru a contribui la repararea prejudiciilor economice și sociale cauzate de pandemia de COVID-19, pentru a demara procesul de redresare europeană în urma acestor prejudicii și pentru a proteja locurile de muncă și a crea altele noi, Comisia a propus un plan de redresare important pentru Europa bazat pe valorificarea întregului potențial al bugetului Uniunii și a propus instrumentul de redresare „Next Generation EU”. Respectivul instrument va fi esențial pentru sprijinirea, printre altele, a măsurilor pe termen scurt în favoarea ocupării forței de muncă, inclusiv a ocupării forței de muncă în rândul tinerilor, precum și a investițiilor în reforme de politică pe termen mai lung referitoare la piața muncii și la sistemele sociale, de educație și de formare.

                  (13)

                  În 2013, în timpul recesiunii economice anterioare, rata șomajului în rândul tinerilor (cu vârste cuprinse între 15 și 24 de ani) a fost de 24,4 % în Uniune (în creștere față de 16 % în 2008) și de peste 50 % în unele state membre și se înregistrau 6,5 milioane de tineri în categoria NEET cu vârste cuprinse între 15 și 24 de ani. Ca răspuns, în aprilie 2013 a fost adoptată Recomandarea Consiliului privind înființarea unei garanții pentru tineret (8). Aceasta constituie un răspuns coordonat major, la nivelul Uniunii, la provocările cu care se confruntă tinerii și se bazează pe intervenții în domeniul educației, precum și pe intervenții de politică activă pe piața forței de muncă în statele membre.

                  (14)

                  Pandemia de COVID-19 a aruncat Uniunea într-o recesiune economică fără precedent, care este probabil să readucă în scenă rate extrem de ridicate ale șomajului și ale tinerilor din categoria NEET. Se preconizează că economia Uniunii va scădea în mod semnificativ în 2020, intrând în cea mai profundă recesiune din istoria sa. Tinerii care se aflau deja într‐o situație precară pe piața muncii sau care se confruntau cu obstacole care le împiedicau accesul la un loc de muncă înainte de declanșarea pandemiei vor suferi cel mai mult, în timp ce tinerii care intră în acest moment în rândurile forței de muncă vor întâmpina dificultăți sporite în a-și asigura un prim loc de muncă. Prin urmare, în contextul crizei actuale, se impune consolidarea Garanției pentru tineret.

                  (15)

                  Tinerii se pot confrunta cu numeroase provocări pe piața muncii și din cauza perioadelor de tranziție pe care le traversează, a experienței lor profesionale limitate sau inexistente, precum și a altor obstacole care îi împiedică să intre în câmpul muncii. După cum s-a constatat în timpul recesiunilor din trecut, tinerii sunt mai afectați decât lucrătorii mai în vârstă și mai experimentați.

                  (16)

                  De asemenea, tinerele sunt mai susceptibile decât tinerii să devină inactive din cauza responsabilităților de îngrijire, cum ar fi îngrijirea copiilor sau a adulților aflați în întreținere, sau din cauza altor responsabilități personale sau familiale. Responsabilitățile de îngrijire constituie un motiv de inactivitate de peste cinci ori mai frecvent în rândul tinerelor decât în cel al tinerilor. Acest lucru poate conduce la o creștere a disparității de gen în ceea ce privește ocuparea forței de muncă, cu consecințe de durată pe tot parcursul vieții femeilor.

                  (17)

                  Șomajul și inactivitatea în rândul tinerilor, precum și accesul limitat la servicii sociale și de educație și formare de înaltă calitate și incluzive pot determina sechele, cum ar fi un risc crescut de șomaj în viitor, niveluri reduse ale veniturilor viitoare, pierdere de capital uman și transmiterea sărăciei de la o generație la alta. Aceste elemente se traduc prin dificultăți individuale și generează costuri directe și indirecte pentru societate în ansamblul său. Acestea contribuie, de asemenea, la inegalități regionale, de exemplu în cazul tinerilor care sunt incapabili să își asigure o integrare durabilă pe piața muncii în zonele rurale sau în zonele îndepărtate și, prin urmare, încearcă să găsească oportunități în altă parte.

                  (18)

                  Evoluțiile în curs, cum ar fi automatizarea și digitalizarea producției și a serviciilor, continuă să remodeleze lumea muncii. Tinerii sunt suprareprezentați în locurile de muncă atipice, cum ar fi munca pe platformele digitale sau munca la cerere („gig work”), formule în care este posibil să nu dispună de acces la o protecție socială adecvată. Tinerii se numără printre acele categorii expuse riscului de a-și pierde locul de muncă din cauza automatizării, dat fiind că locurile de muncă de început de carieră au tendința de a consta în mai mare măsură în sarcini automatizabile. În același timp, tehnologiile digitale creează noi locuri de muncă și măresc cererea de competențe necesare transformării digitale în multe sectoare ale economiei.

                  (19)

                  A investi acum în capitalul uman al tinerilor europeni va contribui la adaptarea economiilor sociale de piață ale Europei la exigențele viitoare, permițându-le să țină seama de schimbările demografice și, totodată, să adere pe deplin la era digitală și la creșterea numărului de locuri de muncă în cadrul economiei verzi. Aceste investiții merg mână în mână cu reforme ale pieței muncii, care pot aborda unele dintre problemele structurale cu care se confruntă tinerii și le pot oferi acestora un punct de pornire mai favorabil. Uniunea va putea să se bucure pe deplin de avantajele oferite de o forță de muncă activă, inovatoare și competentă, evitând în același timp costurile economice și sociale foarte ridicate pe care le implică situația în care tinerii nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare.

                  (20)

                  O Garanție pentru tineret consolidată poate contribui la crearea de oportunități de ocupare a forței de muncă în rândul tinerilor și la promovarea spiritului antreprenorial al acestora și poate ajuta la valorificarea oportunităților care decurg din tranziția digitală și cea verde. Ea poate contribui la reducerea sechelelor persistente de pe piața muncii cauzate de încetinirea severă a economiei, încurajând întreprinderile să angajeze tineri șomeri, inclusiv pe aceia care erau șomeri înainte de pandemie, și oferind cursuri de formare care să faciliteze corelarea tinerilor șomeri și a celor inactivi cu posturile vacante.

                  (21)

                  O Garanție pentru tineret consolidată ar trebui să asigure faptul că toți tinerii primesc o ofertă de bună calitate de angajare, de continuare a educației, de intrare în ucenicie sau de efectuare a unui stagiu, în termen de patru luni de la intrarea în șomaj sau de la absolvirea unei forme de educație formală. Pentru realizarea acestei ambiții, Garanția pentru tineret ar trebui să le ofere tinerilor o cale către o integrare stabilă pe piața muncii, precum și să informeze și să motiveze un număr mai mare de tineri, indiferent de obstacolele cu care aceștia s-ar putea confrunta, asigurând faptul că nimeni nu este lăsat în urmă. O Garanție pentru tineret consolidată ar trebui să urmărească cu asiduitate să sprijine tinerii în ceea ce privește acumularea de experiență profesională valoroasă și dezvoltarea competențelor adecvate pentru o lume a muncii aflată în schimbare, în special a competențelor relevante pentru sectoarele în creștere și pentru tranziția verde și cea digitală. Calitatea uceniciilor joacă un rol important în acest sens. Este necesară stimularea ofertei de ucenicii, mai ales în faza de redresare, și încurajarea participării întreprinderilor în vederea facilitării unei tranziții mai line către încadrarea în muncă. Uceniciile pregătesc tinerii pentru locuri de muncă foarte solicitate, oferindu-le astfel o cale către o integrare durabilă pe piața muncii, inclusiv la nivel local.

                  (22)

                  În Recomandarea Consiliului din 2013 privind înființarea unei garanții pentru tineret, statele membre s-au angajat să se asigure că toți tinerii sub vârsta de 25 de ani primesc o ofertă de bună calitate de angajare, de continuare a educației, de intrare în ucenicie sau de efectuare a unui stagiu, în termen de patru luni de la intrarea în șomaj sau de la absolvirea unei forme de educație formală. Lărgirea categoriei de vârstă pentru a include tinerii cu vârste cuprinse între 25 și 29 de ani ține cont de faptul că tranzițiile de la școală la muncă și integrarea durabilă pe piața muncii durează mai mult din cauza naturii în schimbare a muncii, a perioadelor extinse dedicate educației și a competențelor cerute. Este important să se recunoască faptul că încetinirea creșterii economice cauzată de pandemia de COVID‐19 va avea drept rezultat o proporție mai mare de persoane cu vârste cuprinse între 25 și 29 de ani care vor intra în șomaj și vor avea nevoie de sprijin. De asemenea, lărgirea categoriei de vârstă se aliniază măsurilor și programelor legate de tineret ale statelor membre, care sunt disponibile în general pentru tinerii cu vârste cuprinse între 15 și 29 de ani.

                  (23)

                  Tinerii din categoria NEET sunt un grup eterogen. Pentru unii tineri, apartenența la categoria NEET poate fi un simptom al unor dezavantaje multiple și înrădăcinate și poate indica o rupere de societate pe termen mai lung și, prin urmare, necesită intervenții mai îndelungate. Unii tineri sunt deosebit de vulnerabili, de exemplu cei care au părăsit timpuriu sistemul de învățământ și de formare profesională sau cei cu o educație sau formare inadecvată, care, de multe ori, beneficiază de protecție socială limitată, nu au acces la resurse financiare, lucrează în condiții de muncă precare sau pot face obiectul discriminării. Pentru alții, cum ar fi tinerii cu înaltă calificare sau cei care au deja o experiență profesională semnificativă și încă relevantă, este probabil ca apartenența la categoria NEET să fie temporară, deoarece aceștia se confruntă cu obstacole mici la intrarea pe piața forței de muncă și nu au vulnerabilități inerente. O Garanție pentru tineret consolidată ar trebui să recunoască faptul că tinerii din categoria NEET necesită o abordare de la caz la caz: pentru unii dintre ei o abordare mai lejeră poate fi de ajuns, în timp ce pentru alții, mai vulnerabili, este posibil să fie nevoie de intervenții mai intensive, mai îndelungate și mai cuprinzătoare. Intervențiile ar trebui să se bazeze pe o abordare sensibilă la dimensiunea de gen și să țină seama de circumstanțele distincte de la nivel național, regional și local.

                  (24)

                  Mai mult de unul din cinci tineri din Uniune nu reușește să atingă un nivel de bază al competențelor digitale, tinerii slab calificați fiind de peste trei ori mai susceptibili să aibă competențe digitale insuficiente decât cei cu un nivel înalt de calificare. În contextul în care pandemia de COVID-19 accelerează tranziția digitală, deficitul de competențe digitale devine un factor determinant esențial pentru angajabilitatea tinerilor și pentru capacitatea lor de a valorifica oportunitățile care decurg din această tranziție. Actualizarea țintită a competențelor îi ajută pe tineri să răspundă cererii tot mai mari de competențe digitale și reduce decalajul digital.

                  (25)

                  O Garanție pentru tineret consolidată ar trebui să includă, atunci când se consideră adecvat, o formare pregătitoare înainte de acceptarea unei oferte, efectuată în funcție de nevoile individuale și legată de domenii specifice de competență, cum ar fi competențele digitale, verzi, lingvistice, antreprenoriale și de gestionare a carierei. Această formare practică poate fi un pas important în direcția urmării unui curs complet de formare profesională, o avanpremieră a lumii muncii, sau poate să completeze educația sau experiența profesională existentă, înainte ca tânărul să înceapă să beneficieze de oferta Garanției pentru tineret. O astfel de formare pregătitoare, care nu ar trebui să prelungească durata de patru luni a etapei pregătitoare, este informală și de scurtă durată, fapt care o distinge de oferta în sine.

                  (26)

                  Coordonarea eficace și stabilirea de parteneriate eficiente între diferite domenii de politică, inclusiv ocuparea forței de muncă, educație, tineret, egalitatea de gen și afaceri sociale, sunt esențiale în sensul favorizării oportunităților de angajare, educație și formare profesională de calitate, precum și a uceniciilor și a stagiilor. Serviciile integrate (cum ar fi ghișeele unice sau alte modele) facilitează accesul la servicii și prestații și pot furniza mai ușor soluții adaptate, flexibile și mai bine orientate pentru tinerii care se confruntă cu obstacole multidimensionale pe piața muncii. Serviciile integrate impun o schimbare a culturii muncii, plasând tinerii în centrul intervențiilor, încurajând schimbul de idei de bune practici la toate nivelurile de guvernare și construind rețele între toți actorii relevanți. În plus, trebuie abordate aspectele legate de protecția datelor pentru a se permite o cooperare eficientă și fără probleme între diferitele administrații și servicii publice.

                  (27)

                  Garanția pentru tineret consolidată ar trebui să fie pusă în aplicare prin intermediul unui mecanism format din măsuri de sprijin și ar trebui să fie adaptată la circumstanțele naționale, regionale și locale. Aceste mecanisme ar trebui să ia în considerare diversitatea statelor membre în ceea ce privește nivelul șomajului și al inactivității în rândul tinerilor, cadrul instituțional și capacitatea diferiților actori de pe piața muncii. De asemenea, ele ar trebui să țină seama de diferitele situații în care se află bugetele publice și de constrângerile financiare în ceea ce privește alocarea resurselor, și ar trebui să fie monitorizate și îmbunătățite continuu.

                  (28)

                  Măsurile de sprijin pot fi finanțate de fonduri ale Uniunii. Inițiativa privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor pentru perioada 2014‐2020 (la care Uniunea contribuie cu aproape 9 miliarde EUR), alături de investițiile suplimentare din partea Fondului social european (FSE), a reprezentat o resursă financiară esențială a Uniunii pentru sprijinirea punerii în aplicare a Garanției pentru tineret. Ca parte a planului de redresare pentru Europa și a instrumentului „Next Generation EU”, Mecanismul de redresare și reziliență și Asistența de redresare pentru coeziune și teritoriile Europei (REACT-EU) vor oferi finanțare suplimentară din partea Uniunii pentru măsurile de ocupare a forței de muncă în rândul tinerilor. Aceste eforturi vor fi completate în perioada de finanțare 2021‐27 de Fondul social european Plus (FSE+), care va sprijini întreaga gamă de măsuri de ocupare a forței de muncă, educație și formare ale Garanției pentru tineret consolidate,

            RECOMANDĂ STATELOR MEMBRE:

                  1.

                  să se asigure că fiecare tânăr sub 30 de ani primește o ofertă de calitate de angajare, de continuare a educației, de intrare în ucenicie sau de efectuare a unui stagiu, în termen de patru luni de la intrarea în șomaj sau de la absolvirea unei forme de educație formală, în conformitate cu principiul 4 al Pilonului european al drepturilor sociale.
                  Pentru ca unui tânăr să i se poată prezenta o ofertă în cadrul Garanției pentru tineret, ar trebui ca tânărul respectiv să se înscrie mai întâi la un furnizor din cadrul Garanției pentru tineret. Programele din cadrul Garanției pentru tineret ar trebui să se bazeze pe următoarele orientări, care sunt structurate în jurul a patru etape (și anume: cartografiere, comunicare, pregătire și ofertă), și ar trebui organizate în funcție de circumstanțele naționale, regionale și locale, acordându-se atenție genului și diversității tinerilor vizați:

         Cartografiere

         Identificarea grupului-țintă, a serviciilor disponibile și a nevoilor în materie de competențe

                  2.

                  să consolideze cartografierea grupului-țintă, pentru a permite o mai bună înțelegere a diversității tinerilor din categoria NEET și a sprijinului adaptat de care au probabil nevoie, inclusiv a tinerilor din categoria NEET care sunt afectați în mod negativ de recesiunea economică;

                  3.

                  să cartografieze serviciile disponibile pentru diferite nevoi de sprijin, să utilizeze previziunile în materie de competențe de la nivel național împreună cu cele disponibile de la nivel local (rezultate, de exemplu, din culegerea de informații de pe piața muncii prin analizarea volumelor mari de date) pentru a identifica competențele cerute pe piața muncii, acordând o atenție deosebită particularităților regionale ale pieței muncii și obstacolelor cu care se confruntă tinerii care locuiesc în zone rurale, zone îndepărtate sau zone urbane defavorizate;

         Facilitarea prevenirii prin sisteme de urmărire a parcursurilor și de avertizare timpurie

                  4.

                  să consolideze sistemele de avertizare timpurie și capacitățile de urmărire a parcursurilor pentru a identifica persoanele care riscă să intre în categoria NEET, contribuind în același timp la prevenirea părăsirii timpurii a sistemului de învățământ și de formare profesională (de exemplu, prin furnizarea de servicii de orientare profesională în școli, prin parcursuri de învățare mai flexibile și prin recurgerea în mai mare măsură la învățarea la locul de muncă), în cooperare cu sectorul educației, cu părinții sau tutorii legali și cu comunitățile locale, precum și cu participarea serviciilor pentru tineret, a serviciilor sociale, de sănătate și de ocupare a forței de muncă;

         Comunicare

         Sensibilizare și orientarea comunicării

                  5.

                  să adopte canale de informare și programe de comunicare moderne, adaptate tinerilor și locale pentru activitățile de sensibilizare, prin exploatarea oportunităților digitale și nedigitale, asigurând, în același timp, implicarea tinerilor, a lucrătorilor de tineret și a organizațiilor de tineret locale, a familiilor și a asociațiilor de părinți;

                  6.

                  să utilizeze un stil vizual recognoscibil pentru toate comunicările, bazat, după caz, pe orientări puse la dispoziție de Comisie, asigurând în același timp existența unor informații accesibile și ușor de înțeles privind toate tipurile de sprijin disponibile, de exemplu prin intermediul unui portal web unic în limba (limbile) țării. În cadrul comunicării ar trebui să se evite stereotipurile de orice fel;

         Intensificarea eforturilor de comunicare cu grupurile vulnerabile

                  7.

                  să pună mai mult accentul pe tinerii din categoria NEET (în special cei care aparțin unor grupuri vulnerabile, inclusiv persoanele cu handicap și cu probleme multidimensionale), utilizând furnizori de servicii formați în mod specific și strategii complementare, precum activitățile pentru tineret, tinerii „ambasadori” și cooperarea cu parteneri care sunt în contact cu (grupuri specifice de) tineri; să exploreze, în cazul tinerilor din categoria NEET care sunt cel mai dificil de informat, coordonarea cu acordarea de prestații, precum și utilizarea unităților mobile;

         Pregătire

         Utilizarea instrumentelor de stabilire a profilurilor pentru crearea unor planuri de acțiune individualizate

                  8.

                  să îmbunătățească practicile și instrumentele de stabilire a profilurilor și de selecție, pentru a corela nevoile și răspunsurile, prin adoptarea în acest domeniu a unei abordări multidimensionale și sensibile la dimensiunea de gen, care să țină seama de preferințele și de motivațiile tinerilor în cauză, precum și de obstacolele și dezavantajele cu care se confruntă aceștia, inclusiv de motivele pentru care sunt șomeri sau inactivi sau de faptul că locuiesc în zone rurale, zone îndepărtate sau zone urbane defavorizate;

                  9.

                  să se asigure că procesul de consiliere din cadrul serviciilor publice de ocupare a forței de muncă face obiectul unei consolidări și că furnizorii din cadrul Garanției pentru tineret dispun de capacități de personal adecvate, inclusiv de personal format în mod specific pentru a opera cu instrumentele de stabilire a profilurilor și de selecție și a le îmbunătăți, precum și pentru a elabora planuri de acțiune individualizate care să ia în considerare nevoi și răspunsuri personalizate;

         Furnizarea de consiliere, orientare și mentorat

                  10.

                  să intensifice etapa de pregătire prin consiliere, orientări și mentorat personalizate, care să fie oferite de consilieri formați în acest sens drept răspuns la nevoile individului în cauză, acordând atenția cuvenită prejudecăților de gen și altor forme de discriminare; să pregătească tinerii din categoria NEET pentru natura în schimbare a muncii și cerințele privind învățarea pe tot parcursul vieții, fie prin consiliere în carieră, fie prin sprijin antreprenorial, adoptând în același timp o metodă bazată pe asistență față în față, activități motivaționale, încurajare și/sau sprijin inter pares pentru tinerii din categoria NEET;

                  11.

                  să permită o abordare mai holistică a consilierii, orientării și mentoratului, prin îndrumarea tinerilor către parteneri (cum ar fi instituțiile de învățământ și formare profesională, partenerii sociali și organizațiile de tineret, precum și activitățile pentru tineret, serviciile de sănătate și serviciile sociale) care pot contribui la motivarea și sprijinirea tinerilor respectivi în vederea depășirii altor obstacole care îi împiedică să ocupe un loc de muncă;

         Îmbunătățirea competențelor digitale cu ajutorul formării pregătitoare

                  12.

                  să evalueze competențele digitale ale tuturor tinerilor din categoria NEET care se înscriu în Garanția pentru tineret, utilizând Cadrul european al competențelor digitale (DigComp) și instrumentele de evaluare și autoevaluare disponibile, asigurându-se că, pe baza lacunelor identificate, tuturor tinerilor care au nevoie de o formare pregătitoare specifică li se oferă o astfel de formare pentru îmbunătățirea competențelor lor digitale;

                  13.

                  să protejeze validarea și recunoașterea rezultatelor învățării non-formale și informale în urma formării pregătitoare, prin utilizarea unor mecanisme de validare încorporate în sistemele de educație și formare, folosind instrumentele existente, precum Europass, permițând o abordare mai modulară a acumulării calificărilor, consolidând rezultatele învățării și îmbunătățind recunoașterea;

         Evaluarea, ameliorarea și validarea altor competențe importante

                  14.

                  să se asigure că etapa de pregătire facilitează actualizarea competențelor și reconversia profesională, atunci când se consideră adecvat, orientate în principal către competențele digitale, competențele verzi, competențele lingvistice, competențele antreprenoriale și competențele de gestionare a carierei, utilizând cadrele de competență, instrumentele de evaluare și autoevaluare și instrumentele de validare existente, astfel încât să-i ajute pe tineri să profite de oportunitățile oferite de sectoarele în creștere și să-i pregătească pentru nevoile unei piețe a muncii aflate în schimbare;

         Ofertă

         Asigurarea funcționării stimulentelor pentru ocuparea forței de muncă și pentru întreprinderile nou-înființate

                  15.

                  să utilizeze stimulente specifice și bine concepute pentru ocuparea forței de muncă, cum ar fi subvenții salariale, stimulente pentru recrutare (prime), reducerea contribuțiilor de asigurări sociale, credite fiscale sau prestații de invaliditate și pentru întreprinderile nou‐înființate, pentru a crea oportunități de bună calitate în vederea integrării durabile a tinerilor pe piața muncii; dacă este cazul, ofertele care încurajează desfășurarea de către tineri a unei activități independente ar trebui să fie legate de o formare aprofundată și de o consiliere cuprinzătoare în domeniul antreprenoriatului;

         Alinierea ofertei la standardele existente pentru asigurarea calității și a echității

                  16.

                  să alinieze ofertele de angajare la principiile relevante ale Pilonului european al drepturilor sociale, asigurând egalitatea de tratament și de șanse între femei și bărbați în toate domeniile, precum și dreptul la condiții de muncă echitabile, accesul la protecție socială și formare profesională și o durată rezonabilă a perioadelor de probă și interzicând utilizarea abuzivă a contractelor atipice;

                  17.

                  să faciliteze reintegrarea tinerilor în sistemele de educație și formare profesională prin diversificarea ofertei de continuare a educației (de exemplu, prin parcursuri de învățare flexibile, învățare la locul de muncă, programe de tranziție și programe de tip „a doua șansă”), asigurând, după caz, validarea învățării non-formale și informale;

                  18.

                  să intensifice sprijinul în favoarea uceniciilor de calitate și să se asigure că ofertele respectă standardele minime prevăzute de Cadrul european pentru programe de ucenicie de calitate și eficace;

                  19.

                  să se asigure că ofertele de stagii respectă standardele minime prevăzute de Cadrul de calitate pentru stagii;

         Furnizarea de sprijin ulterior recrutării și implementarea feedbackului

                  20.

                  să extindă posibilitățile de continuare a sprijinului pentru tineri în perioada ulterioară recrutării, pentru a-i ajuta să facă față situațiilor noi, și să ajusteze planurile de acțiune individualizate, dacă este cazul, utilizând posibilitatea de a beneficia de feedback după recrutare pentru a se asigura că a fost făcută o ofertă de calitate și pentru a împiedica revenirea tinerilor în categoria NEET;

         Factori transversali

         Mobilizarea parteneriatelor

                  21.

                  să consolideze parteneriatele, la toate nivelurile de administrație publică, între furnizorii din cadrul Garanției pentru tineret și părțile interesate relevante, cum ar fi angajatorii, instituțiile de educație și formare, partenerii sociali, serviciile dedicate activităților pentru tineret, prestatorii de activități civice și de solidaritate, organizațiile de tineret și alte organizații ale societății civile; să promoveze protocoalele de cooperare între furnizorii din cadrul Garanției pentru tineret și alte servicii sociale, cum ar fi serviciile de îngrijire a copiilor, serviciile medicale, serviciile de reabilitare, serviciile de locuințe sociale și serviciile de accesibilitate;

                  22.

                  să promoveze dezvoltarea în continuare a modelelor de servicii integrate, cum ar fi ghișeele unice, gestionarea în comun a dosarelor sau echipele multidisciplinare, care consolidează parteneriatele și permit crearea unui punct unic de contact pentru tineri;

         Îmbunătățirea procesului de colectare a datelor și de monitorizare a programelor

                  23.

                  să intensifice eforturile de îmbogățire a datelor de monitorizare prin consolidarea sistemelor care permit urmărirea parcursului tinerilor după acceptarea unei oferte, pentru a monitoriza integrarea durabilă, pe termen lung, pe piața muncii;

                  24.

                  să încurajeze, respectând în același timp normele privind protecția datelor, schimbul pe scară mai largă al datelor provenite din urmărirea parcursurilor, stabilirea de profiluri și monitorizare între partenerii din cadrul Garanției pentru tineret, în scopul îmbunătățirii sprijinului, aspect de o importanță deosebită pentru succesul intervențiilor care vizează tinerii vulnerabili din categoria NEET;

         Utilizarea deplină și optimă a fondurilor

                  25.

                  să dedice resurse naționale adecvate implementării măsurilor de politică propuse de Garanția pentru tineret consolidată, asigurându-se că acestea sunt bine orientate către nevoile individuale ale fiecărui tânăr și, mai ales, ale tinerilor care fac parte din grupurile cele mai vulnerabile;

                  26.

                  să utilizeze pe deplin și în mod optim instrumentele actuale ale Uniunii din cadrul politicii de coeziune, în special Inițiativa privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor, FSE și Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) (2014‐2020) și să mobilizeze o parte semnificativă din fondurile suplimentare furnizate în cadrul REACT‐UE, precum și al FSE+ și al FEDR (2021‐2027), pentru sprijinirea ocupării forței de muncă, a educației și a formării profesionale în rândul tinerilor, pentru prevenirea șomajului și a inactivității tinerilor și pentru implementarea reformelor de politică relevante;

                  27.

                  să exploateze potențialul completării eforturilor naționale de finanțare cu alte surse de finanțare ale Uniunii care ar putea contribui la punerea în aplicare a Garanției pentru tineret consolidate, în special Mecanismul de redresare și reziliență, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), programul InvestEU, Fondul pentru azil, migrație și integrare (FAMI), programul Erasmus+ și instrumentul de sprijin tehnic,

            SALUTĂ INTENȚIA COMISIEI:

         Îmbunătățirea procesului de colectare a datelor și de monitorizare a programelor

                  28.

                  de a continua să sprijine monitorizarea cantitativă a programelor din cadrul Garanției pentru tineret, pe baza cadrului de indicatori convenit de comun acord, propunând ajustări, după caz, în conformitate cu prezenta recomandare;

                  29.

                  de a îmbunătăți, începând cu 2022, granularitatea cu care este evaluat grupul-țintă NEET, beneficiind de îmbunătățirile aduse Anchetei asupra forței de muncă din UE, prevăzute de Regulamentul (UE) 2019/1700;

         Monitorizarea implementării

                  30.

                  de a monitoriza implementarea programelor din cadrul Garanției pentru tineret în temeiul prezentei recomandări, prin supravegherea multilaterală asigurată de Comitetul pentru ocuparea forței de muncă (EMCO) în cadrul semestrului european;

                  31.

                  de a colabora în mod periodic cu statele membre în contextul semestrului european, pentru a asigura monitorizarea unor investiții naționale continue în politicile și programele de ocupare a forței de muncă în rândul tinerilor; de a adresa statelor membre, după caz, recomandări specifice fiecărei țări, pe baza orientărilor pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre;

                  32.

                  de a raporta periodic EMCO cu privire la evoluțiile legate de implementare și de rezultatele programelor din cadrul Garanției pentru tineret;

         Sensibilizare și orientarea comunicării

                  33.

                  de a întări sprijinul acordat eforturilor de sensibilizare și de comunicare ale statelor membre și de a consolida diseminarea rezultatelor și a exemplelor de bune practici între statele membre, inclusiv prin intermediul rețelei europene a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă.

            Recomandarea Consiliului din 22 aprilie 2013 privind înființarea unei garanții pentru tineret se înlocuiește prin prezenta recomandare.

         Adoptată la Bruxelles, 30 octombrie 2020.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. ROTH

         (1)  Decizia (UE) 2019/1181 a Consiliului din 8 iulie 2019 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 185, 11.7.2019, p. 44).

         (2)  JO C 398, 22.12.2012, p. 1.

         (3)  JO C 484, 24.12.2016, p. 1.

         (4)  JO C 189, 4.6.2018, p. 1.

         (5)  JO C 88, 27.3.2014, p. 1.

         (6)  JO C 153, 2.5.2018, p. 1.

         (7)  Regulamentul (UE) 2019/1700 al Parlamentului European și al Consiliului din 10 octombrie 2019 de stabilire a unui cadru comun pentru statisticile europene referitoare la persoane și gospodării, bazate pe datele la nivel individual colectate din eșantioane, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 808/2004, (CE) nr. 452/2008 și (CE) nr. 1338/2008 ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1177/2003 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 577/98 al Consiliului (JO L 261 I, 14.10.2019, p. 1).

         (8)  JO C 120, 26.4.2013, p. 1.


title: Recomandarea (UE) 2021/1085 a Consiliului din 1 iulie 2021 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții

text:
                  2.7.2021

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 235/27

         RECOMANDAREA (UE) 2021/1085 A CONSILIULUI
         din 1 iulie 2021
         de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) literele (b) și (e) și articolul 292 prima și a doua teză,
         întrucât:

                     (1)

                     La 30 iunie 2020, Consiliul a adoptat o recomandare privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (1) (denumită în continuare „recomandarea Consiliului”).

                     (2)

                     De atunci, Consiliul a adoptat Recomandările (UE) 2020/1052 (2), (UE) 2020/1144 (3), (UE) 2020/1186 (4), (UE) 2020/1551 (5), (UE) 2020/2169 (6), (UE) 2021/89 (7), (UE) 2021/132 (8), (UE) 2021/767 (9), (UE) 2021/892 (10) și (UE) 2021/992 (11) de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții.

                     (3)

                     La 20 mai 2021, Consiliul a adoptat Recomandarea (UE) 2021/816 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (12), în scopul actualizării criteriilor utilizate pentru a evalua dacă călătoriile neesențiale din țări terțe sunt sigure și ar trebui să fie permise.

                     (4)

                     Recomandarea Consiliului prevede că statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE începând cu 1 iulie 2020, într-un mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului. O dată la două săptămâni, după o strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, Consiliul ar trebui să revizuiască și, dacă este cazul, să actualizeze lista țărilor terțe care figurează în anexa I, în urma unei evaluări globale bazate pe metodologia, criteriile și informațiile menționate în recomandarea Consiliului.

                     (5)

                     De atunci, în cadrul Consiliului au avut loc discuții, în strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, cu privire la revizuirea listei țărilor terțe care figurează în anexa I la recomandarea Consiliului și cu aplicarea criteriilor și a metodologiei prevăzute în recomandarea Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Recomandarea 2021/816. Ca urmare a acestor discuții, lista țărilor terțe care figurează în anexa I ar trebui modificată. În mod concret, Armenia, Azerbaidjanul, Bosnia și Herțegovina, Statul Brunei Darussalam, Canada, Iordania, Muntenegrul, Qatarul, Republica Moldova și Arabia Saudită ar trebui adăugate pe listă, precum și Kosovoul (*), în categoria entităților și autorităților teritoriale nerecunoscute ca state de cel puțin un stat membru.

                     (6)

                     Controlul la frontiere există în interesul nu doar al statului membru la ale cărui frontiere externe se aplică, ci al tuturor statelor membre care au eliminat controlul la frontierele lor interne. Prin urmare, statele membre ar trebui să se asigure că măsurile luate la frontierele externe sunt coordonate, pentru a garanta o bună funcționare a spațiului Schengen. În acest scop, începând cu 1 iulie 2021, statele membre ar trebui să continue eliminarea restricției temporare asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe, ai regiunilor administrative speciale și ai altor entități și autorități teritoriale enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului, astfel cum este modificată prin prezenta recomandare.

                     (7)

                     În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică. Deoarece prezenta recomandare constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen, Danemarca decide, în conformitate cu articolul 4 din protocolul respectiv, în termen de șase luni de la data la care Consiliul decide cu privire la prezenta recomandare, dacă o va pune în aplicare.

                     (8)

                     Prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (13); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică.

                     (9)

                     În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (14).

                     (10)

                     În ceea ce privește Elveția, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE (15), coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (16).

                     (11)

                     În ceea ce privește Liechtensteinul, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE (17), coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (18),

               ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
         Recomandarea (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții, astfel cum a fost modificată prin Recomandările (UE) 2020/1052, (UE) 2020/1144, (UE) 2020/1186, (UE) 2020/1551, (UE) 2020/2169, (UE) 2021/89, (UE) 2021/132, (UE) 2021/767, (UE) 2021/816, (UE) 2021/892 și (UE) 2021/992, se modifică după cum urmează:

                     1.

                     Punctul 1 primul paragraf din recomandarea Consiliului se înlocuiește cu următorul text:

                                 „1.

                                 Începând cu 1 iulie 2021, statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I.”

                     2.

                     Anexa I la recomandare se înlocuiește cu următorul text:

                           “„ANEXA I
                           Țările terțe, regiunile administrative speciale și alte entități și autorități teritoriale ai căror rezidenți nu ar trebui să fie afectați de restricția temporară de la frontierele externe asupra călătoriilor neesențiale către UE:
                           I.   STATE

                                       1.

                                       ALBANIA

                                       2.

                                       ARMENIA

                                       3.

                                       AUSTRALIA

                                       4.

                                       AZERBAIDJAN

                                       5.

                                       BOSNIA ȘI HERȚEGOVINA

                                       6.

                                       BRUNEI DARUSSALAM

                                       7.

                                       CANADA

                                       8.

                                       ISRAEL

                                       9.

                                       JAPONIA

                                       10.

                                       IORDANIA

                                       11.

                                       LIBAN

                                       12.

                                       MUNTENEGRU

                                       13.

                                       NOUA ZEELANDĂ

                                       14.

                                       QATAR

                                       15.

                                       REPUBLICA MOLDOVA

                                       16.

                                       REPUBLICA MACEDONIA DE NORD

                                       17.

                                       RWANDA

                                       18.

                                       ARABIA SAUDITĂ

                                       19.

                                       SERBIA

                                       20.

                                       SINGAPORE

                                       21.

                                       COREEA DE SUD

                                       22.

                                       THAILANDA

                                       23.

                                       STATELE UNITE ALE AMERICII

                                       24.

                                       CHINA (*1)

                                 II.   REGIUNI ADMINISTRATIVE SPECIALE ALE REPUBLICII POPULARE CHINEZE

                                       RAS Hong Kong

                                       RAS Macao

                                 III.   ENTITĂȚI ȘI AUTORITĂȚI TERITORIALE NERECUNOSCUTE CA STATE DE CEL PUȚIN UN STAT MEMBRU

                                       Kosovo (*)

                                       Taiwan

                        (*1)  Sub rezerva confirmării reciprocității."

                        (*)  Această denumire nu aduce atingere pozițiilor privind statutul și este conformă cu RCSONU 1244/1999, precum și cu Avizul CIJ privind Declarația de independență a Kosovoului."

            Adoptată la Bruxelles, 1 iulie 2021.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. DOVŽAN

            (1)  JO L 208 I, 1.7.2020, p. 1.

            (2)  JO L 230, 17.7.2020, p. 26.

            (3)  JO L 248, 31.7.2020, p. 26.

            (4)  JO L 261, 11.8.2020, p. 83.

            (5)  JO L 354, 26.10.2020, p. 19.

            (6)  JO L 431, 21.12.2020, p. 75.

            (7)  JO L 33, 29.1.2021, p. 1.

            (8)  JO L 41, 4.2.2021, p. 1.

            (9)  JO L 165 I, 11.5.2021, p. 66.

            (10)  JO L 198, 4.6.2021, p. 1.

            (11)  JO L 221, 21.6.2021, p. 12.

            (12)  JO L 182, 21.5.2021, p. 1.

            (*)  Această denumire nu aduce atingere pozițiilor privind statutul și este conformă cu RCSONU 1244/1999, precum și cu Avizul CIJ privind Declarația de independență a Kosovoului.

            (13)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (14)  JO L 176, 10.7.1999, p. 31.

            (15)  JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

            (16)  Decizia 2008/146/CE a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 1).

            (17)  JO L 160, 18.6.2011, p. 21.

            (18)  Decizia 2011/350/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne și circulația persoanelor (JO L 160, 18.6.2011, p. 19).


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 7 august 2020 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorul extern al Suomen Pankki (BCE/2020/37) 2020/C 268/01

text:
               14.8.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 268/1

      RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
      din 7 august 2020
      către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorul extern al Suomen Pankki (BCE/2020/37)
      (2020/C 268/01)
      CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
      având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
      întrucât:

                  (1)

                  Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

                  (2)

                  Mandatul actualului auditor extern al Suomen Pankki, PricewaterhouseCoopers Oy, a încetat după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2019. Prin urmare, este necesară desemnarea unui auditor extern începând cu exercițiul financiar 2020.

                  (3)

                  Suomen Pankki a selectat KPMG Oy Ab drept auditor extern pentru exercițiile financiare 2020-2025,

            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
      Se recomandă desemnarea KPMG Oy Ab drept auditor extern al Suomen Pankki pentru exercițiile financiare 2020-2025.

         Adoptată la Frankfurt pe Main, 7 august 2020.

               Președintele BCE

            Christine LAGARDE


title: Recomandarea Consiliului din 13 iulie 2021 privind politica economică a zonei euro 2021/C 283/01

text:
               15.7.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 283/1

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 13 iulie 2021
      privind politica economică a zonei euro
      (2021/C 283/01)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136, coroborat cu articolul 121 alineatul (2),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
      având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  Ca urmare a crizei cauzate de pandemia de COVID-19, economia zonei euro a cunoscut o recesiune bruscă și profundă în prima jumătate a anului 2020. În ciuda revirimentului economic puternic înregistrat în trimestrul al treilea din 2020, care a însoțit relaxarea măsurilor de limitare a răspândirii virusului, trimestrul al patrulea din 2020 a cunoscut o nouă creștere a răspândirii COVID-19 și noi măsuri de limitare a răspândirii virusului care au sporit și mai mult incertitudinea și au arătat că zona euro rămâne vulnerabilă la criza sanitară persistentă. Criza provocată de pandemia de COVID-19 a generat o serie de șocuri de anvergură în ceea ce privește cererea și oferta, care s-au tradus printr-o scădere așteptată a produsului intern brut (PIB) cu 7,8 % în 2020, potrivit previziunilor economice ale serviciilor Comisiei din toamna lui 2020. În consecință, conform estimărilor, redresarea din 2021 ar urma să fie mai lentă decât se preconiza anterior, iar deviația PIB semnificativă, de aproximativ -7,0 % din PIB-ul potențial al zonei euro în 2020, nu ar urma să dispară până la sfârșitul anului 2021. Există un grad ridicat de incertitudine în ceea ce privește perspectivele economice, din cauza evoluției pandemiei de COVID-19 și a schimbărilor de comportament ale agenților economici. Acțiunea promptă la nivel național și la nivelul Uniunii, inclusiv acordul obținut la nivelul Consiliului European cu privire la Instrumentul de redresare al Uniunii Europene (Next Generation EU), a contribuit în mod semnificativ la compensarea unora dintre consecințele negative ale șocurilor în ceea ce privește cererea și oferta și la stabilizarea piețelor. Atât consumul privat, cât și investițiile au fost grav afectate, ceea ce a influențat negativ prețurile și salariile. De asemenea, perspectivele de pe piața muncii au luat o turnură nefavorabilă, întrerupând ameliorările înregistrate în ultimii șapte ani. Creșterea șomajului a fost deocamdată atenuată de punerea în aplicare cu succes a unor măsuri ambițioase în materie de politici în toate statele membre, cum ar fi schemele privind reducerea timpului de muncă și alte politici de sprijin care urmăresc evitarea concedierilor în masă și pierderile mari de venit, și scăderea conexă a numărului total de ore lucrate, precum și de o scădere a ratelor de activitate.

                  (2)

                  Criza provocată de pandemia de COVID-19 accentuează divergențele economice dintre statele membre din zona euro. Aceste divergențe au la origine mai mulți factori, printre care: intensitatea și durata șocului provocat de pandemia de COVID-19; dimensiunea și importanța economică relativă a sectoarelor cu o intensitate mare a contactelor, precum turismul, călătoriile de afaceri și sectorul ospitalității și diferențele de marjă de manevră bugetară disponibilă. Diferențele respective au un impact asupra încrederii, a investițiilor și a perspectivelor de creștere, precum și asupra disparităților regionale care existau înainte de criza provocată de pandemia de COVID-19, dar care este posibil să fie exacerbate acum. Pe termen mai lung, actuala criză ar putea avea un efect negativ permanent asupra potențialelor diferențe de creștere și de venituri, cauzate de diminuarea capitalului uman și fizic, atât material, cât și imaterial. Aceste potențiale efecte negative s-ar putea traduce printr-o reducere și mai pronunțată a creșterii productivității muncii și a veniturilor și printr-o mai mare inegalitate.

                  (3)

                  Reacția rapidă și fermă din partea Uniunii, inclusiv prin intermediul Next Generation EU, care cuprinde Mecanismul de redresare și reziliență (MRR) instituit prin Regulamentul (UE) 2021/241 al Parlamentului European și al Consiliului (3), a sporit încrederea pieței și a arătat solidaritatea și convergența statelor membre în direcția coordonării eforturilor de relansare a creșterii economice și de consolidare a rezilienței economice și sociale. O serie de noi instrumente pentru Uniune și zona euro au fost convenite într-un interval de timp foarte scurt. Aceste instrumente oferă deja o plasă de siguranță pentru lucrători prin Instrumentul european de sprijin temporar pentru atenuarea riscurilor de șomaj într-o situație de urgență - SURE) instituit prin Regulamentul (UE) 2020/672 al Consiliului (4), pentru întreprinderi prin fondul de garantare paneuropean al Băncii Europene de Investiții și pentru statele membre în vederea sprijinirii finanțării interne a costurilor directe și indirecte pentru servicii medicale, tratament și profilaxie, generate de pandemia de COVID-19, prin intermediul Instrumentului de sprijin în contextul crizei provocate de pandemie din cadrul Mecanismului european de stabilitate, adoptat de Consiliul superior al Mecanismului european de stabilitate la 15 mai 2020. Răspunsul în materie de politici al Uniunii a inclus, de asemenea, activarea clauzei derogatorii generale din Pactul de stabilitate și de creștere și un cadru temporar pentru a utiliza flexibilitatea permisă în temeiul normelor Uniunii privind ajutoarele de stat. Fondurile aferente politicii de coeziune au fost redirecționate înspre necesitățile cele mai acute prin Inițiativa pentru investiții ca reacție la coronavirus, în temeiul Regulamentului (UE) 2020/460 al Parlamentului European și al Consiliului (5) și prin Inițiativa Plus pentru investiții ca reacție la coronavirus, în temeiul Regulamentul (UE) 2020/558 al Parlamentului European și al Consiliului (6).

                  (4)

                  Punerea în aplicare a unor politici bine concepute în contextul Next Generation EU și al instrumentului său principal, Mecanismului de redresare și reziliență, va da un nou impuls statelor membre pentru a iniția reforme care favorizează creșterea economică și a ridica nivelul și calitatea investițiilor, în concordanță cu realizarea obiectivelor de reziliență și de tranziție verde și digitală. Punerea în aplicare respectivă ar trebui să contribuie la consolidarea capitalului uman, să susțină tranzițiile profesionale reușite ale lucrătorilor, care, împreună cu fondurile politicii de coeziune, vor fi esențiale pentru a asigura coeziunea, pentru a încuraja ocuparea forței de muncă și productivitatea și pentru a consolida reziliența economică și socială. Obiectivele de creștere ale Uniunii și dificultățile structurale naționale, inclusiv cele identificate în recomandările specifice fiecărei țări pentru 2019 și 2020, sunt esențiale în acest sens. Strategia anuală pentru 2021 privind creșterea durabilă prezentată în Comunicarea Comisiei din 17 septembrie 2020, care promovează aceste obiective de creștere, introduce șapte inițiative emblematice: (1) accelerarea, (2) renovarea, (3) reîncărcarea și realimentarea, (4) conectarea, (5) modernizarea, (6) dezvoltarea și (7) recalificarea și perfecționarea. Aceste domenii emblematice reprezintă provocări comune care necesită investiții și reforme coordonate. Statele membre sunt încurajate să canalizeze investițiile, să pună în aplicare reforme și să integreze mai mult lanțurile lor valorice în aceste domenii emblematice. Regulamentul (UE) 2021/241 prevede că planurile de redresare și reziliență ale statelor membre din zona euro urmează să fie în concordanță cu provocările și prioritățile identificate în recomandarea Consiliului privind politica economică a zonei euro. Această coerență ar trebui luată în considerare la evaluarea planurilor de redresare și reziliență.

                  (5)

                  Zona euro are nevoie de un mix de politici economice care să fie favorabile, coordonate, cuprinzătoare și coerente pentru a atenua impactul pandemiei de COVID-19, în deplină conformitate cu garanțiile prevăzute în tratat în ceea ce privește instituțiile respective. Scopul este să se limiteze orice impact negativ pe termen lung asupra pieței muncii, să se reducă discrepanțele economice și sociale semnificative, să se remedieze dezechilibrele și alte riscuri de importanță globală și, în sens mai larg, să se evite consecințele negative asupra creșterii economice potențiale și a stabilității prețurilor și să se asigure sustenabilitatea finanțelor publice pe termen mediu. Coerența între cele trei dimensiuni de bază ale mixului de politici privind zona euro – monetară, fiscală și structurală –, alături de stabilitatea financiară, este esențială pentru a asigura o orientare globală în materie de politici favorabilă zonei euro.

                  (6)

                  Intervențiile rapide ale Băncii Centrale Europene (BCE) în materie de politică monetară vizează menținerea intactă a canalelor de transmisie monetară și protejarea stabilității prețurilor pe termen mediu. BCE a anunțat achiziții substanțiale de active din sectoarele public și privat în cadrul programului său de achiziționare în regim de urgență în caz de pandemie, instituit prin Decizia (UE) 2020/440 a Băncii Centrale Europene (7), în valoare de 1 850 de miliarde EUR cel puțin până la sfârșitul lunii martie 2022, precum și în cadrul programului de achiziționare de obligațiuni emise de sectorul corporativ, instituit prin Decizia (UE) 2016/948 a Băncii Centrale Europene (8), cu achiziții nete în valoare de 20 de miliarde EUR pe lună, împreună cu un pachet suplimentar de 120 de miliarde EUR până la sfârșitul anului 2020. În plus, BCE oferă operațiuni țintite de refinanțare pe termen mai lung în condiții foarte favorabile, sprijinind creditarea bancară a întreprinderilor și a gospodăriilor.

                  (7)

                  Se preconizează că orientarea fiscală va fi extrem de expansionistă în 2020 și va rămâne favorabilă în 2021 atât la nivelul zonei euro, cât și la nivel național, excluzând măsurile de urgență și grație inclusiv unor măsuri de redresare anunțate deja. Coordonarea politicilor bugetare naționale, cu respectarea deplină a Pactului de stabilitate și de creștere, este esențială pentru a răspunde în mod eficace la criza provocată de pandemia de COVID-19, pentru a realiza o redresare durabilă și pentru a asigura buna funcționare a uniunii economice și monetare (UEM). La 20 martie 2020, Comisia a concluzionat că economia Uniunii se confruntă cu o încetinire marcată a creșterii economice și că sunt îndeplinite condițiile pentru a activa clauza derogatorie generală din Pactul de stabilitate și de creștere. Această concluzie a fost aprobată de miniștrii de finanțe ai statelor membre. Statele membre au introdus măsuri bugetare considerabile pentru a ține sub control criza provocată de pandemia de COVID-19 și pentru a oferi sprijin persoanelor fizice și întreprinderilor afectate în mod deosebit, precum și sprijin excepțional sub formă de lichidități, în principal prin intermediul garanțiilor oferite societăților și băncilor pentru a asigura fluxul de credit. La nivelul Uniunii, va fi furnizat un sprijin bugetar coordonat suplimentar, în special prin intermediul Mecanismului de redresare și reziliență, iar clauza derogatorie generală va rămâne activă în 2021. În primăvara anului 2021, luând în considerare previziunile macroeconomice actualizate, Comisia va reevalua situația și va face un bilanț al aplicării clauzei derogatorii generale.

                  (8)

                  Consecințele economice ale crizei provocate de pandemia de COVID-19 au un impact negativ semnificativ asupra finanțelor publice. Atunci când condițiile economice și de sănătate o permit, o reorientare a politicilor bugetare către realizarea unor poziții bugetare prudente pe termen mediu, inclusiv prin eliminarea treptată a măsurilor de urgență, va contribui la asigurarea sustenabilității finanțelor publice pe termen mediu. O astfel de reorientare ar trebui să se facă astfel încât să se diminueze impactul social și impactul crizei asupra pieței muncii și să se contribuie la sustenabilitatea socială. Reformele care vizează îmbunătățirea componenței bugetelor naționale și asigurarea sustenabilității finanțelor publice pe termen mai lung, inclusiv în ceea ce privește schimbările climatice și provocările în materie de sănătate, par deosebit de relevante. Îmbunătățirea componenței bugetelor naționale, în special prin revizuirea cheltuielilor și prin cadre eficiente privind achizițiile publice, poate crea o marjă bugetară atât de necesară. Practicile de înverzire a bugetelor pot contribui și ele la abordarea provocărilor reprezentate de atenuarea schimbărilor climatice, adaptarea la acestea și protecția mediului. Sistemele de sănătate și de protecție socială adecvate, eficiente și favorabile incluziunii oferă protecție celor cărora aceasta le este foarte necesară, joacă un rol esențial ca stabilizatori automați și ar trebui să mențină sustenabilitatea finanțelor publice. În mod similar, reformele care consolidează funcționarea pieței muncii, a capitalurilor, a produselor și a serviciilor – printr-o punere în aplicare și secvențiere corespunzătoare – cresc potențialul de producție, evitând, în același timp, un impact negativ pe termen scurt asupra cererii agregate.

                  (9)

                  Criza provocată de pandemia de COVID-19 consolidează importanța reformelor în vederea unor sisteme de venituri publice mai eficiente și mai echitabile. Întrucât sarcina fiscală asupra costului forței de muncă în majoritatea statelor membre din zona euro rămâne ridicată, printre aceste reforme se numără deplasarea sarcinii fiscale către baze fiscale care prejudiciază într-o mai mică măsură oferta și cererea de forță de muncă, productivitatea, investițiile și creșterea economică, ținând seama, în același timp, de impactul distributiv aferent. O utilizare sporită a taxelor de mediu și/sau a altor forme de tarifare a externalităților poate contribui la creșterea durabilă prin stimularea comportamentelor „mai verzi”. Măsurile care vizează combaterea planificării fiscale agresive și a evitării obligațiilor fiscale, atât la nivel internațional, cât și la nivelul Uniunii, pot face ca sistemele fiscale să devină mai eficiente și mai echitabile. În plus, globalizarea a făcut necesară adaptarea cadrului de impozitare la o economie modernă și din ce în ce mai digitalizată, atât la nivelul Uniunii, cât și la nivel mondial. În cadrul OCDE se desfășoară lucrări pentru a se găsi o soluție globală bazată pe consens în vederea abordării dificultăților fiscale care decurg din digitalizarea economiei.

                  (10)

                  Concentrarea la începutul perioadei a reformelor care abordează problema blocajelor în calea investițiilor și constrângerile legate de ofertă are o relevanță deosebită, având în vedere nivelul ridicat de incertitudine creat de criza provocată de pandemia de COVID-19 și efectul negativ al acesteia asupra investițiilor. Măsurile care accelerează absorbția fondurilor Uniunii și o utilizare eficace și eficientă a resurselor sunt esențiale, în special în statele membre care au rămas în urmă în aceste domenii și în care fondurile Uniunii finanțează o parte semnificativă a investițiilor. Reformele care reduc sarcina administrativă a societăților, precum digitalizarea administrațiilor publice, inclusiv identificarea electronică, sau reformele judiciare, și împiedică utilizarea abuzivă a fondurilor, de exemplu, prin corupție, fraudă sau spălarea banilor, pot îmbunătăți mediul de afaceri și pot contribui la încurajarea investițiilor private, a creării de locuri de muncă și a creării de întreprinderi.

                  (11)

                  Criza provocată de pandemia de COVID-19 a dus la pierderi substanțiale de venituri pentru multe întreprinderi și prezintă riscuri pentru solvabilitatea întreprinderilor din zona euro. Existența unor cadre eficace de insolvență joacă un rol crucial în sprijinirea întreprinderilor viabile care se confruntă cu probleme temporare și asigură închiderea ordonată a întreprinderilor neviabile. Îmbunătățirea cadrelor de insolvență poate contribui, de asemenea, la rezolvarea problemei creșterii probabile a creditelor neperformante și la menținerea creditelor pentru economie prin facilitarea punerii în ordine a bilanțurilor bancare și stimularea investițiilor transfrontaliere pe termen mai lung. În acest context, a fost adoptată Directiva (UE) 2019/1023 a Parlamentului European și a Consiliului (9) pentru a introduce standarde minime la nivelul statelor membre în legislația națională în materie de solvabilitate, pentru a se asigura că debitorii aflați în dificultate financiară dispun de cadre de restructurare preventivă, pentru a oferi proceduri care conduc la remiterea datoriilor angajate de întreprinzătorii supraîndatorați, precum și pentru a spori eficiența tuturor tipurilor de proceduri de insolvență. Este important să se continue transpunerea și punerea în aplicare a Directivei (UE) 2019/1023. Comisia a anunțat, de asemenea, în Planul de acțiune privind uniunea piețelor de capital prezentat în comunicarea din 24 septembrie 2020 intitulată „O uniune a piețelor de capital pentru cetățeni și întreprinderi -un nou plan de acțiune” că se lucrează la o armonizare minimă sau o convergență sporită în domeniile specifice ale insolvenței nebancare de bază. Dincolo de aceasta, există posibilitatea ca statele membre să evalueze în continuare eficiența și eficacitatea cadrelor naționale de insolvență în conformitate cu bunele practici internaționale și să remedieze deficiențele rămase.

                  (12)

                  Aprofundarea în continuare a pieței unice a bunurilor și serviciilor și adaptarea zonei euro la era digitală pot constitui un motor major al creșterii economice, al convergenței și al rezilienței. Moneda comună și piața unică au evoluat în tandem pentru a crea condiții mai bune pentru stabilizarea economică și creșterea pe termen lung. Criza provocată de pandemia de COVID-19 a stimulat utilizarea instrumentelor digitale, a subliniat importanța pieței unice digitale și a accelerat utilizarea metodelor de plată digitale și fără numerar. Cu toate acestea, piața unică rămâne incompletă, în special în domeniul serviciilor și mai precis al comerțului cu amănuntul și al serviciilor profesionale. Piața unică are potențialul de a limita rigiditatea prețurilor, favorizând astfel mecanismul de transmisie a politicii monetare și reziliența economică. Piața unică contribuie, de asemenea, la mobilitatea factorilor de producție, ceea ce permite sectoarelor, regiunilor și statelor membre să reducă la minimum costurile economice, cum ar fi cele legate de șomaj, ca răspuns la șocuri. Pentru a realiza o mai bună integrare a pieței unice a bunurilor și serviciilor, este necesar să se elimine toate restricțiile inutile care au mai rămas, să se consolideze mecanismele de supraveghere a pieței și să se ia măsuri de garantare a capacității administrative necesare pentru a se atinge aceste obiective.

                  (13)

                  Reformele și investițiile care îmbunătățesc integrarea și tranzițiile de pe piața muncii, în special în ceea ce privește locurile de muncă digitale și verzi, sunt esențiale pentru creșterea rezilienței economice și sociale și susținerea redresării. Măsurile de criză luate imediat la nivel național și la nivelul Uniunii au limitat impactul economic și social negativ asupra lucrătorilor. În același timp, o serie de reforme mai vechi au devenit și mai urgente acum: politici active eficace pe piața muncii, inclusiv sprijin individualizat; îmbunătățirea calității și a caracterului incluziv al sistemelor de educație și formare pentru a consolida rezultatele educaționale încă de la o vârstă fragedă; măsuri ferme de recalificare și perfecționare profesională și investiții în educația și formarea adulților și în platforme de învățare online; soluționarea problemei deficitului de competențe; și creșterea perspectivelor de angajare pentru segmentele cele mai vulnerabile ale populației active, inclusiv pentru tineri și șomeri de lungă durată, precum și eliminarea disparităților de gen. Promovarea creării de locuri de muncă de calitate și îmbunătățirea condițiilor de muncă, în special prin asigurarea unor salarii minime adecvate și abordarea problemei segmentării pieței muncii și a obstacolelor din calea mobilității forței de muncă, sunt esențiale pentru sprijinirea unei redresări durabile și incluzive. Dialogul social și negocierile colective joacă un rol important în succesul elaborării și punerii în aplicare a politicilor.

                  (14)

                  Accesul la sisteme de sănătate și de protecție socială adecvate, favorabile incluziunii și sustenabile, care funcționează ca stabilizatori automați pe perioada crizei provocate de pandemia de COVID-19, este important pentru reziliența economică și socială. Accesul la sistemele respective contribuie la menținerea coeziunii sociale, a unor standarde de viață decente și a unei stări bune de sănătate a populației, aspecte fundamentale pentru o economie a muncii productivă, de-a lungul întregului ciclu economic, precum și la abordarea problemei sărăciei și a excluziunii sociale. Investițiile menite să sprijine reformele în domeniul sănătății și sistemele de sănătate reziliente trebuie să rămână o prioritate pentru statele membre. Punerea în aplicare a Pilonului european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie în 2017, este esențială pentru orientarea politicilor. Pentru a face față crizei provocate de pandemia de COVID-19, a devenit și mai importantă necesitatea de a asigura o protecție socială adecvată pentru toți, atât în ceea ce privește calitatea asistenței medicale și a îngrijirii pe termen lung, cât și în ceea ce privește veniturile de înlocuire pentru toți lucrătorii, inclusiv pentru cei cu contracte atipice și pentru lucrătorii care desfășoară o activitate independentă. Multe state membre au adoptat măsuri temporare de sprijin pentru venituri și măsuri de asistență socială în favoarea grupurilor vulnerabile cu venituri foarte mici și a lucrătorilor care nu au dreptul la indemnizații de șomaj. S-au luat măsuri în ceea ce privește prestațiile, condițiile de eligibilitate și serviciile suplimentare în natură. Consolidarea caracterului adecvat și a gradului de acoperire al sistemelor de protecție socială trebuie să se realizeze într-un mod care să garanteze sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice și echitatea între generații.

                  (15)

                  În ultimii ani s-au înregistrat progrese semnificative, însă consecințele economice negative ale crizei provocate de pandemia de COVID-19 au exercitat o nouă presiune asupra sectorului financiar. Băncile din zona euro au intrat în actuala criză cu capacități mai puternice de absorbție a pierderilor, față de cum erau înainte de începutul crizei financiare mondiale. Împreună cu măsurile de politică monetară și fiscal-bugetară, acest lucru a permis evitarea unei înăspriri a condițiilor de finanțare pe piață, dincolo de faza inițială a crizei, și a asigurat continuarea furnizării de credite sectorului privat. Probabil criza va pune o presiune și mai mare asupra nivelurilor deja scăzute de rentabilitate a băncilor și asupra ratelor creditelor neperformante. Aceste evoluții ar putea îngreuna acordarea de credite către economie, care este esențială în vederea redresării. Dezvoltarea piețelor secundare pentru creditele neperformante, implementarea eficientă a societăților naționale de administrare a investițiilor, după caz, și reformarea cadrelor de insolvență sunt deosebit de importante pentru a înregistra progrese în acest domeniu, împreună cu abordarea problemelor structurale legate de rentabilitatea scăzută. Intervențiile strategice rapide și considerabile au favorizat încrederea și au contribuit la menținerea stabilității macrofinanciare. Sistemele de garanții guvernamentale pentru împrumuturi contribuie la susținerea creditării economiei, la protejarea întreprinderilor și la atenuarea cercului vicios creat între acestea din urmă și sectorul bancar, dar constituie, de asemenea, datorii contingente pentru bugetele statelor membre. Prelungirea moratoriilor în caz de insolvență și restructurarea datorată dificultăților financiare a creditelor neperformante implică găsirea unui echilibru dificil între asigurarea sprijinului continuu pentru întreprinderile viabile și riscul alocării necorespunzătoare a fondurilor, creșterea pierderilor în cazul unui potențial faliment și reducerea clarității în ceea ce privește calitatea creditului subiacent.

                  (16)

                  Finalizarea arhitecturii UEM rămâne esențială. Eliminarea lacunelor rămase ar putea spori și mai mult stabilitatea și reziliența zonei euro și, în consecință, ar consolida rolul internațional al monedei euro, care a rămas, în linii mari, stabilă în ultimii ani. Alte măsuri ar trebui să țină seama de lecțiile învățate din răspunsul cuprinzător al Europei în materie de politică economică la criza provocată de pandemia de COVID-19. Dincolo de efectul său stabilizator pe termen scurt și de rolul său în sprijinirea redresării, Next Generation EU are potențialul de a avea un impact pe termen lung asupra UEM prin încurajarea investițiilor care favorizează creșterea și a reformelor structurale și prin sporirea rezilienței zonei euro în fața șocurilor viitoare. Emisiunea considerabilă de creanțe exprimate în euro, inclusiv de obligațiuni ecologice și sociale, va spori adâncimea și lichiditatea pieței titlurilor de creanță de înaltă calitate exprimate în euro și va putea contribui la consolidarea rolului internațional al monedei euro. Cu toate acestea, încă lipsesc elemente importante în UEM, cum ar fi o uniune bancară completă și o uniune aprofundată a piețelor de capital. Consolidarea uniunii bancare rămâne esențială. Acest lucru necesită continuarea lucrărilor, fără întârziere și cu același nivel de ambiție, cu privire la toate elementele, inclusiv la cele discutate în cadrul Grupului de lucru la nivel înalt privind un sistem european de asigurare a depozitelor, pe bază consensuală. Continuarea pachetului de reforme al mecanismului european de supraveghere și, având în vedere progresele înregistrate în ceea ce privește reducerea riscurilor și măsurile suplimentare prezentate în declarația Eurogrup din 30 noiembrie 2020, înregistrarea de progrese în ceea ce privește intrarea în vigoare a mecanismului comun de sprijin pentru Fondul unic de rezoluție, instituit prin Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (10), până la începutul anului 2022, marchează un alt pas important în direcția finalizării uniunii bancare și a consolidării UEM. Ar trebui să continue lucrările cu privire la soluții de depășire a limitărilor structurii actuale pentru furnizarea de lichidități în procesul de rezoluție. Aprofundarea uniunii piețelor de capital este o prioritate-cheie, după cum o demonstrează noul plan de acțiune din septembrie 2020. O UEM puternică și rezilientă va fi, de asemenea, importantă pentru consolidarea rolului internațional al monedei euro și pentru asigurarea autonomiei economice și financiare a Uniunii, astfel cum a fost prezentată în comunicarea Comisiei din 19 ianuarie 2021 intitulată „Sistemul economic și financiar european: promovarea deschiderii, a solidității și a rezilienței”, respectând totodată pe deplin piața internă a Uniunii, într-un mod deschis și transparent față de statele membre care nu fac parte din zona euro,

            RECOMANDĂ statelor membre din zona euro să ia măsuri, în mod individual, inclusiv prin intermediul planurilor lor de redresare și reziliență și, în mod colectiv, în cadrul Eurogrup, pentru perioada 2021-2022, în vederea atingerii obiectivelor următoare:

                  1.

                  Asigurarea unei orientări politice care sprijină redresarea după criza provocată de pandemia de COVID-19. Deoarece situația de urgență sanitară persistă, adoptarea politicilor bugetare care să rămână favorabile în toate statele membre din zona euro pe tot parcursul anului 2021. Adoptarea de măsuri de politică adaptate circumstanțelor specifice fiecărei țări, care să fie prompte, temporare și specifice. Continuarea coordonării acțiunilor pentru a lupta cu eficacitate împotriva pandemiei de COVID-19, a susține economia și a sprijini o redresare durabilă. Atunci când condițiile epidemiologice și economice vor permite acest lucru, eliminarea treptată a măsurilor de urgență, combătând în același timp impactul social și asupra pieței muncii al crizei. Adoptarea de politici bugetare menite să asigure poziții bugetare prudente pe termen mediu și să asigure sustenabilitatea datoriei, consolidând, în același timp, investițiile. Adoptarea reformelor care consolidează gradul de acoperire, caracterul adecvat și sustenabilitatea sistemelor de sănătate și de protecție socială pentru toți. Atenție deosebită acordată calității măsurilor bugetare. Îmbunătățirea cadrelor privind achizițiile publice și gestionarea finanțelor publice, incluzând, în special, cadrele de investiții și utilizând instrumente de înverzire a bugetelor. Utilizarea de analize ale cheltuielilor pentru a orienta mai bine cheltuielile publice pe nevoile de redresare și reziliență.

                  2.

                  Îmbunătățirea în continuare a convergenței, a rezilienței și a creșterii durabile și favorabile incluziunii. Atenuarea riscului apariției unor noi divergențe și consolidarea rezilienței economice și sociale în zona euro prin continuarea abordării dificultăților structurale și prin punerea în aplicare a unor reforme care consolidează productivitatea și ocuparea forței de muncă, garantează o realocare armonioasă a resurselor și ameliorează funcționarea piețelor și a administrației publice, precum și prin creșterea nivelului investițiilor publice și încurajarea investițiilor private pentru a sprijini o redresare echitabilă și favorabilă incluziunii, în concordanță cu tranziția verde și cea digitală. Integrarea în continuare a pieței unice a bunurilor și serviciilor, inclusiv a pieței unice digitale, prin eliminarea restricțiilor inutile, prin intensificarea supravegherii pieței și prin garantarea unei capacități administrative suficiente. Asigurarea politicilor active eficace pe piața muncii și sprijinului pentru tranzițiile profesionale, în special către economia verde și digitală. Promovarea condițiilor de muncă echitabile, remedierea problemei segmentării pieței muncii, precum și consolidarea incluziunii. Asigurarea implicării efective a partenerilor sociali în procesul de elaborare a politicilor, consolidarea dialogului social și a negocierilor colective. Consolidarea sistemelor de educație și formare favorabile incluziunii și a investițiilor în competențe, soluționând problema deficitului de competențe. Continuarea lucrărilor în cadrul Consiliului în vederea identificării unei soluții globale bazate pe consens pentru a remedia problema dificultăților fiscale care decurg din digitalizarea economiei în Cadrul cuprinzător al OCDE privind erodarea bazei impozabile și transferul profiturilor, preconizându-se că se va ajunge la un acord până la jumătatea anului 2021 în cadrul forumului respectiv. Ar trebui să se deruleze lucrările pregătitoare relevante privind calea de urmat pentru a aborda dificultățile fiscale care decurg din economia digitală, inclusiv în absența unui consens internațional până la jumătatea anului 2021. Înregistrarea în continuare a progreselor în sensul combaterii planificării fiscale agresive, al reducerii sarcinii fiscale asupra costului forței de muncă și al susținerii unei schimbări în stabilirea prețului carbonului și a aplicării unor taxe de mediu.

                  3.

                  Consolidarea cadrelor instituționale naționale. Continuarea și concentrarea la începutul perioadei a reformelor menite să elimine blocajele din calea investițiilor și să se garanteze utilizarea promptă și eficientă a fondurilor Uniunii, inclusiv a Mecanismului de redresare și reziliență. Consolidarea eficacității și digitalizării administrației publice, inclusiv a sistemelor de justiție și de sănătate, precum și a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă. Reducerea sarcinii administrative pentru întreprinderi și îmbunătățirea mediului de afaceri. Îmbunătățirea în continuare a cadrelor de combatere a fraudei și a corupției și de prevenire a spălării banilor și a finanțării terorismului. Promovarea acțiunilor concrete pentru a spori eficiența, eficacitatea și proporționalitatea cadrelor de insolvență, pentru a elimina expunerile neperformante și pentru a asigura o alocare eficientă a capitalului.

                  4.

                  Asigurarea stabilității macrofinanciare. Menținerea canalelor creditului pentru economie și a măsurilor de sprijinire a întreprinderilor viabile atât timp cât este necesar în timpul perioadei de urgență a acestei crize fără precedent provocate de pandemia de COVID-19. Menținerea bilanțurilor solide în sectorul bancar, inclusiv prin continuarea abordării problemei creditelor neperformante, printre altele prin dezvoltarea unor piețe secundare pentru creditele neperformante.

                  5.

                  Finalizarea UEM și consolidarea rolului internațional al monedei euro. Realizarea de progrese în ceea ce privește aprofundarea UEM în vederea creșterii rezilienței zonei euro prin finalizarea uniunii bancare, prin continuarea lucrărilor, fără întârziere și cu același nivel de ambiție, cu privire la toate elementele, inclusiv la cele discutate în cadrul Grupului de lucru la nivel înalt privind un sistem european de asigurare a depozitelor, și prin aprofundarea uniunii piețelor de capital, precum și prin sprijinirea inițiativelor de punere în aplicare a politicilor privind finanțele digitale, serviciile financiare cu amănuntul și finanțele sustenabile. Continuarea lucrărilor vizând identificarea de soluții de depășire a limitărilor structurii actuale pentru furnizarea de lichidități în procesul de rezoluție, precum și consolidarea cadrului de reglementare și supraveghere al Uniunii, inclusiv prin asigurarea unei supravegheri coerente și eficace și asigurarea aplicării normelor privind combaterea spălării banilor.

            Alte măsuri vizând aprofundarea UEM ar trebui să țină seama de lecțiile învățate din răspunsul cuprinzător al Uniunii în materie de politică economică la criza provocată de pandemia de COVID-19. Progresele realizate în ceea ce privește aprofundarea UEM, cu respectarea deplină a pieței interne a Uniunii și într-un mod deschis și transparent față de statele membre care nu fac parte din zona euro, vor contribui la consolidarea rolului internațional al monedei euro și vor promova interesele economice ale Uniunii la nivel mondial.

         Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2021.

               Pentru Consiliu

               Ministrul Finanțelor

            Andrej ŠIRCELJ

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

         (3)  Regulamentul (UE) 2021/241 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 februarie 2021 de instituire a Mecanismului de redresare și reziliență (JO L 57, 18.2.2021, p. 17).

         (4)  Regulamentul (UE) 2020/672 al Consiliului din 19 mai 2020 privind instituirea unui instrument european de sprijin temporar pentru atenuarea riscurilor de șomaj într-o situație de urgență (SURE) ca urmare a epidemiei de COVID-19 (JO L 159, 20.5.2020, p. 1).

         (5)  Regulamentul (UE) 2020/460 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 martie 2020 de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013 și (UE) nr. 508/2014 în ceea ce privește anumite măsuri specifice menite să mobilizeze investiții în sistemele de sănătate ale statelor membre și în alte sectoare ale economiilor acestora ca reacție la epidemia de COVID-19 (Inițiativa pentru investiții ca reacție la coronavirus) (JO L 99, 31.3.2020, p. 5).

         (6)  Regulamentul (UE) 2020/558 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2020 de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1301/2013 și (UE) nr. 1303/2013 în ceea ce privește măsuri specifice de asigurare a unei flexibilități excepționale pentru utilizarea fondurilor structurale și de investiții europene ca reacție la epidemia de COVID-19 (JO L 130, 24.4.2020, p. 1).

         (7)  Decizia (UE) 2020/440 a Băncii Centrale Europene din 24 martie 2020 privind un program temporar de achiziționare în regim de urgență în caz de pandemie (BCE/2020/17) (JO L 91, 25.3.2020, p. 1).

         (8)  Decizia (UE) 2016/948 a Băncii Centrale Europene din 1 iunie 2016 privind punerea în aplicare a programului de achiziționare de obligațiuni emise de sectorul corporativ (BCE/2016/16) (JO L 157, 15.6.2016, p. 28).

         (9)  Directiva (UE) 2019/1023 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iunie 2019 privind cadrele de restructurare preventivă, remiterea de datorie și decăderile, precum și măsurile de sporire a eficienței procedurilor de restructurare, de insolvență și de remitere de datorie și de modificare a Directivei (UE) 2017/1132 (Directiva privind restructurarea și insolvența) (JO L 172, 26.6.2019, p. 18).

         (10)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO L 225, 30.7.2014, p. 1).