				|

		52013DC0367

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru perioada 2012-2016 /* COM/2013/0367 final - 2013/ () */

.
Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Ungariei pentru 2013
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de
convergență al Ungariei pentru perioada 2012-2016

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 9 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011
al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind
prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special articolul 6
alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
ocuparea forței de muncă și creștere economică,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor
economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare
acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere
durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, pe baza
propunerilor Comisiei, Consiliul a adoptat o recomandare privind
orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre
și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o
decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de
muncă ale statelor membre[5],
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
aplicate la nivel național.
(3)       La 29 iunie 2012, șefii
de stat sau de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere
economică și locuri de muncă, care oferă un cadru coerent
de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE și al
zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și
politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la
nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin
față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și
față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice
fiecărei țări.
(4)       La 6 iulie 2012,
Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de
reformă al Ungariei pentru 2012 și a emis un aviz cu privire la
Programul actualizat de convergență al Ungariei pentru perioada 2011-2015.
(5)       La 28 noiembrie 2012, Comisia
a adoptat cea de a treia analiză anuală a creșterii[6], marcând începutul semestrului
european pentru coordonarea politicilor economice din 2013. De asemenea, la 28
noiembrie 2012, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011,
Raportul privind mecanismul de alertă[7],
în care a identificat Ungaria ca fiind unul dintre statele membre pentru care
urma să fie efectuat un bilanț aprofundat.
(6)       La 14
martie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice
și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Acesta a
evidențiat că este necesar să se continue consolidarea
finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil
creșterii, să se restabilească condițiile normale de
creditare a economiei, să se promoveze creșterea și
competitivitatea, să se combată șomajul și
consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația
publică.
(7)       La 10 aprilie 2013, Comisia a
publicat rezultatele bilanțului său aprofundat pentru Ungaria[8], în temeiul articolului 5 din
Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia la care Comisia a ajuns în urma
analizei este că Ungaria se confruntă cu dezechilibre macroeconomice,
care merită să fie monitorizate și necesită măsuri de
politică decisive. În mod concret, trebuie să se acorde în continuare
o foarte mare atenție ajustării în curs a poziției
investiționale internaționale nete pronunțat negative, care este
determinată în mare măsură de reducerea gradului de îndatorare
al sectorului privat în contextul unei datorii publice ridicate și al unui
mediu de afaceri slab, astfel încât să se reducă riscul ridicat de
apariție a unor efecte negative asupra funcționării economiei.
(8)       La 24 aprilie 2013, Ungaria
și-a prezentat Programul de convergență din 2013 pentru perioada
2012-2016, iar la 22 aprilie 2013 și-a prezentat Programul național
de reformă pentru 2013. Pentru a se ține seama de legăturile
dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.
(9)       Pe baza evaluării, în
temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a Programului de
convergență din 2013 (denumit în continuare „programul”), Consiliul
consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza
proiecțiilor bugetare din program este oarecum optimist. Previziunile de
creștere realizate de autoritățile din Ungaria pentru 2013
și 2014, de 0,7 %, respectiv 1,9 %, depășesc cu
aproximativ jumătate de punct procentual previziunile Comisiei din
primăvara anului 2013. Obiectivul strategiei bugetare prezentate în cadrul
programului constă în corectarea sustenabilă a deficitului excesiv
până în 2012 și respectarea neabătută a obiectivului pe
termen mediu. Ungaria a întreprins eforturi bugetare semnificative în 2012
și, prin atingerea unui deficit bugetar de 1,9 % din PIB, a
depășit ținta de deficit de 2,5 % din PIB recomandată
de Consiliu, în parte datorită unor venituri punctuale suplimentare în
valoare de 0,2 % din PIB, care s-au adăugat celor luate deja în
considerare la momentul recomandării Consiliului. Cu toate acestea,
măsurile corective pentru anul 2012 și perioada ulterioară, mai
ales cele anunțate în toamna anului 2012, s-au axat în principal pe partea
veniturilor, concentrându-se în primul rând pe sectoarele selectate, ceea ce a pus
sub semnul întrebării sustenabilitatea eforturilor de consolidare. Conform
previziunilor Comisiei din primăvara anului 2013, pentru a corecta
deficitul excesiv într-un mod sustenabil sunt necesare eforturi suplimentare
atât pentru 2013, cât și pentru 2014. În urma publicării
previziunilor de primăvară, guvernul a adoptat un nou pachet
corectiv, iar pe baza evaluării actualizate a Comisiei se
preconizează că deficitul se va situa în continuare sub pragul de 3 %
din PIB odată aplicate noile măsuri, atât în 2013, cât și în 2014.
Programul a modificat OTM dintr-un sold structural de -1,5 % din PIB
într-unul de -1,7 % din PIB. Noul OTM respectă cerințele
Pactului de stabilitate și de creștere. În 2012, Ungaria a înregistrat
un sold structural de -0,7 % din PIB, cu mult peste OTM revizuit, iar
previziunile Comisiei din primăvara anului 2013 preconizează
menținerea soldului structural la un nivel conform cu OTM pe perioada
prognozată, de -1,1 % în 2013, respectiv de -1,8 % în 2014. Pe
baza măsurilor adoptate după publicarea previziunilor Comisiei din
primăvara anului 2013, soldul structural ar putea rămâne superior OTM
și în 2014. În 2013 și 2014, rata de creștere a cheltuielilor
publice, excluzându-se măsurile discreționare pe partea veniturilor,
va fi, în linii mari, conformă cu rata de referință pe termen
mediu a creșterii potențiale a PIB, dar se preconizează că
o va depăși semnificativ în 2015 și 2016. Prin urmare, criteriul
de referință în materie de cheltuieli nu va fi îndeplinit în cei doi
ani menționați. Potrivit intențiilor guvernului, ponderea
datoriei publice în PIB va continua să scadă pe parcursul perioadei
acoperite de program, de la 79,2 % în 2012 până la 77,2 % în 2014,
și apoi până la 73,4 % în 2016, adică se va situa în
continuare peste valoarea de referință de 60 % din PIB.
Dimpotrivă, previziunile Comisiei din primăvara anului 2013, luând în
considerare riscurile la adresa planurilor de consolidare, au anticipat doar o
scădere marginală, până la valoarea de 78,9 % din PIB în 2014,
care ar trebui să fie cu aproximativ 0,5 puncte procentuale mai
scăzută în urma noilor măsuri corective. Ungaria va parcurge o
perioadă de tranziție începând din 2013 în ceea ce privește
respectarea criteriului datoriei și, conform previziunilor Comisiei din
primăvara anului 2013, înregistrează suficiente progrese în vederea
respectării criteriului datoriei în 2013 și 2014.
(10)     Cadrul bugetar pe termen mediu
este încă pur indicativ, astfel încât orizontul planificării bugetare
se concentrează exclusiv pe exercițiul bugetar curent. Mai mult, în
pofida câtorva îmbunătățiri recente, sarcinile obligatorii
și resursele analitice ale Consiliului bugetar nu sunt încă pe
măsura dreptului de veto fără precedent al acestuia și a
nevoii de a evalua ex post în mod sistematic conformitatea cu normele
bugetare numerice. Consolidarea cadrului bugetar pe termen mediu și
extinderea competențelor obligatorii ale Consiliului Bugetar ar contribui
la îmbunătățirea solidității și a
credibilității cadrului de guvernanță bugetară recent
modernizat.
(11)     Gradul
de îndatorare al sectorului financiar din Ungaria scade într-un ritm foarte
rapid, în parte ca urmare a câtorva măsuri de politică, care au avut
un puternic impact negativ asupra profitabilității băncilor
și au contribuit la înăsprirea condițiilor de creditare.
Gestionarea calității în scădere a portofoliului reprezintă
una dintre cele mai mari provocări cu care se confruntă sectorul
financiar, împreună cu un număr tot mai mare de credite neperformante.
În ultimii ani, guvernul a adoptat o serie de măsuri în sprijinul
debitorilor în valută, în câteva cazuri fără să
întreprindă o consultare a părților interesate din sectorul
bancar. Cu toate acestea, măsurile respective nu s-au axat întotdeauna pe
debitorii aflați în dificultate. Adoptarea unei serii de măsuri
într-o perioadă scurtă de timp ar putea spori hazardul moral în
rândul debitorilor din cauza așteptării permanente de a beneficia de
sprijin public suplimentar. Criza financiară globală a demonstrat gradul
în care sistemul bancar existent ar putea obliga autoritățile
naționale să ia măsuri pentru a menține stabilitatea
financiară. Primul program de asistență financiară pentru
Ungaria sublinia nevoia de a exercita o supraveghere de ultimă oră,
care să presupună conferirea de competențe eficace în
situații de urgență autorității de supraveghere
financiară, precum și instituirea unui mecanism de rezoluție. Cu
toate că, în ultimii trei ani, competențele Autorității
maghiare de supraveghere financiară s-au extins semnificativ, legiuitorul
nu a acordat acestei autorități suficiente competențe de
monitorizare.
(12)     Ungaria nu a urmat
recomandarea din 2012 de a institui un cadru în materie de impozitare a
întreprinderilor care să fie stabil și să nu denatureze
concurența și a majorat sarcina fiscală a sectoarelor economice
selectate prin introducerea unor suprataxe sectoriale suplimentare, cu caracter
permanent. Deși noul impozit pe veniturile întreprinderilor mici, introdus
în cadrul Legii pentru protecția locurilor muncă, este favorabil din
punct de vedere conceptual, existența mai multor cote de impozitare
diferite de la un sector economic la altul împiedică alocarea eficace a
resurselor și afectează investițiile și creditarea.
Introducerea unor cote reduse de contribuție la asigurările sociale
în temeiul Legii pentru protecția locurilor de muncă este un pas în
direcția bună, în vederea reducerii sarcinii fiscale asupra costului
forței de muncă. Cu toate acestea, sarcina fiscală care
afectează persoanele cu salarii mici este încă ridicată și
ar fi de dorit ca sistemul să fie ajustat în vederea
direcționării mai precise înspre acest grup. Ungaria
intenționează, de asemenea, să combată nerespectarea
obligațiilor fiscale printr-o serie de măsuri, cum ar fi conectarea
obligatorie a tuturor caselor de marcat la autoritățile fiscale. În
ceea ce privește impozitarea energiei, măsurile luate nu oferă
stimulente pentru a reduce consumul de energie și au efecte de denaturare.
(13)     Rata scăzută a
ocupării forței de muncă este asociată cu o rată
foarte scăzută de participare pe piața forței de
muncă. Șomajul în rândul tinerilor a crescut de la 11 % în 2001
la 28,1 % în 2012. Programul de lucrări publice utilizează
majoritatea resurselor bugetare pentru a le oferi șomerilor pe termen lung
venituri profesionale în locul prestațiilor sociale, cu toate că
beneficiile sale pe termen lung asupra capacității de inserție
profesională nu au fost dovedite încă. Ungaria și-a consolidat
politicile active în domeniul pieței forței de muncă, însă
câteva categorii dezavantajate ar trebui să aibă acces mai ușor
la acestea, iar participarea adulților la procesul de învățare
pe tot parcursul vieții rămâne încă printre cele mai slabe din
UE. În ultimii cinci ani, rata șomajului în rândul femeilor a rămas
aproximativ la același nivel redus. Pentru a încuraja femeile să
participe pe piața forței de muncă, guvernul a extins centrele
de îngrijire a copiilor și a promovat modalitățile de lucru
flexibile. Situația pe plan social continuă să se
înrăutățească: 31 % din populație este amenințată
de riscul sărăciei sau al excluziunii sociale și un procent mare
de oameni se confruntă cu lipsuri materiale severe. Sărăcia
continuă să afecteze în mod disproporționat teritoriile și
comunitățile dezavantajate, în special romii.
(14)     Mediul de afaceri din Ungaria
s-a deteriorat constant în ultimii trei ani din cauza unei serii de
măsuri, printre care restricțiile pentru investitori și un cadru
de reglementare instabil, în special în sectorul serviciilor. Restricțiile
recente care afectează în mod disproporționat investitorii
străini se concentrează în principal pe sectorul serviciilor,
inclusiv pe sectorul serviciilor cu amănuntul. Programul „Statul simplu”
cuprindea 114 măsuri menite să reducă sarcina
administrativă suportată de întreprinderi cu aproximativ 500
de miliarde HUF, însă punerea în aplicare a acestuia a fost
întrucâtva întârziată. Concurența în cadrul achizițiilor publice
rămâne la un nivel scăzut, cu toate că la 1 ianuarie 2012 a
intrat în vigoare o nouă lege. Programul anticorupție reprezintă
un element central al Programului „Magyary”. Cu toate acestea, programul nu
abordează nici problema asigurării insuficiente a respectării
legislației în acest domeniu și nici pe aceea a verificărilor
mai stricte în ceea ce privește finanțarea partidelor, un subiect de
îngrijorare însemnat. Mai mult, majoritatea măsurilor anunțate nu au
fost încă întreprinse. Lipsa monitorizării măsurilor puse în
aplicare rămâne, de asemenea, o problemă. Evoluțiile înregistrate
în Ungaria în 2012 și 2013 au accentuat preocupările legate de
independența sistemului judiciar. Conform tabloului de bord al Uniunii
cercetării și inovării, Ungaria este un inovator moderat.
Investițiile în cercetare și dezvoltare ale întreprinderilor sunt
efectuate în special de întreprinderile străine.
(15)     Ungaria a reușit să
reducă numărul persoanelor care părăsesc timpuriu
școala. Deoarece încă mai există diferențe regionale
majore, noile elemente ale sistemului centralizat de învățământ
public ar putea avea un impact negativ și ar putea agrava
inegalitățile și segregarea socială dacă nu sunt puse
în aplicare cu atenție. Deși numărul de persoane care
urmează cursuri de învățământ superior a crescut
semnificativ în ultimii ani, sunt necesare eforturi suplimentare pentru a
atinge media la nivelul UE și ținta națională Europa 2020.
Este îndoielnic că reforma învățământului superior
aflată în curs de desfășurare poate îmbunătăți
accesul elevilor dezavantajați.
(16)     Punerea în aplicare a
măsurilor incluse în planul Szell Kalman, care vizează îmbunătățirea
rentabilității și a performanței transporturilor publice,
este predispusă la întârzieri considerabile, iar lipsa unei strategii
cuprinzătoare în domeniul transporturilor subminează sustenabilitatea
financiară a sistemului transporturilor. Deși Ungaria și-a
extins în mod corespunzător interconexiunile rețelei de energie
electrică cu vecinii săi, astfel cum i s-a recomandat în 2012, lipsa
de independență a autorității de reglementare în domeniul
energiei la stabilirea tarifelor energiei electrice, precum și
proporția ridicată a prețurilor reglementate la electricitate
continuă să reprezinte motive de îngrijorare.
(17)     În contextul
semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a
politicii economice a Ungariei, a evaluat Programul de convergență
și Programul național de reformă și a prezentat un
bilanț aprofundat. Comisia a luat în considerare nu doar relevanța
acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică
sustenabilă în Ungaria, ci și conformitatea acestora cu normele
și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida
guvernanța economică globală a Uniunii Europene printr-o
contribuție a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările
sale emise în cadrul Semestrului european se reflectă în
recomandările 1-7 de mai jos.
(18)     În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat Programul de convergență al
Ungariei, iar avizul său[9]
se regăsește în special în recomandarea 1 de mai jos.
(19)     Având în vedere bilanțul
aprofundat realizat de Comisie, precum și evaluarea menționată,
Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul
de convergență. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6
din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 se reflectă în special în
recomandările 1, 2, 3, 4, 5 și 7 de mai jos,
RECOMANDĂ ca, în perioada 2013-2014,
Ungaria să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să pună în aplicare
o strategie bugetară credibilă și favorabilă
creșterii, specificând măsurile necesare care să se axeze pe
economii de cheltuieli, și să mențină o poziție bugetară
solidă, în conformitate cu obiectivul pe termen mediu, pe parcursul
întregii perioade de programare. Pe baza pașilor de mai sus, să
înscrie ferm ponderea datoriei publice pe o traiectorie descendentă,
inclusiv în scopul atenuării dezechilibrelor macroeconomice acumulate.
Să optimizeze cadrul bugetar pe termen mediu, conferindu-i un grad sporit
de obligativitate și asigurându-i o corelare strânsă cu norme
numerice. Să extindă competențele obligatorii ale Consiliului
Bugetar, inclusiv prin monitorizarea ex post sistematică a normelor
bugetare numerice, precum și prin elaborarea de prognoze macrobugetare
regulate și a unor evaluări ale impactului bugetar în cazul
principalelor propuneri de politică.
2.           Să sprijine reluarea
activității normale de creditare a economiei, în principal prin
îmbunătățirea capacității de acumulare de capital în
sectorul financiar, printre altele prin reducerea sarcinii suplimentare care
afectează în prezent acest sector. Să amelioreze calitatea portofoliului
prin scoaterea activelor toxice din bilanțurile băncilor, să
consulte îndeaproape părțile interesate cu privire la noile
inițiative de politică și să se asigure că noile
măsuri de politică nu sporesc hazardul moral în rândul debitorilor.
Să îmbunătățească reglementarea și supravegherea
financiară, în principal prin conferirea de competențe mai eficace în
situații de urgență Autorității maghiare de
supraveghere financiară și prin instituirea unui regim de
rezoluție bancară.
3.           Să asigure un sistem de
impozitare a întreprinderilor mai stabil, mai echilibrat și mai
previzibil. Să raționalizeze impozitarea întreprinderilor și
să reducă la minimum denaturarea alocării resurselor
determinată de impozitele specifice anumitor sectoare, astfel încât
să favorizeze creșterea și ocuparea forței de muncă.
Să continue să acționeze pentru ca impozitarea veniturilor
salariale să devină mai favorabilă ocupării forței de
muncă, prin reducerea sarcinii fiscale care afectează angajații
cu salarii mici, printre altele prin ajustarea criteriilor de eligibilitate
aferente Legii pentru protecția locurilor de muncă, și prin
reorientarea impozitării către impozitele de mediu. Să pună
în aplicare integral și să accelereze măsurile deja
anunțate pentru a îmbunătăți respectarea obligațiilor
fiscale și a reduce costul acesteia.
4.           Să combată problema
șomajului în rândul tinerilor, de exemplu prin intermediul unei
garanții pentru tineret. Să consolideze măsurile de
politică activă în domeniul pieței forței de muncă
și să îmbunătățească sistemul de gestionare a
profilurilor clienților al Serviciului public de ocupare a forței de
muncă. Să reducă prevalența Programului de lucrări
publice în cadrul măsurilor pentru ocuparea forței de muncă
și să consolideze elementele de activare ale acestuia. Să
consolideze programele de formare pentru a stimula participarea la procesul de
învățare pe tot parcursul vieții. Să extindă în
continuare centrele de îngrijire a copiilor, pentru a încuraja participarea
femeilor. Să se asigure că obiectivul Strategiei naționale de
incluziune socială este reflectat în cadrul tuturor domeniilor de
politică, pentru a reduce sărăcia, în special în rândul copiilor
și al romilor.
5.           Să creeze un mediu de
afaceri propice și, în special, să restabilească un mediu
atrăgător pentru investitorii străini direcți, prin
asigurarea unui grad mai ridicat de stabilitate a cadrului de reglementare
și prin favorizarea concurenței pe piață. Să asigure
punerea în aplicare promptă a măsurilor avute în vedere pentru a
reduce sarcina administrativă, să stimuleze concurența în cadrul
achizițiilor publice și să ia măsuri adecvate pentru a
combate corupția. Să abordeze preocupările legate de
independența sistemului judiciar. Să înlăture barierele
introduse recent în sectorul serviciilor, inclusiv în sectorul serviciilor cu amănuntul.
Să ofere stimulente precis orientate pentru a sprijini întreprinderile
inovatoare.
6.           Să pună în aplicare
o strategie națională privind părăsirea timpurie a
școlii și să se asigure că sistemul de
învățământ le oferă tuturor tinerilor aptitudini,
competențe și calificări relevante pentru piața muncii.
Să îmbunătățească accesul la
învățământul general incluziv, în special în cazul romilor.
Să sprijine tranziția de la un ciclu de învățământ la
altul și tranziția către piața muncii. Să pună în
aplicare o reformă a învățământului superior care să
permită un nivel ridicat de absolvire în învățământul
superior, în special de către studenții dezavantajați.
7.           Să elimine treptat
prețurile reglementate la energia electrică, asigurând în
același timp protecția efectivă a consumatorilor vulnerabili din
punct de vedere economic. Să ia măsuri suplimentare pentru a asigura
independența autorității naționale de reglementare. Să
asigure sustenabilitatea financiară a întreprinderilor de stat din
sectorul transporturilor, prin reducerea costurilor de exploatare și
creșterea veniturilor.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM(2013) 367 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 și P7_TA(2013)0053.
[5]               Decizia 2013/208/UE a Consiliului din 22 aprilie 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 119 final.
[9]               În temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul
(CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Consiliului din 15 februarie 2016 privind integrarea șomerilor de lungă durată pe piața forței de muncă

text:
               20.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 67/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 15 februarie 2016
   privind integrarea șomerilor de lungă durată pe piața forței de muncă
   (2016/C 67/01)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292, coroborat cu articolul 148 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Rata șomajului în Uniune a crescut la un nivel extrem de ridicat în urma crizei economice și financiare din perioada 2008-2009. În prezent, aceasta este în scădere, dar șomajul de lungă durată rămâne la un nivel foarte ridicat. Șomajul de lungă durată afectează fiecare dintre statele membre într-o măsură diferită, în special întrucât impactul crizei a fost inegal, iar situația macroeconomică, precum și structura economică și funcționarea pieței forței de muncă prezintă diferențe între statele membre.

               (2)

               După mai mulți ani de creștere economică modestă și de creare insuficientă de locuri de muncă, șomajul de lungă durată, care reprezintă, potrivit Eurostat, numărul de persoane fără loc de muncă care caută în mod activ un loc de muncă de cel puțin un an, a afectat în 2014 peste 12 milioane de lucrători sau 5 % din populația activă a Uniunii, 62 % dintre aceștia neavând un loc de muncă timp de cel puțin doi ani consecutivi.

               (3)

               Șomajul de lungă durată afectează persoanele în cauză, reduce potențialul de creștere al economiilor Uniunii, sporește riscul de excluziune socială, sărăcia și inegalitățile și duce la creșterea costurilor serviciilor sociale și ale finanțelor publice. Șomajul de lungă durată duce la pierderea veniturilor, la erodarea abilităților, la o incidență mai ridicată a problemelor de sănătate și la un grad mai mare de sărăcie a gospodăriilor.

               (4)

               Printre cei mai vulnerabili în fața șomajului de lungă durată sunt persoanele cu un nivel scăzut de abilități sau calificări, resortisanții țărilor terțe, persoanele cu handicap și minoritățile defavorizate, cum ar fi romii. Activitatea profesională anterioară a unei persoane joacă, de asemenea, un rol important, întrucât în unele țări, aspectele sectoriale și ciclice sunt esențiale pentru a explica persistența șomajului de lungă durată.

               (5)

               În fiecare an, aproape o cincime din șomerii de lungă durată din Uniune se simt descurajați și devin inactivi deoarece eforturile lor de căutare a unui loc de muncă se soldează cu un eșec. Întrucât barierele în calea integrării pe piața forței de muncă sunt variate și adesea se cumulează, integrarea pe piața forței de muncă necesită o abordare personalizată și individualizată, precum și furnizarea unor servicii coordonate.

               (6)

               Șomerii de lungă durată reprezintă jumătate din numărul total al șomerilor din Uniune, dar constituie mai puțin de o cincime din participanții la măsurile active de ocupare. În consecință, o proporție scăzută din șomerii de lungă durată (în medie 24 %) beneficiază de indemnizația de șomaj.

               (7)

               Investițiile în capitalul uman ar trebui să fie îmbunătățite și eficientizate cu scopul de a oferi unui număr mai mare de persoane abilități și competențe relevante și de calitate, de a aborda lipsa de personal calificat, de a pune bazele unei tranziții ușoare de la etapa de învățare la găsirea unui loc de muncă și pentru menținerea capacității de inserție profesională. Îmbunătățirea rezultatelor și a relevanței sistemelor de educație și formare profesională va contribui la reducerea numărului de noi șomeri. În acest sens, ar trebui continuată modernizarea sistemelor de educație și formare profesională, în conformitate cu semestrul european, Concluziile Consiliului din 12 mai 2009 privind un cadru strategic pentru cooperarea europeană în domeniul educației și formării profesionale (ET 2020) (1), cu Recomandarea 2006/962/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind competențele-cheie pentru învățarea pe tot parcursul vieții (2).

               (8)

               Pentru a dezvolta o strategie coordonată de ocupare a forței de muncă, în orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2015 (3) se solicită reducerea semnificativă a șomajului de lungă durată și a șomajului structural prin intermediul unor strategii cuprinzătoare și care să se consolideze reciproc, care să includă un sprijin activ individualizat pentru reîncadrarea în muncă.

               (9)

               Deși statele membre își păstrează competența de a alege pentru piața forței de muncă măsurile cele mai adecvate situației lor individuale, orientările invită statele membre să promoveze capacitatea de inserție profesională prin investiții în capitalul uman prin intermediul unor sisteme de educație și formare profesională eficace și eficiente care ridică nivelul de competență al forței de muncă. În continuare se solicită în mod expres statelor membre să încurajeze sistemele de învățare la locul de muncă, precum învățarea duală, și să modernizeze formarea profesională. În termeni mai generali, în orientări se solicită statelor membre să ia în considerare principiile flexicurității și să consolideze măsurile active de ocupare, prin ameliorarea eficacității, direcționării, impactului, acoperirii și interacțiunii acestora cu ajutorul pentru venit și cu furnizarea de servicii sociale.

               (10)

               Măsurile propuse în prezenta recomandare ar trebui să fie pe deplin compatibile cu recomandările specifice fiecărei țări emise în contextul semestrului european, iar punerea lor în aplicare ar trebui să se desfășoare în deplină conformitate cu normele Pactului de stabilitate și de creștere.

               (11)

               Recomandarea 2008/867/CE a Comisiei din 3 octombrie 2008 privind incluziunea activă a persoanelor excluse de pe piața muncii (4) stabilește o strategie globală integrată pentru incluziunea activă a persoanelor excluse de pe piața forței de muncă, combinând ajutorul pentru venit adecvat cu o piață a forței de muncă care favorizează incluziunea și cu accesul la servicii de calitate. Scopul recomandării este de a facilita ocuparea unui loc de muncă durabil și de calitate pentru persoanele capabile să muncească și de a furniza acestora resurse suficiente pentru o viață demnă.

               (12)

               Fondul social european este principalul instrument financiar al Uniunii pentru combaterea șomajului de lungă durată. Pentru perioada 2014-2020, statele membre au alocat fonduri substanțiale pentru a sprijini integrarea șomerilor de lungă durată pe piața forței de muncă. Alte fonduri, cum ar fi Fondul european de dezvoltare regională și Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală, pot să completeze, de asemenea, acțiunile finanțate de Fondul social european, în conformitate cu sumele alocate pentru prioritățile de investiții relevante pentru perioada 2014-2020, în special prin sprijinirea creării de locuri de muncă, modernizarea serviciilor publice de ocupare a forței de muncă și a formării profesionale, formarea pentru dobândirea de abilități și învățarea pe tot parcursul vieții. În acest context, viitoarele discuții pe această temă ar trebui să analizeze modalități de a consolida în continuare integrarea șomerilor de lungă durată pe piața forței de muncă.

               (13)

               Recomandarea Consiliului din 20 decembrie 2012 privind validarea învățării non-formale și informale (5) solicită luarea de măsuri pentru a oferi persoanelor posibilitatea de a demonstra ceea ce au învățat în afara educației formale și a formării profesionale.

               (14)

               Concluziile Consiliului European din 14-15 martie 2013 au subliniat că abordarea șomajului este cea mai importantă provocare socială și că este esențial să se reducă șomajul de lungă durată și să se asigure participarea deplină a lucrătorilor mai în vârstă.

               (15)

               Parlamentul European a identificat șomajul de lungă durată drept un impediment major pentru creșterea economică.

               (16)

               Ar trebui depuse eforturi intensificate de integrare pe piața forței de muncă a persoanelor celor mai afectate de șomajul de lungă durată, ținând seama de practicile naționale. Acest lucru ar trebui să fie corelat cu un grad sporit de înregistrare la serviciile de ocupare a forței de muncă și la alte agenții competente pentru a remedia acoperirea insuficientă a măsurilor de sprijin. Țările cu un număr mare de șomeri de lungă durată înregistrați își pot orienta eforturile cu prioritate spre cei care sunt deja înregistrați.

               (17)

               O abordare preventivă ar fi avantajoasă din punctul de vedere al eficienței și eficacității. Măsurile de prevenire și de activare care se concentrează în principal pe începutul perioadei de șomaj ar trebui să fie consolidate și, după caz, completate. Măsurile specifice pentru șomerii de lungă durată înregistrați ar trebui luate cel târziu la 18 luni de la intrarea în șomaj, acesta fiind momentul în care mecanismele și serviciile de sprijin pentru acest grup specific se schimbă în numeroase state membre.

               (18)

               Abordările individualizate în sprijinul șomerilor de lungă durată ar trebui să contracareze obstacolele care duc la un șomaj persistent, prin actualizarea și completarea evaluării inițiale realizate în momentul înregistrării. Astfel, șomerii de lungă durată vor fi orientați către servicii de sprijin suficient adaptate nevoilor individuale, cum ar fi consilierea în materie de datorii, reabilitarea, serviciile de asistență socială, serviciile de îngrijire, integrarea migranților, sprijin în ceea ce privește locuința și transportul, care vizează depășirea obstacolelor din calea găsirii unui loc de muncă și acordarea posibilității, pentru persoanele în cauză, de a atinge obiective clare care să conducă la angajare.

               (19)

               Implicarea angajatorilor în procesul de integrare a șomerilor de lungă durată este esențială și ar trebui susținută prin furnizarea de servicii specializate de către serviciile de ocupare a forței de muncă, însoțite de stimulente financiare bine orientate și de implicarea partenerilor sociali. O mai mare implicare a angajatorilor, completată de măsuri care să intensifice crearea de locuri de muncă în cadrul economiei, poate spori și mai mult eficacitatea măsurilor de integrare.

               (20)

               Inițiative de politică recente, precum Recomandarea Consiliului din 22 aprilie 2013 privind înființarea unei garanții pentru tineret (6), fac apel la un parteneriat care să funcționeze ca o nouă metodă de punere în aplicare a politicii sociale și de ocupare a forței de muncă. Furnizarea de servicii coordonate este esențială, în special în statele membre în care responsabilitățile pentru sprijinirea șomerilor de lungă durată sunt împărțite între serviciile publice de ocupare a forței de muncă, agențiile de asistență socială și administrațiile locale.

               (21)

               Un acord de integrare în muncă, redactat astfel încât să reflecte situația individuală a șomerilor de lungă durată, ar trebui să conțină informații detaliate despre un pachet de măsuri individualizate disponibile la nivel național (cum sunt, de exemplu, cele privind piața forței de muncă, educația, formarea, serviciile de asistență socială), menite să sprijine șomerii de lungă durată și să le permită să depășească obstacole specifice în calea ocupării unui loc de muncă. Acestea acorduri ar trebui să definească obiective, termene, obligațiile șomerilor de lungă durată și oferta prestatorului sau prestatorilor de servicii și ar trebui să indice măsurile de integrare disponibile.

               (22)

               Măsurile propuse în prezenta recomandare ar trebui să ia în considerare diversitatea statelor membre și punctele lor de plecare diferite în ceea ce privește situația macroeconomică, nivelul șomajului de lungă durată și ratele de fluctuație ale acestuia, cadrul instituțional, diferențele regionale și capacitatea diferiților actori de pe piața forței de muncă. Măsurile respective ar trebui să completeze și să consolideze abordarea politică care este în prezent pusă în aplicare în numeroase state membre, în special prin introducerea unor componente flexibile, cum ar fi abordarea individualizată și furnizarea de servicii coordonate și prin implicarea angajatorilor.

               (23)

               Prezenta recomandare respectă pe deplin, consolidează și consacră drepturile fundamentale, în special cele instituite prin articolele 29 și 34 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,

         RECOMANDĂ STATELOR MEMBRE:
   Să sprijine înregistrarea persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă și instituirea unor măsuri de integrare mai bine corelate cu piața forței de muncă, printre altele prin intermediul unei legături mai strânse cu angajatorii.
   Să efectueze evaluări individuale a șomerilor de lungă durată înregistrați.
   Să ofere concret șomerilor de lungă durată posibilitatea de a încheia un acord de integrare în muncă în cel mult 18 luni de la intrarea în șomaj. În sensul prezentei recomandări, prin „acord de integrare în muncă” se înțelege un acord scris între șomerii de lungă durată și un punct unic de contact, cu obiectivul de a facilita tranziția spre ocuparea unui loc de muncă.
   În acest sens:

      Înregistrare

               1.

               Să încurajeze înregistrarea persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă la un serviciu de ocupare a forței de muncă, în special printr-o mai bună informare cu privire la sprijinul disponibil.

      Evaluare și abordare individuale

   Serviciile de ocupare a forței de muncă, împreună cu alți parteneri care sprijină integrarea pe piața forței de muncă, să ofere persoanelor în cauză orientare personalizată.

               2.

               Să se asigure faptul că șomerii de lungă durată înregistrați beneficiază de evaluări individuale aprofundate și de îndrumare în cel mult 18 luni de la intrarea în șomaj. Evaluarea ar trebui să includă perspectivele lor de inserție profesională, obstacolele în calea găsirii unui loc de muncă și eforturile anterioare de căutare a unui loc de muncă.

               3.

               Să informeze șomerii de lungă durată înregistrați cu privire la ofertele de locuri de muncă și sprijinul disponibil în diferite sectoare ale economiei și, după caz, în diferite regiuni și în alte state membre, în special prin intermediul serviciilor europene pentru ocuparea forței de muncă (EURES).

      Acorduri de integrare în muncă

   Șomerilor de lungă durată înregistrați care nu pot beneficia de Garanția pentru tineret li se va oferi posibilitatea de a încheia un acord de integrare în muncă în cel mult 18 luni de la intrarea în șomaj. Acest acord ar trebui să cuprindă cel puțin o ofertă individuală de servicii în vederea găsirii unui loc de muncă și identificarea unui punct de contact unic.

               4.

               Să vizeze nevoile specifice ale șomerilor de lungă durată înregistrați printr-un acord de integrare în muncă care combină servicii și măsuri relevante furnizate de diferite organizații.

                           (a)

                           Acordul de integrare în muncă ar trebui să precizeze obiective și termene explicite și obligațiile pe care trebuie să le îndeplinească șomerii de lungă durată înregistrați, cum ar fi luarea unor măsuri active pentru găsirea unui loc de muncă, acceptarea unor oferte de muncă adecvate și participarea la activități de educație sau formare profesională, de recalificare ori privind ocuparea forței de muncă.

                           (b)

                           De asemenea, acordul de integrare în muncă ar trebui să prezinte în detaliu oferta prestatorului sau prestatorilor de servicii pentru șomerii de lungă durată. În funcție de disponibilitatea în statele membre și pe baza circumstanțelor individuale ale șomerilor de lungă durată înregistrați, acordul de integrare în muncă ar putea include asistență pentru căutarea unui loc de muncă și asistență acordată persoanelor încadrate în muncă, validarea învățării non-formale și informale, reabilitare, consiliere și orientare, educație, educație și formare profesională, experiență profesională, asistență socială, educația și îngrijirea copiilor preșcolari, servicii medicale și de îngrijire pe termen lung, consiliere în materie de datorii, sprijin în ceea ce privește locuința și transportul.

                           (c)

                           Acordul de integrare în muncă ar trebui să fie monitorizat periodic, din perspectiva schimbărilor în situația individuală a șomerilor de lungă durată înregistrați, și ar trebui să fie adaptat, dacă este necesar, pentru a îmbunătăți tranziția spre ocuparea unui loc de muncă.

               5.

               Să instituie măsurile necesare pentru asigurarea continuității și identificarea unui punct de contact unic, însărcinat să sprijine șomerii de lungă durată înregistrați prin intermediul unei oferte de servicii coordonate care implică serviciile de asistență socială și de ocupare a forței de muncă disponibile. Acest punct de contact ar putea să se bazeze pe un cadru de coordonare interinstituțională și/sau să fie identificat în cadrul structurilor existente.
               Să faciliteze transmiterea în siguranță și fără dificultate, între furnizorii de servicii relevante, a informațiilor relevante privind istoricul sprijinului de care au beneficiat șomerii de lungă durată înregistrați aflați în căutarea unui loc de muncă și a evaluărilor individuale, în conformitate cu legislația privind protecția datelor, asigurând astfel continuitatea serviciilor.
               Să permită o mai bună difuzare a informațiilor relevante cu privire la locurile de muncă vacante și la posibilitățile de formare printre furnizorii de servicii implicați și să asigure faptul că aceste informații ajung la șomerii de lungă durată.

      Legături mai strânse cu angajatorii

               6.

               Să încurajeze și să dezvolte parteneriate între angajatori, partenerii sociali, serviciile de ocupare a forței de muncă, autoritățile publice, serviciile sociale și furnizorii de educație și formare profesională pentru a furniza servicii care să răspundă mai bine nevoilor întreprinderilor și ale șomerilor de lungă durată înregistrați.

               7.

               Să creeze servicii pentru angajatori, cum ar fi examinarea ofertelor de locuri de muncă, sprijin în ceea ce privește plasarea forței de muncă, mentorat și formare la locul de muncă și sprijin după angajare pentru a facilita reintegrarea profesională a șomerilor de lungă durată înregistrați.

               8.

               Să direcționeze toate stimulentele financiare, cum ar fi subvențiile pentru recrutare și reducerea contribuțiilor la asigurările sociale, către programele care sprijină integrarea pe piața forței de muncă, pentru a spori posibilitățile de angajare pentru șomerii de lungă durată înregistrați.

         RECOMANDĂ STATELOR MEMBRE ȘI COMISIEI:

      Evaluare și monitorizare

               9.

               În cadrul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă și în strânsă colaborare cu Comitetul pentru protecție socială, să monitorizeze, în ceea ce privește serviciile sociale și acordarea de venituri, punerea în aplicare a prezentei recomandări prin supraveghere multilaterală în cadrul semestrului european, precum și prin indicatorii cadrului comun de evaluare. Monitorizarea ar trebui să urmărească măsurarea gradului de reîncadrare în muncă a șomerilor de lungă durată înregistrați și să analizeze dacă integrarea lor pe piața forței de muncă este durabilă, precum și utilizarea acordurilor de integrare în muncă. Rețeaua europeană a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă contribuie la această monitorizare.

               10.

               Să încurajeze evaluarea rezultatelor obținute de serviciile publice de ocupare a forței de muncă în ceea ce privește integrarea pe piața forței de muncă a șomerilor de lungă durată înregistrați și schimbul de experiență și de bune practici în cadrul procesului de învățare comparativă al rețelei europene a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă, rețea instituită în conformitate cu Decizia nr. 573/2014/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind cooperarea consolidată între serviciile publice de ocupare a forței de muncă (SPOFM) (7).

               11.

               Să coopereze pentru a asigura cea mai bună utilizare a fondurilor structurale și de investiții europene, în special a Fondului social european, a Fondului european de dezvoltare regională și a Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală, în conformitate cu prioritățile de investiții relevante pentru programele din perioada 2014-2020.

         RECOMANDĂ COMISIEI:

               12.

               Să sprijine și să coordoneze inițiativele voluntare și alianțele întreprinderilor implicate în integrarea durabilă a șomerilor de lungă durată pe piața forței de muncă.

               13.

               Să sprijine proiectele de inovare socială privind integrarea șomerilor de lungă durată pe piața forței de muncă, în special prin intermediul axei „Progress” a Programului Uniunii pentru ocuparea forței de muncă și inovare socială (EaSI).

               14.

               Să evalueze, în cooperare cu statele membre și după consultarea părților interesate în cauză, măsurile luate ca urmare a prezentei recomandări și să prezinte Consiliului un raport privind rezultatele respectivei evaluări, până la 15 februarie 2019.

      Adoptată la Bruxelles, 15 februarie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M.H.P. VAN DAM

      (1)  JO C 119, 28.5.2009, p. 2.

      (2)  JO L 394, 30.12.2006, p. 10.

      (3)  Decizia (UE) 2015/1848 a Consiliului din 5 octombrie 2015 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2015 (JO L 268, 15.10.2015, p. 28).

      (4)  JO L 307, 18.11.2008, p. 11.

      (5)  JO C 398, 22.12.2012, p. 1.

      (6)  JO C 120, 26.4.2013, p. 1.

      (7)  JO L 159, 28.5.2014, p. 32.


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2016 privind Programul național de reformă al Letoniei pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Letoniei pentru 2016

text:
               18.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 299/83

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2016
   privind Programul național de reformă al Letoniei pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Letoniei pentru 2016
   (2016/C 299/20)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2016. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 17-18 martie 2016. La 26 noiembrie 2015, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Letonia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro. Această recomandare a fost aprobată de Consiliul European din 18-19 februarie 2016 și a fost adoptată de Consiliu la 8 martie 2016 (3). În calitate de țară a cărei monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Letonia ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării formulate.

               (2)

               Raportul de țară privind Letonia pentru 2016 a fost publicat la 26 februarie 2016. Acesta a evaluat progresele realizate de Letonia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări, adoptate de Consiliu la 14 iulie 2015, și pe cele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)

               La 14 aprilie 2016, Letonia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2016 și Programul de stabilitate pentru 2016. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)

               Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza această dispoziție în Orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică.

               (5)

               În Programul său de stabilitate pentru 2016, Letonia a solicitat o abatere temporară de 0,5 % din PIB de la traiectoria de ajustare necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2017, pentru a lua în considerare reformele structurale majore cu impact pozitiv asupra sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice, în special reforma sectorului sănătății, bazată pe strategia în materie de sănătate pentru perioada 2014-2020 și aflată în curs de desfășurare. Detaliile reformei sunt rezumate în Programul de stabilitate. Obiectivul este majorarea la 4 % din PIB a finanțării publice pentru sectorul sănătății până în 2020, de la 3 % din PIB în 2015. Se estimează că punerea în aplicare integrală a reformei va face să crească ocuparea forței de muncă cu 0,6 % și nivelul PIB-ului cu 2,2 % până în 2023, ceea ce va avea un impact pozitiv asupra sustenabilității finanțelor publice pe termen lung. Se consideră că impactul pozitiv asupra creșterii și sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice sunt plauzibile. În prezent, se poate considera că Letonia îndeplinește condițiile pentru a beneficia în 2017 de abaterea temporară solicitată, cu condiția să pună în aplicare în mod adecvat reformele convenite, care vor fi monitorizate în cadrul semestrului european. Cu toate acestea, valoarea abaterii temporare permise depinde de respectarea criteriului de referință minim (și anume un deficit structural de 1,7 % din PIB). În acest sens, previziunile Comisiei din primăvara anului 2016 indică posibilitatea acordării, în 2017, a unei abateri temporare suplimentare de 0,1 % din PIB.

               (6)

               În prezent, Letonia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de stabilitate pentru 2016, guvernul prevede o îmbunătățire treptată a soldului global, până la 0,5 % din PIB în 2019. Traiectoria de ajustare planificată pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu – un deficit de 1 % din PIB în termeni structurali – ține cont de abaterile solicitate aferente reformei sistemice a pensiilor din 2017 și 2018 și reformei structurale majore a sectorului asistenței medicale din perioada 2017-2019. În conformitate cu Programul de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va crește până la 40 % în 2016, urmând să scadă apoi la 38 % în 2018. Scenariul macroeconomic pe care se întemeiază aceste proiecții bugetare este plauzibil. Cu toate acestea, măsurile necesare pentru sprijinirea, începând cu 2017, a atingerii țintelor de deficit preconizate nu au fost suficient detaliate. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, evaluarea globală indică riscul unei anumite abateri în 2016, precum și, în condițiile în care politicile rămân neschimbate, în anii 2016 și 2017 luați împreună. Pe baza evaluării Programului de stabilitate și luând în considerare previziunile Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul consideră că Letonia va respecta probabil, în linii mari, dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, vor fi necesare măsuri suplimentare pentru asigurarea conformității în 2016.

               (7)

               Oferta de forță de muncă este limitată de reducerea populației în vârstă de muncă, iar creșterea salariilor depășește productivitatea, ceea ce reprezintă o amenințare la adresa competitivității de la nivelul costurilor. Prin urmare, pentru sprijinirea competitivității sunt necesare măsuri de sporire a capacității de inserție profesională și de ameliorare a capitalului uman.

               (8)

               Rata persoanelor supuse riscului de sărăcie și rata excluziunii sociale din Letonia sunt printre cele mai ridicate din UE. Sunt în curs de desfășurare activități pregătitoare pentru introducerea unui venit minim, dar punerea în aplicare a acestei măsuri este incertă, iar aplicarea sa universală nu este asigurată, din cauza costurilor bugetare. În plus, adecvarea prestațiilor sociale nu s-a ameliorat din 2009 încoace, ceea ce împiedică reducerea efectivă a sărăciei. Se așteaptă ca reforma valorii venitului minim să reducă fragmentarea actuală a asistenței sociale și să reprezinte un stimulent pentru ocuparea forței de muncă.

               (9)

               Domeniul de aplicare al măsurilor de activare rămâne scăzut, în special pentru șomerii de lungă durată. Corelată cu servicii de sănătate precare și cu servicii sociale insuficiente, această situație reprezintă un obstacol în calea reintegrării efective în piața muncii. Recurgerea în mai mare măsură la măsuri de activare ar stimula ocuparea forței de muncă.

               (10)

               Nivelul redus al finanțării publice a asistenței medicale, deficiențele structurale inerente, nivelul ridicat al plăților directe și raportul cost-eficacitate suboptim fac ca nevoile în materie de asistență medicală ale unei mari părți din populație să rămână nesatisfăcute. S-a acordat prioritate accesului la asistență medicală pentru cazurile medicale critice, însă constrângerile financiare limitează în general prestarea acestor servicii.

               (11)

               Letonia a înregistrat progrese în materie de reformare a sistemului de educație superioară, prin introducerea de stimulente pentru calitate și prin instituirea unui sistem independent de acreditare, dar sunt necesare îmbunătățiri ale învățământului și ale formării profesionale, în special în ceea ce privește reformarea programelor și instituirea unui cadru de reglementare pentru învățarea la locul de muncă, pentru a îmbunătăți calitatea și disponibilitatea acestora. Partenerii sociali pot juca un rol în dezvoltarea sistemelor de tip ucenicie, după cum se arată în legea învățământului profesional.

               (12)

               Investițiile sunt frânate de problemele din domeniul inovării, de deficitele mediului de afaceri și de reducerea populației active. Lipsa de dinamism a inovării și un sector al cercetării fragmentat reprezintă obstacole în calea tranziției rapide și eficiente a Letoniei către activități cu valoare ridicată mai mare și cu un grad de cunoștințe mai ridicat. Protecția redusă de care beneficiază investitorii în ceea ce privește aplicarea sistemului de insolvabilitate, combinată cu ineficiența administrației publice, frânează și mai mult investițiile.

               (13)

               Guvernul a întreprins măsuri pentru a reduce actuala fragmentare a sectorului public al cercetării, pentru a ameliora calitatea acesteia și pentru a stimula capacitatea de inovare a sectorului de afaceri. În pofida progreselor înregistrate, atât investițiile publice, cât și cele private în cercetare și inovare rămân la un nivel scăzut în comparație cu media UE. Trebuie continuată consolidarea sectorului cercetării și trebuie majorat numărul de cercetători, în paralel cu creșterea calității cercetării. Punerea în aplicare integrală a reformelor bazate pe strategia de specializare inteligentă și utilizarea pe deplin a tuturor instrumentelor de politică existente ar stimula investițiile private în inovare.

               (14)

               Întreprinderile consideră că regimul insolvabilității reprezintă un obstacol în calea investițiilor, întrucât rata de recuperare a activelor este scăzută, iar administratorii judiciari nu fac obiectul unei supravegheri suficiente.

               (15)

               Letonia a introdus o serie de inițiative încununate de succes pentru a îmbunătăți eficiența și calitatea sistemului judiciar. Cu toate acestea, reglementările privind împiedicarea conflictului de interese în cazul funcționarilor publici, deși cuprinzătoare, sunt complexe și rigide, acordând prioritate respectării formale a normelor în detrimentul analizării fiecărui caz în parte. În plus, Biroul de combatere și de prevenire a corupției a fost slăbit de tensiuni interne care l-au destabilizat și au redus încrederea publicului în activitatea acestuia și în intenția sa de a acorda prioritate cazurilor de anvergură.

               (16)

               Ineficiența generală a administrației publice, cauzată în mare măsură de schimbarea relativ frecventă a personalului, întârzierile înregistrate de reforma administrației publice și un management de proiect deficitar nu sunt de natură că conducă la un mediu favorabil investițiilor. Remunerațiile din sectorul public nu sunt corelate în mod adecvat cu responsabilitățile.

               (17)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Letoniei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2016. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Letoniei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică fiscal-bugetară și socioeconomică sustenabilă în Letonia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos.

               (18)

               În lumina evaluării respective, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul (5) său se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2016-2017, Letonia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să se asigure că abaterea de la traiectoria de ajustare pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu în 2016 și 2017 se limitează la marja permisă pentru reforma sistemică a pensiilor și reforma structurală majoră a sectorului asistenței medicale. Să reducă sarcina fiscală asupra costului forței de muncă aferentă persoanelor cu venituri mici, prin privilegierea unui transfer al impozitării către taxele de mediu și impozitele pe proprietate, de natură să stimuleze creșterea, și prin îmbunătățirea respectării obligațiilor fiscale.

               2.

               Să amelioreze adecvarea prestațiilor sociale și să intensifice măsurile menite să îi sprijine pe beneficiari în vederea găsirii și a păstrării unui loc de muncă, inclusiv printr-un domeniu de aplicare mai vast al măsurilor de activare. Să accelereze reforma programei de învățământ profesional, să instituie, împreună cu partenerii sociali, un cadru de reglementare pentru învățarea la locul de muncă și să sporească oferta acestora. Să îmbunătățească accesibilitatea, calitatea și raportul cost-eficacitate ale sistemului de sănătate.

               3.

               Să urmărească o consolidare a instituțiilor de cercetare și să asigure stimulente pentru investițiile private în inovare. Să consolideze reglementările pentru prevenirea conflictelor de interese și să instituie un cadru juridic comun pentru toți angajații din administrația publică. Să sporească gradul de răspundere al administratorilor judiciari și supravegherea publică la care sunt supuși aceștia.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. KAŽIMÍR

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

      (3)  JO C 96, 11.3.2016, p. 1.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (5)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 11 iulie 2017 privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Luxemburgului pentru 2017

text:
               9.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/67

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 11 iulie 2017
   privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Luxemburgului pentru 2017
   (2017/C 261/15)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 9-10 martie 2017. La 16 noiembrie 2016, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Luxemburgul ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European din 9-10 martie 2017. La 21 martie 2017, Consiliul a adoptat Recomandarea privind politica economică a zonei euro (denumită în continuare „Recomandarea privind zona euro”) (3).

               (2)

               În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Luxemburgul ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a Recomandării privind zona euro, astfel cum se reflectă în recomandarea 2 de mai jos.

               (3)

               Raportul de țară al Luxemburgului din 2017 a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele realizate de Luxemburg în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice fiecărei țări din anii anteriori, precum și progresele realizate de Luxemburg în direcția îndeplinirii obiectivelor sale naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (4)

               La 28 aprilie 2017, Luxemburgul și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017, precum și Programul de stabilitate pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (5)

               Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza respectiva dispoziție în orientările cu privire la aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

               (6)

               În prezent, Luxemburgul face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de stabilitate pentru 2017, guvernul preconizează o scădere a excedentului global de la 1,6 % din PIB în 2016 la 0,2 % din PIB în 2017, urmată de o creștere constantă, până la atingerea unui excedent de 1,2 % din PIB în 2021. Obiectivul bugetar pe termen mediu – un deficit structural de 0,5 % din PIB – continuă să fie îndeplinit cu o anumită marjă de-a lungul întregii perioade acoperite de program. Conform Programului de stabilitate pentru 2017, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va rămâne cu mult sub valoarea de referință de 60 % din PIB, prevăzută în tratat. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil, cu excepția anului 2018, pentru care proiecțiile sunt extrem de favorabile, și a anului 2021, pentru care acestea sunt extrem de prudente. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, se preconizează că soldul structural va înregistra un excedent de 0,4 % din PIB în 2017 și de 0,1 % din PIB în 2018, ceea ce corespunde, în linii mari, țintei fixate în Programul de stabilitate pentru 2017 și se situează peste obiectivul bugetar pe termen mediu. Consiliul consideră că, în general, conform previziunilor, Luxemburgul va respecta dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere în anii 2017 și 2018.

               (7)

               Există în continuare preocupări cu privire la sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice, având în vedere creșterea preconizată a costurilor legate de îmbătrânirea populației. Reforma din 2012 a sistemului de pensii prevedea ca, după adoptarea reformei, să aibă loc, o dată la cinci ani, un exercițiu de monitorizare și de evaluare a sustenabilității sistemului de pensii. Guvernul a devansat data primei evaluări, fixând-o pentru anul 2016. Deși concluzia evaluării a fost că sistemul de pensii înregistrează în continuare, în mod recurent, excedente care au permis acumularea unor rezerve substanțiale pentru pensii, se estimează că sistemul de pensii va înregistra un sold operațional negativ după 2023 ca rezultat al raportului dintre cheltuielile cu prestațiile și contribuții. Potrivit recentelor estimări demografice revizuite ale Eurostat, creșterea preconizată a populației se va situa sub valorile prevăzute inițial. Acest lucru va avea un impact asupra raportului de dependență, care va crește mai repede decât se estimase inițial și va antrena o creștere preconizată mai mare a cheltuielilor publice pentru pensii. Nu s-au realizat progrese în ceea ce privește corelarea vârstei legale de pensionare cu speranța de viață, astfel cum se indica în recomandarea anterioară a Consiliului din 2016. Luxemburgul este singurul stat membru care nu a prevăzut o creștere a vârstei legale de pensionare pentru perioada 2013-2060. Dintre toate statele Uniunii, se estimează că Luxemburgul va înregistra până în 2060 cea mai ridicată creștere a procentului din populația activă reprezentat de persoanele dependente. Luxemburgul a realizat progrese limitate privind pensionarea anticipată. În iulie 2015 a fost prezentat Parlamentului un proiect de lege de modificare a regimurilor de pensionare anticipată, însă nu s-a adoptat încă nicio hotărâre în acest sens. În ansamblu, pensionarea anticipată continuă să fie o practică larg răspândită, iar stimulentele în favoarea rămânerii în câmpul muncii până la o vârstă mai înaintată rămân limitate. În urma revizuirii perspectivelor demografice, Luxemburgul se confruntă cu riscuri suplimentare legate de anvergura costurilor asociate îngrijirii pe termen lung. Aceste costuri sunt deja printre cele mai ridicate dintre statele membre ca procent din PIB și se preconizează că vor crește de la 1,5 % la 3,2 % din PIB până în 2060 (mai mult decât dublu față de nivelul actual). Un proiect de reformă a asigurărilor pentru serviciile de îngrijire pe termen lung este în curs de dezbatere de către Parlament.

               (8)

               Autoritățile luxemburgheze au adoptat o reformă fiscală cuprinzătoare, care a intrat în vigoare în ianuarie 2017. Reforma a introdus modificări mai ales în domeniul impozitării directe, atât pentru persoanele fizice, cât și pentru societăți, cu scopul de a reduce treptat rata impozitului pe profitul societăților (astfel încât să se susțină competitivitatea) și de a spori progresivitatea impozitului pe venitul persoanelor fizice (astfel încât să se susțină echitatea). Totodată, creșterea anumitor cheltuieli fiscale riscă să restrângă baza de impozitare. Pentru a asigura o mai mare previzibilitate a veniturilor fiscale, se poate continua extinderea bazei de impozitare. Acest lucru s-ar putea realiza în special prin revizuirea impozitului pe locuințe, care este fixat în prezent la o rată scăzută, și prin recurgerea, într-o mai mare măsură, la surse alternative. Printre măsurile care ar putea fi adoptate în acest sens se numără asigurarea unei mai mari coerențe între impozitarea de mediu și obiectivele de diversificare a economiei.

               (9)

               Timp de mai multe decenii, autoritățile luxemburgheze au căutat în mod activ să diversifice economia, recunoscând riscurile pe care le prezintă dependența puternică de sectorul financiar. Reducerea dependenței economiei de sectorul financiar rămâne una dintre principalele provocări pe termen lung. Pentru a remedia această problemă, analiza privind diversificarea trebuie să se traducă în măsuri specifice, cu un calendar de realizare bine definit. Având în vedere nivelul ridicat al costului forței de muncă în această țară, activitățile cu o valoare adăugată mai mare au potențialul de a debloca surse alternative de creștere. Reușita diversificării economiei Luxemburgului depinde, așadar, într-o mare măsură de sectoarele care sunt mai puțin influențate de nivelurile costului forței de muncă. Aceste sectoare se bazează într-o măsură semnificativă pe cercetare și inovare și tind să fie puternic axate pe tehnologie și cunoștințe. Reducerea sau eliminarea barierelor în calea investițiilor și a inovării care frânează dezvoltarea economică ar debloca potențialul de inovare și ar permite diversificarea economiei. Deși investițiile publice se situează peste media zonei euro, investițiile private înregistrează rezultate slabe. Menținerea unui nivel ridicat al investițiilor este esențială pentru ca perspectivele de creștere economică să rămână neschimbate.

               (10)

               Extinderea în continuare a sectorului serviciilor nefinanciare, care se bucură deja de succes, ar putea contribui, de asemenea, la diversificarea economiei. Există în continuare bariere de reglementare semnificative în sectorul serviciilor pentru întreprinderi, în special pentru contabili, arhitecți, ingineri și avocați. Pentru toate aceste profesii, rotația personalului este mai mică decât media Uniunii și decât rata medie pentru întreaga economie. Restricțiile impuse acestor profesii pot așadar să dăuneze competitivității întreprinderilor din Luxemburg. Printre barierele respective se numără: sfera largă a activităților rezervate arhitecților; rezervarea unor sarcini simple, cum ar fi activitățile legate de plata salariilor sau pregătirea declarațiilor de impozit, unor profesioniști înalt calificați; rezervarea activității de consiliere juridică avocaților și cerințele privind forma juridică și acționariatul, normele privind incompatibilitatea și restricțiile privind activitățile multidisciplinare în cazul avocaților, care pot fi disproporționate în raport cu principii fundamentale, cum ar fi independența profesiei, și cu mecanismele de supraveghere aferente.

               (11)

               Pentru a se evita consecințele negative, este necesar să se introducă politici active de ocupare și programe de învățare pe tot parcursul vieții cu ținte clare, în special pentru lucrătorii în vârstă, a căror rată de ocupare rămâne printre cele mai scăzute din Uniune. Au fost adoptate măsuri pentru a se îmbunătăți capacitatea acestora de inserție profesională și legătura lor cu piața muncii. La 1 ianuarie 2016 a intrat în vigoare o lege privind reclasificarea lucrătorilor cu dizabilități care le afectează capacitatea de muncă, sporindu-se astfel șansele acestor lucrători de a rămâne mai mult timp în câmpul muncii. Cu toate acestea, nu a fost încă propusă o strategie amplă, în urma consultării cu partenerii sociali. „Pactul privind lucrătorii în pragul pensionării”, un proiect de lege prezentat Parlamentului în aprilie 2014, care urmărește să încurajeze întreprinderile cu peste 150 de angajați să păstreze în câmpul muncii lucrătorii în vârstă, nu a fost încă adoptat. Pentru a asigura reușita acestor politici, va fi în continuare important ca lucrătorilor vârstnici să li se ofere oportunitatea de a-și spori nivelul de competențe prin politici active de ocupare și programe de învățare pe tot parcursul vieții cu ținte specifice. Investițiile în competențe sunt esențiale pentru a valorifica pe deplin avantajele digitalizării și pentru a menține competitivitatea.

               (12)

               A fost adoptat un pachet substanțial de măsuri pentru a face față deficitului de locuințe pe piața imobiliară, dar impactul său real este încă greu de estimat. Incapacitatea de a avea acces la terenurile disponibile pentru construcții, care sunt în cele mai multe cazuri deținute de persoane fizice, pare a fi unul dintre principalele obstacole în calea creșterii ofertei de locuințe. Oferta limitată de locuințe și cererea robustă în acest sector au dus la creșterea constantă a prețurilor locuințelor. Se explică astfel într-o anumită măsură tendința de creștere a îndatorării gospodăriilor, care este în mare parte legată de creditele ipotecare. În plus, în ciuda investițiilor substanțiale în infrastructura de transport, rezolvarea problemei ambuteiajelor rămâne o provocare. Această problemă este cu atât mai acută în condițiile în care practicile moderne de lucru, cum ar fi munca la distanță, sunt descurajate în cazul lucrătorilor transfrontalieri de către politicile fiscale din țările învecinate. Provocările în materie de locuințe și de mobilitate ar putea pune presiuni suplimentare asupra eforturilor de diversificare a economiei și de sporire a competitivității. Acestea ar putea, de asemenea, constitui bariere în calea atragerii lucrătorilor cu înaltă calificare pe piața forței de muncă.

               (13)

               În contextul semestrului european 2017, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Luxemburgului, pe care a publicat-o în raportul de țară din 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2017 și Programul național de reformă pentru 2017, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Luxemburgului în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică fiscal-bugetară și socioeconomică sustenabilă în Luxemburg, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

               (14)

               Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2017 al Luxemburgului prin prisma acestei evaluări și consideră (5) că este de așteptat ca Luxemburgul să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2017-2018, Luxemburgul să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să consolideze diversificarea economiei, inclusiv prin înlăturarea barierelor în calea investițiilor și a inovării. Să elimine restricțiile de reglementare în sectorul serviciilor pentru întreprinderi.

               2.

               Să asigure sustenabilitatea pe termen lung a sistemului de pensii, să limiteze pensionările anticipate și să sporească rata de ocupare a persoanelor în vârstă.

      Adoptată la Bruxelles, 11 iulie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. TÕNISTE

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

      (3)  JO C 92, 24.3.2017, p. 1.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (5)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.