title: RECOMANDAREA COMISIEI privind accelerarea procedurilor de acordare a autorizațiilor pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile și facilitarea contractelor de achiziție de energie electrică

text:
               RECOMANDAREA COMISIEI

               din 18.5.2022

               privind accelerarea procedurilor de acordare a autorizațiilor pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile și facilitarea contractelor de achiziție de energie electrică

               COMISIA EUROPEANĂ,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,

               întrucât:

               (1)Energia din surse regenerabile se află în centrul tranziției către energia curată; această tranziție este necesară pentru a realiza obiectivele Pactului verde european, pentru a face energia accesibilă din punct de vedere financiar și pentru a reduce dependența Uniunii de importurile de combustibili fosili și de energie.

               (2)Energia din surse regenerabile are beneficii multiple pentru cetățenii Uniunii: contribuie la eforturile combatere a schimbărilor climatice și la protecția mediului, generează creștere economică și locuri de muncă și este un factor important pentru menținerea poziției de lider tehnologic și industrial a Uniunii și pentru creșterea rezilienței economiei sale.

               (3)Sectorul energetic este responsabil de peste 75 % din totalul emisiilor de gaze cu efect de seră din Uniune. Prin urmare, accelerarea producției de energie prin dezvoltarea și implementarea de instalații de energie din surse regenerabile este vitală pentru ca Uniunea să își poată atinge obiectivul pentru 2030 privind energia din surse regenerabile și pentru a facilita atingerea obiectivului Uniunii pentru 2030 privind reducerea cu cel puțin 55 % a emisiilor de GES, în conformitate cu Regulamentul (UE) 2021/1119 al Parlamentului European și al Consiliului
                  1
               .

               (4)Creșterea rapidă a ponderii energiei din surse regenerabile este crucială pentru abordarea problemei prețurilor ridicate la energie. Costurile fixe ale energiei din surse regenerabile au scăzut, iar costurile variabile ale acesteia sunt apropiate de zero, ceea ce înseamnă că, în comparație cu costurile combustibililor fosili, costurile energiei electrice din surse regenerabile au fost mai stabile și mai mici. Implementarea accelerată a energiei din surse regenerabile va reduce dependența Uniunii de combustibilii fosili, care sunt în cea mai mare parte importați.

               (5)Așa cum se recunoaște în Comunicarea „REPowerEU: acțiuni europene comune pentru o energie mai accesibilă ca preț, sigură și durabilă” („Comunicarea REPowerEU”)
                  2
                accelerarea rapidă a utilizării energiei din surse regenerabile este fundamentală pentru reducerea dependenței Uniunii de combustibilii fosili și pentru eliminarea treptată a consumului de gaz rusesc. Planul REPowerEU conține măsuri care vizează realizarea acestui obiectiv, la fel ca semestrul european, în contextul căruia sunt propuse recomandări specifice fiecărei țări cu privire la acordarea de autorizații adaptate la circumstanțele individuale ale statelor membre.

               (6)Comunicarea REPowerEU a introdus, de asemenea, o inițiativă privind acceleratorul de hidrogen, care dublează obiectivele pentru 2030 privind hidrogenul din surse regenerabile, cu scopul de a reduce dependența externă a Uniunii de importurile de combustibili fosili. Pentru a produce 10 Mt de hidrogen din surse regenerabile, Uniunea va avea nevoie, până în 2030, de capacități suplimentare de 80 GW pentru producția de energie din surse regenerabile.

               (7)Proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile trebuie, în principiu, să primească o autorizație pentru a-și putea realiza activitatea prevăzută. Procedurile de acordare a autorizațiilor contribuie la garantarea siguranței și a securității proiectelor. Cu toate acestea, complexitatea, varietatea și durata excesivă a acestor proceduri constituie un obstacol major în calea unei implementări rapide indispensabile a energiei din surse regenerabile și și în calea creării în Uniune a unui sistem energetic mai sigur, mai sustenabil și mai accesibil din punct de vedere financiar.

               (8)Întârzierile din cadrul procesului de prelucrare a autorizațiilor pentru proiecte periclitează atingerea la timp a obiectivelor energetice și climatice și determină creșterea costurilor proiectelor necesare în acest scop. Având în vedere dinamismul inovării, aceste întârzieri pot conduce, de asemenea, la implementarea unor instalații de energie din surse regenerabile mai puțin eficiente.

               (9)Aceste obstacole au fost deja identificate în Directiva 2001/77/CE a Parlamentului European și a Consiliului
                  3
               , care prevedea obligația statelor membre de a evalua procedurile de acordare a autorizațiilor pentru a reduce obstacolele normative și de altă natură din calea producției de energie electrică din surse regenerabile. Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului
                  4
                a introdus cerințe privind simplificarea procedurilor administrative pentru dezvoltatorii de energie din surse regenerabile. Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului
                  5
                consolidează aceste cerințe. Transpunerea lor integrală și rapidă de către toate statele membre contribuie în mod semnificativ la reducerea duratei procedurilor administrative, reprezintă o prioritate absolută și este extrem de urgentă.

               (10)Comisia sprijină statele membre prin intermediul instrumentului de sprijin tehnic
                  6
               , furnizând expertiză tehnică adaptată pentru conceperea și implementarea reformelor necesare, inclusiv a celor care raționalizează cadrul pentru procesele de autorizare și de acordare a autorizațiilor pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile și care promovează utilizarea contractelor de achiziție de energie electrică din surse regenerabile la nivel de întreprinderi. Sprijinul tehnic implică, de exemplu, consolidarea capacității administrative, armonizarea cadrelor legislative și schimbul de bune practici relevante.

               (11)Termenele pentru procesul de acordare a autorizațiilor prevăzute în Directiva (UE) 2018/2001 se aplică fără a aduce atingere obligațiilor existente în temeiul dreptului aplicabil al Uniunii în domeniul mediului, căilor de atac judiciare, măsurilor reparatorii și altor proceduri în fața unei instanțe judecătorești și mecanismelor alternative de soluționare a litigiilor, inclusiv proceduri de contestare și căi de atac și măsuri reparatorii extrajudiciare, și pot fi prelungite pe durata respectivelor proceduri.

               (12)Neacceptarea de către public a proiectelor în domeniul energiei din surse regenerabile reprezintă un alt obstacol important în calea implementării acestora în multe state membre. Pentru a soluționa această problemă, ar trebui luate în considerare nevoile și perspectivele cetățenilor și ale părților interesate din societate, în toate etapele dezvoltării proiectelor în domeniul energiei din surse regenerabile – de la elaborarea politicilor până la amenajarea spațiului și dezvoltarea proiectelor – și ar trebui încurajate bunele practici care vizează asigurarea unei repartiții corecte a diverselor tipuri de impact ale instalațiilor în rândul populației locale.

               (13)La nivelul statelor membre au fost identificate majoritatea obstacolelor legate de acordarea autorizațiilor pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile și pentru infrastructura conexă de rețea, precum și bunele practici care vizează depășirea a acestor obstacole.

               (14)Obstacolele administrative au devenit mai semnificative datorită îmbunătățirilor aduse în privința altor obstacole, precum costurile tehnologice, care au scăzut dramatic în ultimii zece ani, sau aspectele financiare, atenuate de reducerile de costuri și de numărul tot mai mare al contractelor de achiziție de energie electrică din surse regenerabile la nivel de întreprinderi.

               (15)Prezenta recomandare abordează aceste preocupări, solicitând găsirea de soluții în contextul cadrului juridic existent. Ea nu aduce atingere dreptului Uniunii, în special în domeniul energiei și mediului, și nici obligațiilor care decurg din acesta. Prezenta recomandare nu aduce atingere nici normelor Uniunii în domeniul concurenței, în special articolele 101, 102 și 106 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și nici practicii decizionale a Comisiei în materie de asigurare a respectării normelor Uniunii în domeniul concurenței.

               (16)În paralel cu prezenta recomandare a fost adoptată o propunere legislativă de modificare și de consolidare a dispozițiilor Directivei (UE) 2018/2001 legate de procedurile administrative. Întrucât este urgent să se accelereze implementarea proiectelor în domeniul energiei din surse regenerabile, statele membre ar trebui să înceapă, cât mai curând posibil, să identifice zone terestre și marine adecvate și să pregătească planuri pentru zonele care sunt deosebit de adecvate („zone prioritare pentru energia din surse regenerabile”), în conformitate cu articolul 15b din propunerea de modificare a Directivei (UE) 2018/2001 privind acordarea autorizațiilor.

               (17)Amenajarea spațiului maritim reprezintă un instrument esențial pentru identificarea viitoarelor zone dedicate implementării energiei din surse regenerabile, precum și pentru facilitarea utilizărilor multiple ale spațiului maritim, inclusiv conservarea și protecția mediului marin. Directiva privind amenajarea spațiului maritim
                  7
                prevede obligația statelor membre de a-și adopta planurile naționale de amenajare a spațiului maritim până la 31 martie 2021. Comisia îndeamnă statele membre care nu au transpus încă integral Directiva privind amenajarea spațiului maritim să își stabilească și să își adopte planul național
                  8
               .

               (18)Obstacolele rezultate din procedurile de acordare a autorizațiilor ar putea afecta, de asemenea, introducerea viitoare a tehnologiilor inovatoare în domeniul decarbonizării, care sunt necesare pentru realizarea neutralității climatice. Crearea unor spații de testare în materie de reglementare, adică a unor spații pentru testarea, într-un mediu real, a tehnologiilor, produselor, serviciilor sau abordărilor inovatoare, care nu respectă pe deplin cadrul juridic și de reglementare existent, ar putea să sprijine inovarea și să faciliteze adaptarea ulterioară a mediului de reglementare pentru a le integra.

               (19)Dezvoltarea proiectelor în domeniul energiei din surse regenerabile finanțate parțial sau total prin contracte de achiziție la nivel de întreprinderi va contribui la accelerarea adoptării energiei din surse regenerabile. De asemenea, contractele de achiziție la nivel de întreprinderi oferă beneficii directe consumatorilor finali, inclusiv printr-o ofertă de prețuri competitive și previzibile la energie și prin contribuția adusă la agenda societăților din Uniune privind responsabilitatea socială a întreprinderilor.

               (20)În pofida creșterii anuale a numărului de contractele de achiziție la nivel de întreprinderi în ultimii cinci ani, procentajul proiectelor în domeniul energiei din surse regenerabile finanțate direct de întreprinderile achizitoare este de numai 15-20 % din piața anuală. De asemenea, adoptarea contractelor de achiziție la nivel de întreprinderi este limitată în principal la anumite state membre, la energia electrică ca purtător de energie și la societățile multinaționale mari orientate spre consumatori.

               (21)În paralel cu prezenta recomandare, Comisia pune la dispoziție seturi de date consolidate digital cu privire la o gamă largă de factori energetici și de mediu relevanți prin intermediul Laboratorului de geografie pentru energie și industrie
                  9
                (Energy and Industry Geography Lab, EIGL), pentru a ajuta statele membre să identifice „zone prioritare” pentru energia din surse regenerabile, în vederea implementării rapide a noilor proiecte în domeniul energiei din surse regenerabile. Comisia intenționează să dezvolte acest instrument de cartografiere prin încorporarea unor seturi de date suplimentare și a unor linkuri la instrumentele digitale de amenajare teritorială ale statelor membre,

               ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               DEFINIȚIE

               (1)În sensul prezentei recomandări și al orientărilor însoțitoare, proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile sunt înțelese ca incluzând instalații de producție pentru generarea de energie din surse regenerabile, astfel cum este definită în Directiva privind energia din surse regenerabile (inclusiv sub formă de hidrogen din surse regenerabile), precum și activele necesare pentru racordarea lor la rețea și pentru stocarea energiei produse.

               PROCEDURI MAI RAPIDE ȘI DE MAI SCURTĂ DURATĂ

               (2)Statele membre ar trebui să asigure faptul că planificarea, construirea și exploatarea instalațiilor de producție a energiei din surse regenerabile, racordarea lor la rețeaua de energie electrică, de gaz și de căldură, precum și rețeaua aferentă în sine și activele de stocare se califică pentru cea mai favorabilă procedură disponibilă în procedurile lor de planificare și de acordare a autorizațiilor și sunt considerate ca fiind de interes public major și în interesul siguranței publice, având în vedere propunerea legislativă de modificare și de consolidare a dispozițiilor Directivei (UE) 2018/2001 legate de procedurile administrative și fără a aduce atingere dreptului Uniunii.

               (3)Statele membre ar trebui să instituie termene clar definite, accelerate și cât mai scurte cu putință pentru toate etapele necesare în vederea acordării autorizațiilor de construcție și de exploatare a proiectelor în domeniul energiei din surse regenerabile, specificând cazurile în care aceste termene pot fi extinse și în ce condiții. Statele membre ar trebui să stabilească termene maxime obligatorii pentru toate etapele relevante ale procedurii de evaluare a impactului asupra mediului. Durata procedurilor de acordare a autorizațiilor pentru instalarea echipamentelor de energie solară în structuri artificiale ar trebui să fie limitată la cel mult trei luni.

               (4)Statele membre ar trebui să instituie calendare și să prevadă norme procedurale specifice în vederea asigurării eficienței procedurilor juridice legate de accesul la justiție pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile.

               (5)Statele membre ar trebui să elaboreze un proces unic și unificat de depunere a cererilor pentru întreaga procedură administrativă de solicitare și de acordare a autorizațiilor. Ar trebui să se acorde prioritate cererilor simultane în raport cu cele secvențiale, în cazul în care sunt necesare autorizații diferite, inclusiv pentru proiectele de rețea inter-relaționate.

               (6)Statele membre ar trebui să le permită solicitanților să actualizeze la timp specificațiile tehnologice ale proiectelor lor, în intervalul dintre depunerea cererii de autorizare și etapa de construcție a proiectelor, pentru a facilita adoptarea de tehnologii inovatoare.

               (7)Atunci când pun în aplicare prezentele recomandări, statele membre ar trebui să recurgă la practicile descrise în capitolul I secțiunea 2 din orientările incluse în anexa la prezenta recomandare.

               FACILITAREA PARTICIPĂRII CETĂȚENILOR ȘI A COMUNITĂȚILOR

               (8)Statele membre ar trebui să stimuleze participarea cetățenilor, inclusiv a celor din gospodăriile cu venituri mici și medii, și a comunităților de energie la proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile, precum și să ia măsuri pentru a încuraja transferarea beneficiilor tranziției energetice asupra comunităților locale, sporind astfel nivelul de acceptare și de angajament al publicului.

               (9)Statele membre ar trebui să pună în aplicare proceduri simplificate de acordare a autorizațiilor pentru comunitățile de energie din surse regenerabile, inclusiv pentru racordarea la rețea a instalațiilor deținute de comunități, și să reducă la minimum procedurile și cerințele privind autorizarea producției, inclusiv pentru autoconsumatorii de energie din surse regenerabile.

               (10)Atunci când pun în aplicare prezentele recomandări, statele membre ar trebui să recurgă la practicile descrise în capitolul I secțiunea 5 litera (c) și secțiunea 6 litera (a) din orientările incluse în anexa la prezenta recomandare.

               ÎMBUNĂTĂȚIREA COORDONĂRII INTERNE

               (11)Statele membre ar trebui să asigure raționalizarea și coordonarea eficace între nivelul național, regional și municipal în ceea ce privește rolurile și responsabilitățile autorităților competente, precum și legislația, reglementările și procedurile aplicabile pentru autorizarea proiectelor în domeniul energiei din surse regenerabile.

               (12)Statele membre ar trebui să desemneze un ghișeu unic pentru acordarea autorizațiilor pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile prevăzute în Directiva (UE) 2018/2001, astfel încât să limiteze la strictul necesar numărul de autorități implicate și să sporească la maximum eficiența, luând în considerare resursele publice și beneficiile concentrării expertizei tehnologice, juridice și de mediu.

               (13)Statele membre ar trebui să introducă norme prin care să asigure faptul că lipsa unui răspuns, în termenele stabilite, din partea autorității sau autorităților competente conduce la acceptarea unei anumite cereri în etapa relevantă a procedurii de acordare a autorizațiilor pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile (așa-numita „aprobare tacită din partea administrației”), cu excepția cazului în care răspunsul autorităților respective este necesar în temeiul legislației Uniunii sau al legislației naționale.

               (14)Atunci când pun în aplicare prezentele recomandări, statele membre ar trebui să recurgă la practicile descrise în capitolul I secțiunea 3 din orientările incluse în anexa la prezenta recomandare.

               PROCEDURI CLARE ȘI DIGITALIZATE

               (15)Statele membre ar trebui să comunice solicitanților, la începutul procedurii de acordare a autorizațiilor pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile, informații clare, complete și transparente cu privire la toate cerințele și etapele procedurale, inclusiv la procedurile de contestare.

               (16)Statele membre ar trebui să introducă proceduri complet digitalizate de acordare a autorizațiilor și mijloace de comunicare electronice, pentru a înlocui utilizarea hârtiei. Informațiile relevante, inclusiv modele de cereri, studii și date de mediu, precum și informații privind opțiunile pentru participarea publicului și taxele administrative, ar trebui să fie puse la dispoziția dezvoltatorilor de proiecte în mod centralizat, în cadrul unui manual de proceduri online.

               (17)Atunci când pun în aplicare prezentele recomandări, statele membre ar trebui să recurgă la practicile descrise în capitolul I secțiunea 3 din orientările incluse în anexa la prezenta recomandare.

               RESURSE UMANE SI COMPETENȚE SUFICIENTE

               (18)Statele membre ar trebui să asigure că organismele lor însărcinate cu acordarea autorizațiilor și autoritățile lor responsabile cu efectuarea evaluărilor de mediu dispun de personal adecvat și suficient, cu competențe și calificări relevante.

               (19)Statele membre ar trebui să recurgă la oportunitățile de finanțare disponibile la nivelul Uniunii și la nivel național pentru activități de perfecționare și de conversie profesională, în special la nivel regional și local, precum și să aibă în vedere stabilirea unei alianțe pentru cooperare sectorială în domeniul competențelor, pentru a elimina lacunele în materie de competențe ale personalului responsabil cu procedurile de acordare a autorizațiilor și cu evaluările de mediu.

               (20)Atunci când pun în aplicare prezentele recomandări, statele membre ar trebui să recurgă la practicile descrise în capitolul I secțiunea 4 din orientările incluse în anexa la prezenta recomandare.

               O MAI BUNĂ IDENTIFICARE ȘI AMENAJARE A ZONELOR ADECVATE PENTRU PROIECTE

               (21)Statele membre ar trebui să identifice rapid zone terestre și marine adecvate pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile, care să fie compatibile cu planurile lor naționale privind energia și clima și cu contribuția lor la atingerea obiectivului revizuit pentru 2030 privind energia din surse regenerabile. În cadrul acestui proces de cartografiere, anumite zone limitate și clar definite ar trebui desemnate ca deosebit de adecvate pentru dezvoltarea energiei din surse regenerabile (zone prioritare pentru energia din surse regenerabile), evitând totodată, pe cât posibil, zonele valoroase din punct de vedere ecologic și acordând prioritate, printre altele, terenurilor degradate care nu pot fi utilizate pentru agricultură. În acest scop, statele membre sunt încurajate să recurgă la seturile de date actualizate disponibile în Laboratorul de geografie pentru energie și industrie
                  10
                („EIGL”).

               (22)Statele membre ar trebui să limiteze „zonele de excludere”, în care nu poate fi dezvoltată energia din surse regenerabile, la strictul necesar. Ele ar trebui să furnizeze informații clare și transparente, însoțite de justificări rezonabile, cu privire la restricțiile legate de distanța față de zonele rezidențiale și față de zonele utilizate de aviația militară și civilă. Restricțiile ar trebui să fie bazate pe dovezi și desemnate astfel încât să își atingă scopul prevăzut, sporind totodată la maximum disponibilitatea spațiului pentru dezvoltarea proiectelor și luând în considerare și alte constrângeri legate de amenajarea teritoriului.

               (23)Statele membre ar trebui să raționalizeze cerințele privind evaluarea impactului asupra mediului pentru proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile, în măsura în care este posibil din punct de vedere juridic, aplicând orientările tehnice disponibile privind reconcilierea implementării energiei din surse regenerabile cu legislația Uniunii în domeniul mediului și integrând evaluarea impactului asupra mediului cu alte evaluări de mediu aplicabile, în cadrul unei proceduri comune. Statele membre ar trebui să utilizeze în mod sistematic stabilirea domeniului de aplicare (scoping)
                  11
                sau să o facă obligatorie, pentru a îmbunătăți calitatea procesului de evaluare a impactului asupra mediului.

               (24)Statele membre ar trebui să se asigure că uciderea sau perturbarea unor specimene individuale de păsări sălbatice și din specii protejate în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului
                  12
                nu reprezintă un obstacol în calea dezvoltării proiectelor în domeniul energiei din surse regenerabile, impunând proiectelor respective să integreze, după caz, măsuri de atenuare menite să prevină, pe cât posibil, în mod eficace, uciderea sau perturbarea, monitorizând eficacitatea acestora și luând măsuri suplimentare, în funcție de necesități, pe baza informațiilor obținute în urma monitorizării, pentru a se evita orice impact negativ semnificativ în rândul populației din speciile vizate. În cazul în care se procedează în acest mod, uciderea sau perturbarea accidentală a unor specimene individuale nu ar trebui să fie considerată deliberată și, prin urmare, nu ar trebui să intre sub incidența articolului 12 alineatul (1) din Directiva 92/43/CEE și nici a articolului 5 din Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului
                  13
               .

               (25)Statele membre ar trebui să încurajeze implicarea timpurie a publicului în definirea planurilor de amenajare a teritoriului, să promoveze utilizarea multiplă a siturilor și să asigure transparența cu privire la locul și la modul în care pot fi construite sau instalate proiectele în domeniul energiei din surse regenerabile, inclusiv instalațiile de mici dimensiuni de la nivel municipal. Statele membre ar trebui să aibă în vedere planificarea coordonată a rețelelor și a capacităților de producție a energiei din surse regenerabile la toate nivelurile, inclusiv în contextul cooperării regionale.

               (26)Atunci când pun în aplicare prezentele recomandări, statele membre ar trebui să recurgă la practicile descrise în capitolul I secțiunea 5 din orientările incluse în anexa la prezenta recomandare.

               FACILITAREA RACORDĂRII LA REȚEA

               (27)Statele membre ar trebui să pună în aplicare planificarea pe termen lung a rețelei și să prevadă investiții compatibile cu expansiunea planificată a capacităților de producție a energiei din surse regenerabile, luând în considerare cererea viitoare și obiectivul privind neutralitatea climatică.

               (28)Statele membre ar trebui să stabilească proceduri simplificate pentru retehnologizarea instalațiilor existente de energie din surse regenerabile, inclusiv proceduri pentru evaluările de mediu, și să adopte o procedură de notificare simplă pentru racordarea acestora la rețea acolo unde nu se preconizează niciun impact negativ semnificativ asupra mediului sau la nivel social.

               (29)Statele membre ar trebui să asigure faptul că operatorii de sistem (i) aplică o procedură transparentă și digitală pentru aplicațiile de racordare la rețea; (ii) furnizează informații privind capacitatea rețelei și (iii) optimizează utilizarea capacității rețelei prin autorizarea utilizării acesteia de către centrale electrice care combină mai multe tehnologii complementare.

               (30)Statele membre ar trebui să garanteze securitatea juridică în ceea ce privește reconfigurarea conductelor de gaze naturale pentru transportul hidrogenului, indicând în mod clar ce autorizații vor fi necesare și permițând păstrarea drepturilor obținute în temeiul autorizațiilor existente.

               (31)Atunci când pun în aplicare prezentele recomandări, statele membre ar trebui să recurgă la practicile descrise în capitolul I secțiunea 6 din orientările incluse în anexa la prezenta recomandare.

               PROIECTE INOVATOARE

               (32)Statele membre sunt încurajate să instituie spații de testare în materie de reglementare pentru a acorda scutiri specifice de la cadrul legislativ sau de reglementare național, regional sau local pentru tehnologiile, produsele, serviciile sau abordările inovatoare, cu scopul de a facilita acordarea autorizațiilor în sprijinul implementării și al integrării în sistem a energiei din surse regenerabile, a stocării sau a altor tehnologii de decarbonizare, în conformitate cu legislația Uniunii.

               FACILITAREA CONTRACTELOR DE ACHIZIȚIE DE ENERGIE ELECTRICĂ

               (33)Statele membre ar trebui să elimine rapid orice obstacole administrative și de piață nejustificate din calea contractelor de achiziție de energie din surse regenerabile la nivel de întreprinderi, în special pentru a accelera adoptarea acestor contracte de către întreprinderile mici și mijlocii.

               (34)Statele membre ar trebui să conceapă, să programeze și să implementeze scheme de sprijin – și garanții de origine – astfel încât acestea să fie compatibile cu contractele de achiziție de energie din surse regenerabile la nivel de întreprinderi, să le completeze și să permită încheierea acestora.

               (35)Atunci când pun în aplicare prezentele recomandări, statele membre ar trebui să recurgă la practicile descrise în capitolul II din orientările incluse în anexa la prezenta recomandare.

               MONITORIZARE, RAPORTARE ȘI EXAMINARE

               (36)Statele membre ar trebui să instituie un punct de contact însărcinat cu monitorizarea periodică a principalelor blocaje din cadrul procesului de acordare a autorizațiilor și cu soluționarea problemelor întâmpinate de dezvoltatorii de proiecte în domeniul energiei din surse regenerabile.

               (37)Statele membre ar trebui să comunice Comisiei, o dată la doi ani, începând cu luna martie 2023, în cadrul rapoartelor naționale intermediare integrate privind energia și clima care urmează să fie transmise în temeiul articolului 17 din Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului
                  14
               , toate informațiile detaliate disponibile cu privire la stadiul punerii în aplicare a prezentei recomandări.

               (38)Comisia va examina punerea în aplicare a prezentei recomandări după doi ani de la adoptare și va evalua dacă sunt necesare măsuri suplimentare, ținând seama de informațiile transmise de statele membre.

               Adoptată la Bruxelles, 18.5.2022

                     Pentru Comisie

                     Kadri SIMSON
                     Membru al Comisiei

                     (1)

                        Regulamentul (UE) 2021/1119 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 iunie 2021 de instituire a cadrului pentru realizarea neutralității climatice și de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 401/2009 și (UE) 2018/1999 („Legea europeană a climei”) (JO L 243, 9.7.2021, p. 1).

                     (2)

                        Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, REPowerEU: acțiuni europene comune pentru o energie mai accesibilă ca preț, sigură și durabilă, COM(2022)108 final.

                     (3)

                        Directiva 2001/77/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind promovarea electricității produse din surse de energie regenerabile pe piața internă a electricității (JO L 283, 27.10.2001, p. 33).

                     (4)

                        Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO L140, 5.6.2009, p. 16).

                     (5)

                        Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (JO L 328, 21.12.2018, p. 82).

                     (6)

                        Regulamentul (UE) 2021/240 al Parlamentului European și al Consiliului din 10 februarie 2021 de instituire a unui Instrument de sprijin tehnic.

                     (7)

                        Directiva 2014/89/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 iulie 2014 de stabilire a unui cadru pentru amenajarea spațiului maritim (JO L 257, 28.8.2014, p. 135–145).

                     (8)

                        A se vedea raportul intermediar al Comisiei privind punerea în aplicare a Directivei privind amenajarea spațiului maritim, COM(2022)185 din 3 mai 2022.

                     (9)

                  https://energy-industry-geolab.jrc.ec.europa.eu/

                     (10)

                        https://ec.europa.eu/energy-industry-geography-lab.

                     (11)

                        Stabilirea domeniului de aplicare înseamnă emiterea unui aviz cu privire la domeniul de aplicare și la nivelul de detaliu al informațiilor de mediu care trebui transmise sub forma unui raport de evaluare a impactului asupra mediului.

                     (12)

                        Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (JO L 206, 22.7.1992, p. 7).

                     (13)

                        Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (JO L 20, 26.1.2010, p. 7).

                     (14)

                        Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2018 privind guvernanța uniunii energetice și a acțiunilor climatice, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 663/2009 și (CE) nr. 715/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului, a Directivelor 94/22/CE, 98/70/CE, 2009/31/CE, 2009/73/CE, 2010/31/UE, 2012/27/UE și 2013/30/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, a Directivelor 2009/119/CE și (UE) 2015/652 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 328, 21.12.2018, p. 1).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 22.5.2017
            COM(2017) 516 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2017și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru 2017

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2017

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru 2017

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 9 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  2
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  3
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  4
               , care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 910 martie 2017. La 16 noiembrie 2016, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă
                  5
               , în care nu a identificat Ungaria ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (2)Raportul de țară al Ungariei din 2017
                  6
                a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele realizate de Ungaria în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori și progresele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)La data de 2 mai 2017, Ungaria și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017 și Programul de convergență pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost încorporate de statele membre în programele pentru perioada 2014-2020 finanțate din fondurile structurale și de investiții europene („fondurile ESI”). Astfel cum se prevede în legislația care reglementează fondurile ESI
                  7
               , Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască programele relevante finanțate din fondurile ESI și să propună modificări la acestea, dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante specifice țării. Comisia a furnizat orientări suplimentare cu privire la aplicarea acestor norme
                  8
               .

               (5)În prezent, Ungaria se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și face obiectul regulii privind datoria. În cadrul Programului său de convergență pentru 2017, guvernul preconizează o deteriorare a deficitului global de la 1,8 % în 2016, la 2,4 % atât în 2017, cât și în 2018, precum și o îmbunătățire treptată în anii următori până la 1,2 % din PIB până în 2021. Se preconizează respectarea până în 2020 a obiectivului bugetar pe termen mediu – un deficit structural de 1,7 % din PIB până în 2016, revizuit la 1,5 % din PIB începând din 2017. Cu toate acestea, pe baza soldului structural recalculat
                  9
               , obiectivul bugetar pe termen mediu nu ar fi îndeplinit pe durata perioadei acoperite de program. Conform Programului de convergență, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea treptat la aproximativ 61 % până la sfârșitul anului 2021. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este favorabil, ceea ce prezintă riscuri legate de punerea în aplicare a obiectivelor privind deficitul.

               (6)Din Programul de convergență pentru 2017 reiese că impactul bugetar al afluxului excepțional de refugiați și al măsurilor legate de securitate în 2016 și 2017 este semnificativ, prezentându-se dovezi convingătoare privind amploarea și natura acestor costuri bugetare suplimentare. Potrivit Comisiei, cheltuielile suplimentare eligibile s-au ridicat, în 2015, la 0,04 % din PIB pentru afluxul excepțional de refugiați și nu există nicio cheltuială eligibilă suplimentară în ceea ce privește fluxurile de refugiați în 2016. Cheltuielile suplimentare eligibile privind măsurile legate de securitate s-au ridicat la 0,04 % din PIB în 2016. În 2017, nu se așteaptă nicio altă majorare a cheltuielilor legate de afluxul excepțional de refugiați, în timp ce impactul bugetar suplimentar al măsurilor legate de securitate este estimat în prezent la 0,14 % din PIB. Dispozițiile articolului 5 alineatul (1) și ale articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 acoperă aceste cheltuieli suplimentare, afluxul de refugiați și gravitatea amenințării teroriste constituind evenimente neobișnuite, al căror impact asupra finanțelor publice ale Ungariei este important, iar sustenabilitatea finanțelor publice nu ar fi compromisă în cazul unei abateri temporare de la traiectoria de ajustare stabilită pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu. Prin urmare, pentru a se ține seama de costurile suplimentare legate de securitate, a fost redusă ajustarea necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pentru 2016. În ceea ce privește anul 2017, o evaluare finală, care va include și sumele eligibile, va fi realizată în primăvara anului 2018 pe baza datelor observate care vor fi furnizate de autoritățile maghiare.

               (7)La data de 12 iulie 2016, Consiliul a recomandat Ungariei să realizeze o ajustare bugetară anuală de 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2017. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, există riscul ca în 2017 să apară o abatere semnificativă de la acest obiectiv.

               (8)Având în vedere situația sa fiscală, în special nivelul datoriei, se așteaptă ca în 2018 Ungaria să efectueze ajustări în continuare în vederea atingerii obiectivului său bugetar pe termen mediu, care prevede un deficit structural de 1,5 % din PIB. În conformitate cu matricea de ajustare convenită de comun acord în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere, ajustarea respectivă se traduce prin cerința ca rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete
                  10
                să nu depășească 2,8 % în 2018. Aceasta ar corespunde unei ajustări structurale de 1,0 % din PIB. Dacă se mențin politicile actuale, există riscul ca în 2018 să se înregistreze o abatere semnificativă de la această cerință. În același timp, se preconizează că Ungaria va îndeplini regula privind datoria în 2017 și în 2018. În ansamblu, Consiliul este de părere că vor fi necesare măsuri suplimentare începând cu 2017 pentru a se asigura respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 1466/97, evaluarea planurilor și rezultatelor bugetare ar trebui să țină seama de echilibrul bugetar al statului membru având în vedere condițiile ciclice. Astfel cum s-a reamintit în comunicarea Comisiei care însoțește aceste recomandări specifice fiecărei țări, evaluarea rezultatelor bugetare pentru 2018 va trebui să ia în considerare în mod corespunzător obiectivul de a atinge o orientare fiscală care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice ale Ungariei. În acest context, Comisia intenționează să utilizeze marja de apreciere aplicabilă având în vedere situația ciclică a Ungariei.

               (9)Competitivitatea și potențialul de creștere al Ungariei sunt încetinite de nivelul scăzut al investițiilor private și de productivitatea scăzută. Factorii care afectează în mod negativ mediul de afaceri și investițiile întreprinderilor sunt legați mai ales de deficiențele în ceea ce privește performanța instituțională și guvernanța. Schimbările frecvente în cadrul de reglementare și cel fiscal sunt unul dintre cele mai mari obstacole în calea desfășurării de activități economice în Ungaria, nivelul de implicare a părților interesate și al elaborării de politici bazate pe date concrete fiind insuficient. Barierele de reglementare din sectorul serviciilor au, de asemenea, tendința de a limita dinamica pieței și de a împiedica investițiile. Reglementările restrictive, inclusiv în sectorul comerțului cu amănuntul, limitează concurența în sectorul serviciilor și au un efect negativ asupra climatului de afaceri.

               (10)În Ungaria, ponderea totală a taxelor și a impozitelor în PIB rămâne cu mult peste cele din regiune și există în continuare o serie de provocări în sistemul fiscal. Guvernul a redus contribuțiile angajatorilor la asigurările sociale cu 5 puncte procentuale în 2017 și este planificată o reducere suplimentară de 2 puncte procentuale pentru 2018. Măsura a redus în mod semnificativ sarcina fiscală suportată de persoanele cu venituri reduse, însă aceasta se menține la un nivel ridicat. Acest lucru este valabil în special pentru persoanele cu venituri reduse fără copii, în cazul acestora sarcina fiscală fiind în continuare printre cele mai ridicate din UE. Sistemul fiscal rămâne complex. În pofida unei tendințe descendente începând din 2013, taxele sectoriale – dintre care unele au încă un puternic efect de denaturare – au în continuare tendința de a complica sistemul fiscal și de a reduce încrederea investitorilor. Complexitatea și incertitudinea sistemului fiscal, asociate cu un nivel ridicat al costurilor de asigurare a conformității și al sarcinilor administrative, continuă să aibă un efect negativ asupra încrederii investitorilor în Ungaria.

               (11)Deficiențele în ceea ce privește performanța instituțională afectează climatul de afaceri și reduc potențialul de creștere al economiei. În special, în pofida unor îmbunătățiri recente și a modificării legii privind achizițiile publice, progresele înregistrate cu privire la consolidarea transparenței și a concurenței în domeniul achizițiilor publice sunt încă limitate și nu sunt încă disponibile date concrete privind aceste progrese. Actuala strategie în domeniul achizițiilor publice electronice reprezintă o bază solidă pentru creșterea transparenței, însă este necesară monitorizarea punerii în aplicare și a impactului acesteia asupra eficienței și transparenței. Riscurile de corupție rămân ridicate, afectând în mod negativ climatul de afaceri, și există diferențe semnificative în ceea ce privește măsurile luate pentru a aborda această problemă. Ungaria se confruntă, de asemenea, cu întârzieri privind punerea în aplicare a strategiei sale în materie de achiziții publice electronice. Acest lucru împiedică introducerea în timp util a achizițiilor publice electronice în Ungaria și subminează obiectivul privind consolidarea transparenței și creșterea concurenței.

               (12)Situația în sectorul serviciilor, inclusiv în cel al comerțului cu amănuntul, este în continuare deosebit de dificilă în Ungaria. Pe parcursul anului trecut, guvernul maghiar a continuat să intervină pe piețe deschise anterior concurenței și a adoptat noi cerințe mai stricte privind serviciile de transport de călători operate de către centrele de dispecerat independente. Guvernul maghiar nu a luat nicio măsură importantă pentru a simplifica mediul de reglementare în sectorul serviciilor, în special în cele privind comerțul cu amănuntul, serviciile publice de gestionare a deșeurilor, publicarea și distribuția manualelor școlare și sistemele de plată mobile. În sectorul comerțului cu amănuntul, lipsesc orientări clare cu privire la acordarea autorizației de a deschide noi magazine cu o suprafață mai mare de 400 m². Aceasta contribuie la o mai mare lipsă de transparență și predictibilitate în cadrul sectorului. Persistența barierelor de reglementare în sectorul serviciilor, inclusiv în cel al comerțului cu amănuntul, limitează dinamica pieței și împiedică investițiile, generând totodată incertitudini pentru investitori, în special pentru cei internaționali.

               (13)Pentru a sprijini competitivitatea și potențialul de creștere al Ungariei pe termen mediu, este esențială realizarea unor reforme structurale pentru promovarea investițiilor în capitalul uman, în special în educație și sănătate, precum și pentru îmbunătățirea în continuare a funcționării pieței muncii. Îmbunătățirea echității sociale va fi, de asemenea, esențială pentru realizarea unei creșteri mai favorabile incluziunii.

               (14)Performanța în ceea ce privește asigurarea competențelor de bază rămâne scăzută conform standardelor internaționale. Sondajul PISA din 2015 privind sistemele de învățământ a arătat o înrăutățire semnificativă a performanțelor școlare și faptul că impactul exercitat de mediul socioeconomic al elevilor asupra rezultatelor educaționale este unul dintre cele mai ridicate din UE. Impactul pe care tipul școlilor îl are asupra rezultatelor în materie de educație este semnificativ. Se preconizează că reducerea numărului orelor de predare la disciplinele științifice în cadrul școlilor medii profesionale începând cu 2016 va amplifica întârzierile acumulate în Ungaria cu privire la competențele științifice. Proporția persoanelor care au părăsit timpuriu școala a stagnat în ultimii 5 ani și rămâne deosebit de ridicată în rândul populației rome. Repartizarea elevilor defavorizați între școli este inegală, iar copiii romi frecventează din ce în ce mai mult școli și clase în care majoritatea elevilor sunt romi. Au fost instituite măsuri de sprijinire a formării profesorilor, a învățământului preșcolar și a performanțelor școlare, precum și de combatere a părăsirii timpurii a școlii în rândul romilor. Cu toate acestea, lipsesc măsuri cuprinzătoare și sistematice de combatere a segregării. Cererea din ce în ce mai mare de forță de muncă înalt calificată nu este însoțită de un număr suficient de mare de candidați pentru învățământul superior și de rate de absolvire adecvate. Modificarea Legii privind învățământul superior, adoptată în 2017, ar putea deteriora și mai mult situația existentă.

               (15)Piața forței de muncă a evoluat favorabil în ultimii ani, rata șomajului revenind la nivelul de dinainte de criză. Ocuparea forței de muncă a atins niveluri record datorită creării de locuri de muncă în sectorul privat și a programului de lucrări publice, care este în continuare politica activă în domeniul pieței forței de muncă de cea mai mare amploare în Ungaria, cu peste 200 000 de participanți. În ultimii ani, a fost adoptată o serie de măsuri pentru a facilita tranziția de la acest program la piața primară a forței de muncă. Cu toate acestea, programul nu este încă suficient de bine orientat și eficacitatea acestuia în ceea ce privește reintegrarea participanților pe piața deschisă a forței de muncă continuă să fie limitată. În același timp, unele sectoare se confruntă cu o penurie tot mai mare a forței de muncă. Sunt în curs de consolidare alte politici active în domeniul pieței forței de muncă, parțial cu sprijinul fondurilor UE, însă sunt necesare eforturi suplimentare pentru a facilita tranzițiile eficiente către piața primară a forței de muncă. Sistemul de stabilire a profilurilor șomerilor este operațional, însă nu încă pe deplin eficace. Diferențele de gen în ocuparea forței de muncă au crescut în ultimii ani, impactul faptului de a avea copii asupra ocupării forței de muncă în rândul femeilor fiind unul dintre cele mai ridicate din UE. Rata de participare la forța de muncă este afectată de situația relativ precară în materie de sănătate și de inegalitatea accesului la asistență medicală. Participarea partenerilor sociali în procesul de elaborare a politicilor este limitată.

               (16)Unii indicatori ai sărăciei au revenit la nivelurile de dinainte de criză, însă rămân peste media UE. Nivelul de sărăcie în rândul copiilor și al romilor rămâne deosebit de ridicat, deși este în scădere. O mare parte a romilor care sunt încadrați profesional lucrează în cadrul programului de lucrări publice. Integrarea efectivă a acestora pe piața deschisă a forței de muncă rămâne limitată până în prezent.

               (17)Caracterul adecvat al asistenței sociale și al prestațiilor de șomaj, precum și nivelul de acoperire al acestora sunt limitate. Durata prestațiilor de șomaj rămâne în continuare cea mai scăzută din UE, de doar trei luni, fiind mai mică decât timpul mediu necesar de care are nevoie un șomer pentru a găsi un loc de muncă. Reforma sistemului de asistență socială din 2015 a raționalizat sistemul de beneficii sociale, însă nu pare să fi garantat instituirea unui nivel de trai uniform și corespunzător minim pentru persoanele aflate în dificultate. În ceea ce privește beneficiile administrate de autoritățile locale, există un grad ridicat de putere discreționară în ceea ce privește criteriile de eligibilitate și nivelul drepturilor, ceea ce creează incertitudini pentru beneficiari. Venitul minim garantat rămâne neschimbat și la un nivel scăzut, însă autoritățile intenționează să crească treptat nivelul prestațiilor în numerar specifice în următorii ani. Deja în 2017, trei dintre aceste prestații au fost ușor majorate. Luarea unor măsuri specifice suplimentare ar contribui la scăderea nivelului de deprivare materială a grupurilor celor mai defavorizate, în special copiii și populația romă.

               (18)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Ungariei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de convergență, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Ungariei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Ungaria, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a UE prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare.

               (19)Consiliul a examinat Programul de convergență prin prisma acestei evaluări, iar avizul său
                  11
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2017-2018, Ungaria să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să își desfășoare politica fiscală în conformitate cu cerințele prevăzute de componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere, ceea ce se traduce printr-un efort fiscal considerabil pentru 2018. Atunci când se iau măsuri de politică, ar trebui să se ia în considerare obiectivul de a atinge o orientare fiscală care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice ale Ungariei.

               2.Să finalizeze reducerea sarcinii fiscale suportate de persoanele cu venituri reduse și să simplifice structura fiscală, în special prin reducerea taxelor sectoriale cu cel mai puternic efect de denaturare. Să consolideze transparența și concurența în domeniul achizițiilor publice, prin punerea în aplicare a unui sistem electronic de achiziții publice cuprinzător și eficient, și să consolideze cadrul de combatere a corupției. Să consolideze predictibilitatea, transparența și concurența în materie de reglementare, în special în sectorul serviciilor, mai ales în cel al comerțului cu amănuntul.

               3.Să orienteze mai bine programul de lucrări publice pentru a include persoanele cele mai îndepărtate de piața muncii și să ofere un sprijin eficace persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă, pentru a facilita tranzițiile către piața forței de muncă, inclusiv prin consolidarea politicilor active în domeniul pieței forței de muncă. Să ia măsuri de îmbunătățire a rezultatelor în materie de educație și să sporească participarea grupurilor defavorizate, în special a romilor, la un învățământ general favorabil incluziunii. Să amelioreze caracterul adecvat al asistenței sociale și al prestațiilor de șomaj, precum și nivelul de acoperire și durata acestora.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  COM(2017) 516 final.

                     (3)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 și P8_TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM (2016) 725 final.

                     (5)
                  COM (2016) 728 final.

                     (6)
                  Documentul de lucru al serviciilor Comisiei SWD(2017) 82 final/2.

                     (7)
                  Articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului, JO L 347, 20.12.2013, p. 320.

                     (8)

                        COM (2014) 494 final.

                     (9)
                  Soldul structural, astfel cum a fost recalculat de Comisie pe baza informațiilor din Programul de convergență, urmând metodologia stabilită de comun acord.

                     (10)
                  Cheltuielile publice nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din fondurile Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Orice măsură cu caracter excepțional, fie pe partea de venituri, fie pe partea de cheltuieli, va fi compensată.

                     (11)
                  Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 13.5.2015
            COM(2015) 272 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al României pentru 2015și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al României pentru 2015

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al României pentru 2015

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al României pentru 2015

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
                în special articolul 9 alineatul (2),

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice
                  2
               , în special articolul 6 alineatul (1),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  3
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  4
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului de politică economică,

               întrucât:

               (1)La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice. Strategia se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre. Împreună, acestea formează „orientările integrate” de care statele membre au fost invitate să țină seama în politicile lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)La 8 iulie 2014, Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de reformă al României pentru 2014 și a emis un aviz privind Programul de convergență actualizat al României pentru 2014.

               (4)La 28 noiembrie 2014, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  5
               , care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2015. În aceeași zi, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă
                  6
               , în care a identificat România ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuat un bilanț aprofundat.

               (5)La 18 decembrie 2014, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru stimularea investițiilor, accelerarea reformelor structurale și continuarea unei consolidări bugetare responsabile și favorabile creșterii.

               (6)La 26 februarie 2015, Comisia a publicat Raportul de țară al României
                  7
                pentru 2015, în care a evaluat progresele realizate de România în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 8 iulie 2014. Raportul de țară include, de asemenea, rezultatele bilanțului aprofundat realizate în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că România se confruntă cu dezechilibre macroeconomice care necesită măsuri de politică și monitorizare. După cele trei programe UE-FMI consecutive, dezechilibrele interne și externe s-au redus în mod semnificativ. Cu toate acestea, o atenție deosebită trebuie acordată riscurilor cu care se confruntă România din cauza valorii negative relativ mari a poziției sale investiționale internaționale nete și a capacității de export reduse pe termen mediu. În sectorul bancar persistă vulnerabilități externe și interne.

               (7)La 30 aprilie 2015, România și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2015 și Programul de convergență pentru 2015. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (8)La 22 octombrie 2013, Consiliul a adoptat Decizia 2013/531/UE
                  8
               , în care s-a angajat ca până în septembrie 2015 să furnizeze României asistență financiară pe termen mediu de până la 2 miliarde EUR. Această asistență este condiționată de punerea în aplicare a unei politici economice cuprinzătoare. Deși România nu intenționează, în condițiile actuale de piață, să solicite plata vreunei tranșe, se preconizează ca asistența preventivă să contribuie la consolidarea stabilității macroeconomice, bugetare și financiare și, prin punerea în practică a reformelor structurale, la sporirea rezilienței economiei și a potențialului de creștere. După ce va ieși din cadrul programului de asistență, România va fi integrată pe deplin în cadrul semestrului european.

               (9)În prezent România face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În cadrul Programului său de convergență, România a solicitat aprobarea unei devieri temporare de 0,5 % din PIB de la traiectoria de ajustare în vederea îndeplinirii obiectivului pe termen mediu, justificată de reformele structurale planificate. Întrucât în Programul de convergență nu se oferă informații suficient de detaliate privind reformele structurale planificate, Consiliul nu este în măsură să evalueze caracterul plauzibil al acestora. România a solicitat și aplicarea clauzei privind reforma pensiilor. Eligibilitatea reformei depinde de confirmarea din partea Eurostat. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2015, deficitul structural prognozat pentru 2016, de 3,4 % din PIB, nu va asigura marja de siguranță adecvată față de valoarea de referință de 3 % din PIB a deficitului prevăzută în tratat. Prin urmare, Consiliul consideră că România nu îndeplinește cerințele pentru a beneficia de devierea temporară solicitată pentru 2016.

               (10)În Programul său de convergență pe 2015, Guvernul intenționează ca în 2015 să mențină deficitul global la 1,5 % din PIB și să îl reducă la 0,8 % din PIB în 2018. Guvernul preconizează că obiectivul pe termen mediu – un deficit structural de 1,0 % din PIB – va fi îndeplinit începând din 2016. Conform Programului de convergență, se preconizează ca ponderea datoriei publice în PIB să atingă o valoare maximă de 40,1 % în 2015 și să scadă treptat ulterior, ajungând la 37,1 % în 2018. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor previziuni bugetare este foarte optimist. Măsurile importante cu efect de creștere a deficitului, care au fost aprobate de Guvern la 25 martie și de Senat la 27 aprilie
                  9
                și incluse în previziunile Comisei din primăvara anului 2015, nu se regăsesc în Programul de convergență, deși acest lucru este impus de Codul de conduită. Nu s-au oferit suficiente detalii privind măsurile necesare pentru atingerea țintelor de deficit bugetar planificate pentru 2016 și anii următori. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2015, se preconizează ca în 2015 balanța structurală să devieze cu 0,3 % din PIB de la obiectivul pe termen mediu. Această valoare depășește ușor deviația de 0,25 % din PIB autorizată în cadrul programului de sprijinire a balanței de plăți cu condiția ca nivelul cofinanțării proiectelor finanțate de UE să respecte ceea ce s-a prevăzut în buget. Se preconizează că devierea va deveni semnificativă în 2016, ajungând la 2,4 % din PIB, când, de fapt, se impune o ajustare de 0,3 % din PIB. Prin urmare, în 2015 și 2016 vor fi necesare noi măsuri. Pe baza evaluării Programului de convergență și ținând seama de previziunile sale din primăvara anului 2015, Comisia consideră că există riscul ca România să nu respecte prevederile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (11)Cadrul bugetar al României este în general solid, însă nu este aplicat efectiv. Tendințele demografice pe termen mediu și lung și nivelul scăzut de dezvoltare a pieței forței de muncă pot pune în pericol sustenabilitatea pe termen lung a sistemului de pensii. Reforma sistemului de pensii, lansată în 2010, a adus deja unele îmbunătățiri, însă legea de egalizare a vârstei legale de pensionare pentru femei și bărbați începând din 2035, propusă de Guvern în decembrie 2013, nu a fost încă adoptată de către Camera Deputaților.

               (12)Recenta reducere a contribuțiilor la asigurările sociale plătite de angajatori a diminuat sarcina fiscală asupra costului forței de muncă, dar într-o manieră care nu și-a propus un obiectiv anume. Sarcina fiscală pentru persoanele cu venituri mici este în continuare ridicată (40 %) în comparație cu alte țări europene. Frauda fiscală și evaziunea fiscală reprezintă în continuare o provocare majoră și diminuează veniturile fiscale. S-au făcut primii pași în reorganizarea administrației fiscale din România, proces preconizat a fi de durată. Un proiect-pilot care a vizat munca nedeclarată, salariile declarate la o valoare mai mică decât cea reală și evaziunea fiscală a fost pus în aplicare în două regiuni în 2014, urmând a fi extins în continuare în 2015. Nivelul taxelor de mediu a crescut în 2014, ajungând aproape de media din UE.

               (13)Deși s-au înregistrat unele îmbunătățiri în 2014, ratele de ocupare a forței de muncă și de activitate continuă să fie scăzute în rândul femeilor, al tinerilor, al vârstnicilor și al romilor. Politicile active în domeniul pieței forței de muncă au fost revizuite, dar participarea globală la măsurile active de pe piața forței de muncă și finanțarea acestora rămân scăzute, în special în cazul formării profesionale, al sistemelor de recunoaștere a studiilor anterioare, al stimulentelor pentru mobilitate și al măsurilor care vizează șomerii pe termen lung. România a luat măsuri pentru a combate șomajul în rândul tinerilor, în special prin intermediul Garanției pentru tineret, dar au existat întârzieri în punerea lor în practică. Nu s-au înregistrat progrese în ceea ce privește oferirea unor orientări transparente privind stabilirea salariului minim. Pentru a putea oferi servicii personalizate și a avea rezultate mai coerente pentru toate grupurile vizate, Agenția Națională pentru Ocuparea Forței de Muncă ar avea nevoie de o capacitate sporită, în special în ceea ce privește personalul, și de un cadru de acțiune integrat pentru măsurile cofinanțate prin fondurile structurale și de investiții europene.

               (14)România se confruntă cu o serie de provocări în domeniul educației: rata părăsirii timpurii a școlii rămâne cu mult peste media din UE; disponibilitatea și accesul la serviciile de educație și de îngrijire a copiilor preșcolari sunt limitate, în special în zonele rurale și pentru comunitatea romilor; participarea la învățarea pe tot parcursul vieții este încă mult sub media din UE; calitatea învățământului superior și relevanța acestuia pentru piața forței de muncă sunt inadecvate, iar rata de absolvire a învățământului terțiar se clasează în continuare pe penultimul loc la nivelul UE. România a început să ia măsuri pentru depășirea acestor provocări, înregistrând progrese variabile în diferite domenii, dar nu a obținut până în prezent decât puține rezultate concrete vizibile. Se înregistrează întârzieri semnificative în adoptarea strategiei naționale pentru reducerea părăsirii timpurii a școlii. Pentru perioada 20142019 a fost conceput un program național pentru educația și îngrijirea copiilor preșcolari, care va intra în vigoare în anul școlar 2015-2016. Strategia națională de învățare pe tot parcursul vieții a înregistrat întârzieri. A fost elaborată o strategie privind învățământul terțiar cu scopul de a spori relevanța învățământului superior prin alinierea mai strânsă a acestuia la nevoile pieței forței de muncă și de a îmbunătăți accesul grupurilor defavorizate la învățământului superior. S-au pus în aplicare măsuri menite să îmbunătățească educația și formarea profesională, precum și programele de ucenicie.

               (15)Sistemul de sănătate din România se caracterizează prin rezultate slabe în urma tratamentelor, accesibilitate financiară și geografică precară, finanțare scăzută și utilizare ineficientă a resurselor. Există o dependența mare de serviciile de spitalizare și sistemul suferă din cauza rețelei spitalicești în mare parte ineficiente, a rețelelor de trimiteri slabe și fragmentate și a unui procentaj scăzut de cheltuieli destinate asistenței medicale primare. În plus, plățile informale practicate pe scară largă în sectorul public al sănătății reduc în continuare accesibilitatea, eficiența și calitatea sistemului. Diversele măsuri și reforme ale sistemului de sănătate care au fost introduse au redus deficitul de finanțare și au îmbunătățit standardele și eficiența serviciilor. Strategia Națională de Sănătate 2014-2020, care stabilește cadrul de referință strategic pentru reforma sectorului de sănătate, a fost aprobată în decembrie 2014 și trebuie în prezent pusă în aplicare. Ministerul Sănătății și Casa Națională de Asigurări de Sănătate au în vedere diverse măsuri pentru a îmbunătăți sistemul de finanțare a asistenței medicale.

               (16)Reducerea sărăciei și a excluziunii sociale continuă să fie o provocare majoră pentru România. Deși este în scădere, rata persoanelor expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială rămâne ridicată, atingând 40 % în 2013, cu mult peste media din UE. Eficacitatea transferurilor sociale (cu excepția pensiilor) în reducerea sărăciei pare limitată și este deosebit de scăzută în cazul copiilor. Transferurile sociale nu sunt legate în mod adecvat de măsurile de activare. Punerea în aplicare a reformei asistenței sociale din 2011 prezintă în continuare întârzieri. Adoptarea strategiei privind incluziunea socială și combaterea sărăciei, precum și a planurilor de acțiune conexe, a fost amânată. S-au înregistrat progrese limitate în ceea ce privește introducerea venitului minim de inserție, care ar simplifica asistența socială prin combinarea a trei transferuri sociale existente. În 2013 Guvernul a adoptat Legea privind economia socială, menită să consolideze legătura dintre transferurile sociale și măsurile de activare, însă aceasta face încă obiectul dezbaterilor în Parlament. Au fost luate puține măsuri eficace de integrare a populației rome. Cu toate acestea, în ianuarie 2015, a fost adoptată cu o oarecare întârziere o strategie revizuită pentru integrarea romilor, dar se înregistrează întârzieri în ceea ce privește punerea în aplicare a acesteia.

               (17)[Capacitatea administrativă a României este scăzută, fragmentată și caracterizată de o delegare neclară a responsabilităților, reprezentând astfel o frână pentru competitivitatea economiei. Au fost identificate cauzele fundamentale ale deficiențelor structurale și, în octombrie 2014, a fost adoptată o strategie pentru soluționarea provocărilor din administrația publică, precum și a celor legate de stabilirea priorităților și de coordonarea politicilor, împreună cu un plan de acțiune pentru punerea sa în aplicare în perioada 2014-2020. Cu toate acestea, punerea în aplicare a strategiei a fost întârziată în mod considerabil. Neregulile înregistrate în procedurile de achiziții publice au avut ca rezultat întârzieri semnificative în implementarea programelor finanțate de UE. Acestea au un impact negativ asupra mediului de afaceri și întârzie investițiile atât de necesare în infrastructură.]

               (18)S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește sporirea independenței, calității și eficienței sistemului judiciar, combaterea corupției la toate nivelurile și asigurarea executării efective a hotărârilor judecătorești. Cu toate acestea, nivelul executării efective a hotărârilor judecătorești rămâne în multe cazuri scăzut și s-au realizat progrese limitate în prevenirea și combaterea micilor acte de corupție. Aceste domenii de politică importante sunt acoperite de mecanismul de cooperare și verificare.

               (19)Întreprinderile de stat sunt afectate de o productivitate inferioară standardelor, contribuie la lipsa de lichiditate din economie, sunt o povară pentru bugetul public general - ca pasive contingente - și reprezintă 50 % din arieratele fiscale combinate ale tuturor întreprinderilor. Guvernanța corporativă este un factor esențial care determină performanța întreprinderilor de stat. Cadrul actual de guvernanță al acestora nu previne interferențele politice în gestionarea curentă a întreprinderilor și nu garantează o separare între calitatea de proprietar a autorităților și funcția acestora de elaborare a politicilor. Înainte de adoptarea Ordonanței de urgență a Guvernului nr. 109/2011 nu au fost introduse în mod sistematic norme specifice pentru întreprinderile de stat. Mai multe domenii nu fac obiectul acestei reglementări și în practică dispozițiile nu sunt întotdeauna respectate. Nu s-a înregistrat niciun progres în ceea ce privește reforma guvernanței corporative în cadrul întreprinderilor deținute de stat din sectorul energetic și cel al transporturilor.

               (20)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a României, pe care a publicat-o în raportul de țară pe 2015. De asemenea, a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate României în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în România, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos.

               (21)Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de convergență al României, iar avizul său
                  10
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (22)Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de convergență. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos.

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2015-2016, România să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să ia toate măsurile necesare pentru a finaliza programul de asistență financiară.

               2.Să limiteze abaterea de la obiectivul bugetar pe termen mediu din 2015 la maximum 0,25 % din PIB, astfel cum se specifică în cadrul programului de asistență pentru balanța de plăți 2013-2015 și, în 2016, să revină la obiectivul pe termen mediu. Să pună în aplicare strategia cuprinzătoare de respectare a obligațiilor fiscale, să consolideze sistemele de control pentru a combate munca nedeclarată și să continue procesul de egalizare a vârstei de pensionare pentru bărbați și femei.

               3.Să consolideze măsurile privind piața forței de muncă, în special în cazul tinerilor neînregistrați și al șomerilor pe termen lung. Să se asigure că Agenția Națională pentru Ocuparea Forței de Muncă dispune de personalul adecvat. Să stabilească, în consultare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, orientări clare privind stabilirea transparentă a salariului minim. Să introducă venitul minim de inserție. Să crească oferta și calitatea serviciilor de educație și îngrijire a copiilor preșcolari, în special în cazul romilor. Să adopte strategia națională pentru reducerea părăsirii timpurii a școlii. Să continue Strategia Națională de Sănătate 2014-2020 pentru a remedia aspecte precum gradul redus de accesibilitate, nivelul scăzut de finanțare și ineficiența resurselor.

               4.Să adopte legea privind reformarea guvernanței corporative a întreprinderilor de stat.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

                     (3)
                  COM(2015) 272.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  COM(2014) 902.

                     (6)
                  COM(2014) 904.

                     (7)
                  SWD(2015) 42 final.

                     (8)
                  Decizia 2013/531/UE a Consiliului din 22 octombrie 2013 prin care se acordă României asistență financiară preventivă pe termen mediu din partea Uniunii (JO L 286, 29.10.2013, p. 1).

                     (9)
                  Reduceri fiscale incluse în noul proiect de Cod fiscal.

                     (10)
                  Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.5.2016
            COM(2016) 338 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Maltei pentru 2016și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Maltei pentru 2016

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Maltei pentru 2016

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Maltei pentru 2016

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  2
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  3
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La data de 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  4
               , care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2016. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 17-18 martie 2016. La data de 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă
                  5
               , în care nu a identificat Malta ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro
                  6
               . Această recomandare a fost aprobată de Consiliul European din 18-19 februarie 2016 și a fost adoptată de Consiliu la data de 8 martie 2016. În calitate de țară a cărei monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Malta ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandărilor formulate.

               (2)Raportul de țară privind Malta pentru 2016 a fost publicat la data de 26 februarie 2016
                  7
               . Acesta a evaluat progresele realizate de Malta în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la data de 14 iulie 2015 și cele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)La data de 15 aprilie 2016, Malta și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2016 și Programul de stabilitate pentru 2016. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)Recomandările specifice fiecărei țări relevante au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza această dispoziție în Orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică
                  8
               .

               (5)În prezent, Malta se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și face obiectul regulii privind datoria. În Programul său de stabilitate pentru 2016, guvernul își propune îmbunătățirea soldului global, care să ajungă la un surplus de 0,1 % din PIB până în 2019. Soldul structural se va îmbunătăți treptat, astfel încât obiectivul bugetar pe termen mediu al Maltei - o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali - va fi atins până în 2019. Conform Programului de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea la 62,6 % în 2016 și va continua să scadă la 55,5 % în 2019. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil pentru 2016 și prudent pentru perioada 2017-2019. Cu toate acestea, măsurile necesare pentru sprijinirea, începând cu 2017, a țintelor de deficit preconizate nu au fost suficient detaliate. Potrivit previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, există un risc ridicat de deviere semnificativă de la ajustarea recomandată în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu în anii 2015 și 2016, luați împreună, care rezultă în principal din derapajul din 2015, care trebuie să fie corectat în 2016, și în ipoteza în care politicile rămân neschimbate în 2017. Derapajul din 2015 se explică parțial prin intensificarea investițiilor, în mare parte ca urmare a ratelor excepțional de ridicate de absorbție a fondurilor UE în intervalul rămas până la încheierea perioadei de programare 2007-2013. Pentru reducerea devierii în decursul celor doi ani 2015 și 2016, Programul de stabilitate pentru 2016 include măsuri suplimentare pentru 2016 care nu au putut fi însă incluse în previziunile de primăvară. Aceste măsuri vizează reducerea cheltuielilor primare (cu 0,16 % din PIB), în special în domeniile remunerării salariaților, consumului intermediar și transferurilor de capital. În plus, estimările unor măsuri în materie de venituri aferente perioadei 2016-2019 au fost revizuite în scopul de a reflecta informații mai actualizate, precum și impactul efectiv al măsurilor pentru 2015. Luate împreună, aceste măsuri au un impact de reducere a deficitului net de 0,2 % din PIB. În comparație cu previziunile Comisiei, luarea în calcul a acestor măsuri ar îmbunătăți efortul structural, iar pilonul soldului structural ar arăta o deviere medie în cei doi ani 2015-2016, în timp ce riscul de deviere semnificativă s-ar menține în 2017. Se preconizează că Malta va îndeplini criteriul de referință privind reducerea datoriei atât în 2016, cât și în 2017. Pe baza evaluării sale a Programului de stabilitate și ținând seama de previziunile Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul consideră că există riscul ca Malta să nu respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. Prin urmare, vor fi necesare măsuri suplimentare pentru asigurarea conformității în 2016 și în 2017.

               (6)Sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice rămâne o provocare în Malta. Aceasta este generată în principal de impactul bugetar al cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației, cum ar fi asistența medicală, îngrijirea pe termen lung și pensiile. Sistemul de pensii se confruntă cu o dublă provocare: realizarea sustenabilității, asigurând, în același timp, venituri adecvate din pensii. Cheltuielile cu pensiile, care au reprezentat 9,6 % din PIB, au fost mai mici decât media UE în 2013, însă se preconizează că acestea vor crește până în 2060 la 12,8 %, unul dintre cele mai ridicate procente din UE. În martie 2016, guvernul a adoptat o serie de măsuri menite să îmbunătățească sustenabilitatea și gradul de adecvare al sistemului de pensii, însă impactul bugetar nu a fost încă evaluat. Pentru a îmbunătăți caracterul adecvat al sistemului, pensia minimă națională contributivă va continua să evolueze în 2016, în vederea atingerii procentului de 60 % din venitul median până în 2027 și a extinderii acoperirii sale. Eficacitatea reformei va depinde de protejarea capacității de inserție profesională a generațiilor mai în vârstă. În afară de pensii, cheltuielile publice pentru asistența medicală și îngrijirea pe termen lung urmează să crească, conform previziunilor, mai repede decât media UE și să ajungă la 2,1 % și, respectiv, la 1,2 % din PIB. Autoritățile au adoptat o strategie națională privind sistemele de sănătate și efectuează o analiză a cheltuielilor medicale în vederea îmbunătățirii eficienței cheltuielilor. Totuși, economiile în urma acestor eforturi nu s-au materializat încă. Sustenabilitatea pe termen lung ar avea de câștigat de pe urma utilizării economiilor potențiale pentru a face față preconizatei creșteri a cheltuielilor.

               (7)Deși s-au realizat investiții semnificative, rezultatele înregistrate în domeniul educației și al formării se situează în continuare sub obiectivele-țintă. Acest fapt afectează calitatea ofertei de forță de muncă și rata de participare pe piața forței de muncă. Nivelul de instruire al forței de muncă din Malta este în continuare printre cele mai scăzute din UE. Malta pune în aplicare o strategie cuprinzătoare privind învățarea pe tot parcursul vieții, dar participarea la programele destinate acestui tip de învățare este încă limitată, în special în rândul persoanelor cu un nivel scăzut de instruire. Printre provocările din acest domeniu se numără activitățile de informare, îmbunătățirea accesului la formare și parteneriatele dintre instituțiile de educație și formare și angajatori. În 2015 s-a aprobat avizul juridic de înființare a Institutului pentru dezvoltarea profesională continuă a cadrelor didactice (Institutul pentru educație). Principalele obiective ale institutului sunt următoarele: (i) de a oferi cadrelor didactice competențele de care au nevoie în cadrul activităților lor profesionale zilnice; (ii) de a îndeplini rolul unei platforme destinate cadrelor didactice în cadrul căreia acestea să se întâlnească și să facă schimb de experiență și (ii) de a promova leadership-ul educațional. În prezent institutul se pregătește să devină operațional și se preconizează că acesta va avea rolul principal în soluționarea nevoilor cadrelor didactice în materie de dezvoltare profesională. Progresele înregistrate în acest domeniu vor trebui monitorizate.

               (8)În afară de proiectele la scară largă punctuale din perioada 2014-2015, investițiile în Malta au avut un nivel scăzut, reflectând schimbările structurale din economie și blocajele existente. Acest fapt are legătură, în principal, cu rolul tot mai mare pe care îl au sectoarele serviciilor cu o intensitate mai scăzută a capitalului, care reduce nevoile de investiții viitoare ale economiei. Cu toate acestea, persistă unele provocări care afectează activitatea de investiții în Malta, cum ar fi capacitatea insuficientă de a inova, blocajele în materie de competențe, ineficiențele din administrația publică și sistemul judiciar, sarcina de reglementare și congestionarea semnificativă a traficului.

               (9)Infrastructura de transport și logistică reprezintă unul dintre obstacolele majore în calea investițiilor străine. Costurile externe de transport suportate de economia Maltei sunt substanțiale. Acestea rezultă în principal din utilizarea ineficientă a rețelei de transport a țării și lipsa unor alternative reale la utilizarea autoturismelor personale. În plus, numărul mare de vehicule personale, poluarea și congestionarea traficului generează provocări pentru sustenabilitatea sectorului național al transporturilor. Până în prezent nu a fost pusă în aplicare o strategie cuprinzătoare în domeniul transporturilor, în pofida faptului că elaborarea unei strategii naționale în domeniul transporturilor și a unui plan general este o condiție prealabilă pentru accesarea fondurilor structurale și de investiții ale UE (2014-2020), care vor fi utilizate în scopul de a cofinanța investițiile în domeniul transporturilor.

               (10)Guvernul a luat mai multe măsuri pentru a îmbunătăți accesul la finanțare pentru întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri). Aceste măsuri au fost direcționate către furnizarea de capitaluri proprii și de capital de risc, activitate care în ultimii ani se confrunta cu un blocaj. În plus, printre măsurile viitoare se numără înființarea unui registru central al creditelor și a unei bănci de dezvoltare, precum și lansarea de către Bursa din Malta a unei platforme special concepute pentru a ajuta IMM-urile să atragă fonduri prin intermediul pieței de capital. Există în continuare dificultăți în domeniul accesului la instrumentele nebancare, dar IMM-urile din Malta beneficiază de un mediu de finanțare mai bun decât multe dintre omoloagele lor din UE.

               (11)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Maltei, pe care a publicat-o în Raportul de țară pentru 2016. De asemenea, a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Maltei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Malta, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin oferirea unei contribuții la nivelul UE în cadrul deciziilor naționale viitoare. Recomandările din cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandările 1 și 2 de mai jos.

               (12)În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său
                  9
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2016-2017, Malta să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Având în vedere riscul ridicat de deviere semnificativă, să realizeze o ajustare bugetară anuală de 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2016 și în 2017, luând măsurile structurale necesare. Să intensifice măsurile de asigurare a sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice.

               2.Să ia măsuri de creștere a ofertei de forță de muncă, în special prin participarea în mai mare măsură a persoanelor cu un nivel scăzut de calificare la învățarea pe tot parcursul vieții.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 338 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 și P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 86 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.