title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru perioada 2012-2015

text:
               24.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/81

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru perioada 2012-2015
   2012/C 219/24
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandările Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2011 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Spaniei pentru perioada 2011-2014.

               (4)

               La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al doilea Semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020. La 14 februarie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Spania ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuată o analiză aprofundată.

               (5)

               La 1 decembrie 2011, Consiliul a adoptat un set de concluzii prin care a solicitat Comitetului pentru protecție socială să prezinte, în cooperare cu Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și cu alte comitete, opinia sa cu privire la acțiunile recomandate în cadrul ciclului de politici Europa 2020. Această opinie face parte din avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă.

               (6)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și, la 15 februarie 2012, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2012 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2012.

               (7)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Acesta a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală diferențiată favorabilă creșterii, să se restabilească condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea, să se abordeze șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (8)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își asume angajamente suplimentare care să vizeze realizarea unui număr restrâns de reforme esențiale și măsurabile, realizate în timp util, pentru îndeplinirea obiectivelor înscrise în pact.

               (9)

               La 30 aprilie 2012, Spania a prezentat Programul de stabilitate, care vizează perioada 2012-2015, și Programul național de reformă pentru 2012. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp. Comisia a examinat, de asemenea, în cadrul unei analize aprofundate, realizate în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, dacă Spania este afectată de dezechilibre macroeconomice. În analiza aprofundată pe care a realizat-o, Comisia a concluzionat că Spania se confruntă cu dezechilibre, care nu sunt excesive, dar trebuie abordate urgent.

               (10)

               Pe baza evaluării programului de stabilitate în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97, Consiliul este de părere că scenariul macroeconomic care stă la baza programului este, în linii mari, plauzibil pentru 2012 și optimist pentru perioada ulterioară. Conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2012, creșterea PIB-ului va fi de – 1,8 % în 2012 și de – 0,3 % în 2013, în timp ce valorile înscrise în program sunt – 1,7 %, respectiv 0,2 %. În conformitate cu procedura de deficit excesiv, obiectivul strategiei bugetare prezentat în programul de stabilitate este reducerea, până în 2013, a deficitului public general sub valoarea de referință de 3 % din PIB, în principal prin restrângerea cheltuielilor, dar și unor măsuri de creștere a veniturilor. Pe baza soldului bugetar structural (recalculat) (5), îmbunătățirea anuală medie a soldului structural prevăzută în programul de stabilitate este de 2,6 % din PIB pentru perioada 2011-2013, această valoare depășind efortul bugetar mediu de peste 1,5 % din PIB pentru perioada 2010-2013 recomandat în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. După corectarea deficitului excesiv, programul de stabilitate confirmă obiectivul bugetar pe termen mediu (OTM) de a avea o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali, care ar fi aproape atins până în 2015, cu un deficit bugetar structural de 0,2 % din PIB. Acest OTM reflectă în mod corespunzător cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Ritmul ajustării preconizate din punct de vedere structural în perioada 2012-2013 reprezintă un progres suficient în vederea realizării OTM, iar rata de creștere a cheltuielilor publice, luând în considerare măsurile discreționare în materie de venituri, este în concordanță cu criteriul de referință privind cheltuielile din Pactul de stabilitate și de creștere.
               În programul de stabilitate se prognozează că nivelul datoriei publice va atinge punctul maxim în 2013, după care va începe să scadă. În 2014 și 2015, Spania se va afla într-o perioadă de tranziție, iar proiectele prezentate în programul de stabilitate urmează să asigure suficiente progrese în direcția respectării criteriului de referință privind datoria din Pactul de stabilitate și de creștere. Calea de ajustare a deficitului și a datoriei este supusă unor importante riscuri.
               Evoluția macroeconomică s-ar putea dovedi mai puțin favorabilă decât s-a preconizat. Mai mult, măsurile nu sunt suficient de bine precizate pentru perioada de după 2013. Respectarea bugetului de către autoritățile regionale, date fiind performanțele mediocre înregistrate recent, creșterea sensibilității veniturilor la ajustările structurale aflate în desfășurare, impactul incert al amnistiei fiscale asupra veniturilor și eventualele noi operațiuni financiare de salvare prezintă riscuri și pentru strategia bugetară. Orice impact al unor astfel de operațiuni financiare de salvare asupra deficitului ar avea un caracter excepțional. Aplicarea strictă a legii privind stabilitatea bugetară și adoptarea unor măsuri fiscale dure la nivel regional ar urma să atenueze riscurile de derapaj la nivel regional. Având în vedere caracterul descentralizat al finanțelor publice din Spania, este esențial să existe un cadru bugetar și instituțional solid. Consiliul salută intenția Comisiei de a prezenta, în următoarele săptămâni, o evaluare temeinică a punerii în aplicare a recomandării Consiliului privind corectarea deficitului excesiv, luând în considerare și proiectul anunțat de buget multianual pentru 2013-2014.

               (11)

               În 2011, Spania a adoptat o reformă a sistemului de pensii care reprezintă un pas important pe calea îmbunătățirii sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice. Cu toate acestea, din cauza înrăutățirii perspectivelor economice în Spania, impactul reformei asupra cheltuielilor publice prevăzute în contextul îmbătrânirii demografice este limitat. În plus, reforma trebuie încă completată prin măsuri concrete care să vină în sprijinul strategiei globale pentru ocuparea forței de muncă pentru lucrătorii mai în vârstă pentru perioada 2012-2014.

               (12)

               Este adevărat că în Spania raportul dintre impozite și PIB se numără printre cele mai scăzute din UE, însă eficiența sistemului fiscal poate fi îmbunătățită printr-o mai mare pondere a impozitelor indirecte favorabile creșterii. În special, baza de impozitare TVA poate fi mărită prin revizuirea aplicării extinse a scutirilor și a cotelor reduse. De asemenea, sistemul fiscal spaniol favorizează îndatorarea și achiziționarea de locuințe, și nu închirierea, datorită faptului că dobânzile la creditele ipotecare sunt deductibile.

               (13)

               Spania a înregistrat progrese considerabile în ceea ce privește restructurarea sectorului său financiar. Restructurarea trebuie să continue, pentru a se asigura că situația oricărei bănci neviabile este soluționată și că băncile viabile își pot îndeplini rolul de furnizori de credit către economia reală, într-un mod durabil și fără o denaturare nejustificată a concurenței. Având în vedere diminuarea perspectivelor macroeconomice, poate deveni necesară consolidarea suplimentară a bazei de capital a băncilor.

               (14)

               În februarie 2012, guvernul a adoptat o reformă globală a sistemului de protecție a locurilor de muncă și a sistemului de negociere colectivă pentru a combate nivelul ridicat al șomajului și segmentarea accentuată a pieței muncii. Trebuie monitorizate efectele, în special în ceea ce privește evoluția salariilor și reducerea segmentării. Pentru fi pe deplin eficace, această reformă trebuie să fie completată de o revizuire substanțială a politicilor active în domeniul pieței forței de muncă pentru îmbunătățirea capacității de inserție profesională și a corelării între competențe și piața muncii.

               (15)

               Pentru a combate rata ridicată a șomajului în rândul tinerilor spanioli, Planul de acțiune pentru tineret ar trebui pus în aplicare fără întârziere, în special în ceea ce privește contractele de ucenicie și de formare. Deși Spania a adoptat măsuri de combatere a părăsirii timpurii a școlii, rata abandonului este ridicată și maschează diferențe semnificative între regiuni.

               (16)

               Sărăcia este un fenomen în creștere, în 2010 numărul persoanelor expuse riscului de sărăcie crescând cu 1 milion, sărăcia infantilă atingând un nivel alarmant de 26,2 %. Dintre persoanele încadrate în muncă, rata sărăciei în cazul lucrătorilor temporari este de două ori mai mare decât în cazul muncitorilor permanenți.

               (17)

               În Spania, serviciile profesionale rămân protejate împotriva concurenței. Reformarea serviciilor profesionale ar putea duce la creșterea PIB-ului potențial, având în vedere faptul că acestea au o contribuție majoră în celelalte sectoare ale economiei. Ar trebui să se acorde o atenție specială eliminării barierelor nejustificate și disproporționate pentru unele profesii puternic reglementate (de exemplu, inginerii, notarii, agenții responsabili cu registrul funciar și reprezentanții legali). În plus, în Spania, termenul pentru obținerea unei autorizații de funcționare este cel mai mare la nivelul Uniunii. Lipsa de coordonare între administrațiile locale, regionale și naționale au generat o proliferare a reglementărilor, care uneori se suprapun, și o segmentare a pieței spaniole interne. Pentru ajustarea marilor dezechilibre externe, sunt necesare măsuri de facilitare a activităților de export. Spania se confruntă, de asemenea, cu provocări multiple și complexe în sectorul energetic, care reprezintă un impediment serios în calea funcționării eficiente a piețelor de produse și de servicii.

               (18)

               Spania și-a asumat o serie de angajamente în temeiul Pactului Euro Plus. Aceste angajamente, precum și punerea în aplicare a angajamentelor prezentate în 2011, vizează stimularea ocupării forței de muncă, îmbunătățirea competitivității, consolidarea sustenabilității finanțelor publice și întărirea stabilității financiare. Comisia a evaluat punerea în aplicare a angajamentelor din cadrul Pactului Euro Plus și a constatat că au fost aplicate parțial. Rezultatele acestei evaluări au fost luate în considerare la elaborarea recomandărilor.

               (19)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Spaniei, a evaluat programul de stabilitate și programul național de reformă și a prezentat o analiză aprofundată. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică fiscală și socioeconomică sustenabilă în Spania, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările sale emise în cadrul Semestrului european sunt reflectate în recomandările de la punctele 1-8 de mai jos.

               (20)

               În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat programul de stabilitate, iar avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea de la punctul 1 de mai jos.

               (21)

               Ținând seama de rezultatele analizei aprofundate realizate de Comisie și de această evaluare, Consiliul a examinat programul național de reformă și programul de stabilitate. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 se reflectă în special în recomandările de la punctele 1, 3, 4, 5 și 8 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca Spania să întreprindă acțiuni în perioada 2012-2013, astfel încât:

               1.

               Să facă un efort bugetar structural mediu anual de peste 1,5 % din PIB în perioada 2010-2013, conform recomandărilor Consiliului în cadrul procedurii de deficit excesiv, punând în aplicare măsurile adoptate în bugetul pentru 2012 și adoptând, până la sfârșitul lunii iulie 2012, proiectul anunțat de buget multianual pentru perioada 2013-2014; să adopte și să aplice la nivel regional măsuri, în conformitate cu proiectele de reechilibrare aprobate, să aplice strict noile dispoziții ale legii privind stabilitatea bugetară referitoare la transparență și la controlul execuției bugetare și să îmbunătățească în continuare aspectele legate de prezentarea la timp și acuratețea raportării bugetare la toate nivelurile administrației; să înființeze o instituție fiscală independentă pentru a realiza analize, a oferi consiliere și a monitoriza politica fiscală; să pună în aplicare reforme în sectorul public în vederea îmbunătățirii eficienței și a calității cheltuielilor publice la toate nivelurile administrației.

               2.

               Să garanteze creșterea vârstei de pensionare în mod corelat cu speranța de viață în momentul reglementării factorului de sustenabilitate prevăzut în recenta reformă a sistemului de pensii și să susțină strategia globală pentru ocuparea forței de muncă pentru lucrătorii mai în vârstă prin măsuri concrete pentru dezvoltarea în continuare a învățării pe tot parcursul vieții, îmbunătățirea condițiilor de muncă și stimularea reintegrării acestui grup pe piața muncii.

               3.

               Să introducă un sistem de impozitare care să corespundă eforturilor de consolidare fiscală și care să favorizeze mai mult creșterea, inclusiv o trecere de la impozitarea forței de muncă către taxele pe consum și mediu; în special, să găsească o soluție la ponderea redusă a veniturilor din TVA prin lărgirea bazei de impozitare pentru TVA; să faciliteze mai puțin, la nivel fiscal, îndatorarea și achiziționarea unei locuințe (prin opoziție cu închirierea).

               4.

               Să pună în aplicare reforma sectorului financiar și, în special, să continue procesul de restructurare a sectorului bancar, aflat în desfășurare, prin găsirea unor soluții la situația instituțiilor încă fragile, să prezinte o strategie cuprinzătoare pentru a soluționa eficient problemele legate de activele existente în bilanțurile băncilor, să definească o poziție clară privind finanțarea și să utilizeze mecanismele de protecție.

               5.

               Să pună în aplicare reformele pieței muncii și să ia măsuri suplimentare pentru a spori eficiența politicilor active în domeniul pieței forței de muncă, printr-o mai bună direcționare a acestora, printr-o mai mare utilizare a serviciilor de formare, de consiliere și de orientare pe piața muncii, prin consolidarea legăturilor acestora cu politicile pasive și prin consolidarea coordonării dintre serviciile publice de ocupare a forței de muncă existente la nivel național și regional, inclusiv prin schimbul de informații cu privire la locurile de muncă vacante.

               6.

               Să revizuiască prioritățile în materie de cheltuieli și să realoce fonduri pentru a sprijini accesul la finanțare al întreprinderilor mici și mijlocii (IMM-uri), al tinerilor și al sectoarelor de cercetare și inovare; să pună în aplicare Planul de acțiune pentru tineret, în special în ceea ce privește calitatea educației și a formării profesionale și importanța acestora pe piața muncii, să își intensifice eforturile de reducere a cazurilor de părăsire timpurie a școlii și să sporească participarea la cursuri și la formare profesională prin măsuri de prevenire, intervenție și compensare.

               7.

               Să îmbunătățească capacitatea de inserție profesională a grupurilor vulnerabile, alături de servicii eficace de sprijin pentru copii și familii, destinate să amelioreze situația persoanelor expuse riscului de sărăcie și/sau de excluziune socială și să asigure, în consecință, bunăstarea copiilor.

               8.

               Să adopte măsuri suplimentare pentru a înlesni accesul la serviciile profesionale, inclusiv la serviciile puternic reglementate, să reducă termenele de obținere a unei autorizații de funcționare și să elimine obstacolele în calea desfășurării unei activități economice rezultate din reglementări multiple care se suprapun, adoptate la niveluri administrative diferite; să finalizeze interconexiunea rețelelor de gaz și electricitate cu țările învecinate și să găsească o soluție la problema deficitului de tarife la energia electrică, în mod global, în special prin îmbunătățirea raportului cost-eficiență al lanțului de aprovizionare cu energie electrică.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținută pentru 2012 prin Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 119, 4.5.2012, p. 47).

      (4)  JO C 212, 19.7.2011, p. 1.

      (5)  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program, folosind metodologia stabilită de comun acord.

      (6)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 11 iulie 2017 privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Germaniei pentru 2017

text:
               9.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/18

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 11 iulie 2017
   privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Germaniei pentru 2017
   (2017/C 261/05)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 9-10 martie 2017. La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Germania ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 9-10 martie 2017. La 21 martie 2017, Consiliul a adoptat o Recomandare privind politica economică a zonei euro („Recomandarea privind zona euro”) (3).

               (2)

               În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Germania ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a Recomandării privind zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 1 și 2 de mai jos.

               (3)

               Raportul de țară privind Germania pentru 2017 a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele realizate de Germania în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice fiecărei țări din anii anteriori, precum și progresele realizate de Germania în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, raportul a cuprins o analiză aprofundată întemeiată pe articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, iar rezultatele acestuia au fost publicate, de asemenea, la 22 februarie 2017. În urma analizei sale, Comisia a concluzionat că Germania se confruntă cu dezechilibre macroeconomice. În special, excedentul de cont curent, care este unul ridicat și persistent, are o relevanță transfrontalieră și reflectă – în afară de o puternică integrare și o bună performanță a industriei sale, deosebit de competitivă în cadrul diviziunii internaționale a muncii – un excedent al economiilor și un nivel modest al investițiilor, atât în sectorul privat cât și în cel public. Excedentul de cont curent a continuat să crească în 2015, a rămas în mare parte neschimbat în 2016 și se preconizează că va rămâne la un nivel ridicat. Abordarea acestui excedent poate avea implicații asupra perspectivei de reechilibrare a restului zonei euro și a Uniunii, deoarece o cerere internă mai dinamică în Germania poate facilita diminuarea necesităților de reducere a efectului de levier în statele membre cu un nivel ridicat de îndatorare. În pofida unor dobânzi scăzute care creează condiții de finanțare favorabile, investițiile întreprinderilor ca pondere în PIB sunt în continuare modeste. În timp ce consumul privat a continuat să se redreseze, economiile gospodăriilor au crescut până la un nivel record în Uniune. Este deosebit de importantă luarea unor măsuri pentru reducerea riscului apariției unor efecte adverse asupra economiei germane și, având în vedere dimensiunea sa, precum și relevanța frontalieră, asupra uniunii economice și monetare.

               (4)

               Germania și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2017 la 13 aprilie 2017, iar la 28 aprilie 2017 și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (5)

               Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza respectiva dispoziție în orientările cu privire la aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

               (6)

               În prezent, Germania face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și al regulii privind datoria. Conform Programului de stabilitate pentru 2017, guvernul are în vedere să ajungă la un excedent bugetar situat între ¼ și ½ % din PIB în perioada 2017-2021. Obiectivul bugetar pe termen mediu – un deficit structural de 0,5 % din PIB – continuă să fie îndeplinit cu o anumită marjă pe întreaga perioadă de programare. Conform Programului de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea treptat, ajungând la 57 % în 2021. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare – și care nu a fost aprobat de un organism independent – este plauzibil.

               (7)

               Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, se preconizează că soldul structural va înregistra un excedent de 0,6 % din PIB în 2017 și de 0,3 % din PIB în 2018, situându-se peste obiectivul bugetar pe termen mediu. Se preconizează că datoria publică se va menține pe o traiectorie descendentă fermă, depășind cerințele impuse de regula privind datoria. În ansamblu, conform opiniei exprimate de Consiliu, se preconizează că Germania se va conforma dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere în 2017 și 2018. În același timp, rămâne posibilitatea de sprijinire a cererii interne prin utilizarea politicii fiscal-bugetare, în special pentru a se realiza o creștere susținută a investițiilor, și prin crearea condițiilor propice unei creșteri mai mari a salariilor reale.

               (8)

               Investițiile publice, calculate ca pondere din PIB, au rămas în mare parte constante și se situează sub media zonei euro. Persistă însă restanțe în ceea ce privește investițiile publice, în special la nivel municipal, unde investițiile nete au continuat să înregistreze valori negative în 2016. Acest lucru se întâmplă în pofida măsurilor adoptate în ultimii ani și a creșterilor semnificative ale investițiilor publice la nivel general în 2015 și 2016. În 2016 au fost adoptate măsuri suplimentare care ar trebui să mărească sfera investițiilor publice, inclusiv la nivel de landuri și municipal. Printre aceste măsuri se află o reformă a relațiilor fiscal-bugetare care, odată adoptată, va produce efecte în 2020. În plus, extinderea serviciilor de consultanță privind planificarea investițiilor în infrastructură în vederea includerii municipalităților ar trebui să amelioreze planificarea și punerea în aplicare a investițiilor la nivel municipal. Acest lucru pare să aibă o relevanță deosebită, având în vedere că proiectele de investiții în infrastructură din landuri și din municipalități sunt puse în execuție doar într-o mică măsură și sunt afectate de constrângerile în materie de capacitate și planificare. Situația bugetară favorabilă arată că, în general, există o marjă bugetară disponibilă, de exemplu pentru alocarea de fonduri suplimentare în scopul creșterii investițiilor publice la toate nivelurile administrației publice.

               (9)

               În ansamblu, cheltuielile publice și private pentru educație și cercetare au fost stabile în ultimii ani raportat la PIB, dar în educație rămân sub media Uniunii. Totalul cheltuielilor combinate pentru educație și cercetare, situat la 9,1 % în 2015, s-a aflat sub obiectivul național de 10 % din PIB. Realizarea de investiții suplimentare în educație, cercetare și inovare este crucială pentru succesul economic viitor al Germaniei, în special pentru integrarea efectivă a solicitanților de azil, a refugiaților și a migranților sosiți în ultima perioadă. Pentru realizarea acestei integrări, Germania a depus eforturi considerabile, în special în domeniul educației și formării profesionale. În anii următori, vor trebui susținute eforturile în întregul sector al educației.

               (10)

               Sistemul de impozitare german rămâne în continuare complex, cheltuielile administrației fiscale sunt mari și unele dispoziții privind impozitarea întreprinderilor pot constitui obstacole în calea investițiilor. În pofida unor reduceri semnificative, cheltuielile de capital ale întreprinderilor din Germania rămân printre cele mai mari din UE-28. Calculată ținând cont de impozitul comercial local (Gewerbesteuer) și de suprataxa de solidaritate, cota legală maximă a impozitului pe profit a atins 30,2 % în 2016. Aceasta a fost substanțial mai mare decât media neponderată a Uniunii de 22,8 %. Rata medie efectivă de impozitare este de 28,2 % comparativ cu o medie neponderată de 21,1 % pentru Uniune. Tendința de a favoriza îndatorarea în cadrul sistemului de impozitare a societăților comerciale s-a situat pe locul șapte în Uniune, în 2016. La nivelul acționariatului, amploarea tendinței de favorizare a îndatorării este similară. Acest lucru are importanță în special pentru IMM-uri, a căror tendință este de a avea acționari naționali. Reducerea costurilor capitalului propriu ar putea consolida investițiile private și piața subdezvoltată a capitalului de risc a Germaniei. Alte caracteristici ale sistemului de impozitare care ar putea denatura deciziile privind finanțarea și investițiile sunt includerea elementelor nonprofit în baza de impozitare a impozitului comercial local, limitarea pierderilor reportate și denaturările induse de impozitare în ceea ce privește alegerea formei juridice. Capacitatea sistemului de impozitare de a favoriza investițiile poate fi diminuată și de alte dispoziții, printre care regimul de amortizare, rata dobânzii utilizată pentru calcularea prestațiilor de pensii deductibile, impozitarea câștigurilor de capital și contabilitatea de casă în scopul taxei pe valoarea adăugată. Dacă este pusă în aplicare în mod eficace, autoritatea funcțională suplimentară, atât de natură generală, cât și specifică domeniului informatic, a administrației fiscale federale în raport cu administrațiile fiscale ale landurilor, convenită ca parte a reformei relațiilor fiscal-bugetare federale, ar putea contribui la accelerarea procesului de modernizare a administrației fiscale.

               (11)

               În Germania, investițiile cu capital de risc au crescut, dar piața este în continuare subdezvoltată conform standardelor internaționale. În 2015, investițiile cu capital de risc au reprezentat aproximativ 0,03 % din PIB, ceea ce înseamnă cu puțin peste media Uniunii, dar rămâne totuși sub nivelul din state membre precum Finlanda, Regatul Unit, Suedia, Irlanda sau Franța și mult sub nivelul din state din afara Uniunii precum Israelul și Statele Unite. În special, se observă că piața capitalului de risc din Germania nu reușește să ofere investiții mai mari la o etapă ulterioară. Guvernul federal a adoptat o serie de măsuri pentru sprijinirea investițiilor cu capital de risc. De exemplu, a simplificat impozitarea fondurilor de investiții, a îmbunătățit reportarea pierderilor în cadrul sistemului de impozitare a profitului întreprinderilor și a extins programul INVEST pentru investitori providențiali.

               (12)

               Trecerea la energia regenerabilă necesită investiții semnificative în rețele de transport și distribuție a energiei electrice. Cu toate acestea, investițiile planificate în infrastructura națională de energie electrică a fost întârziată în mod semnificativ. Până la sfârșitul lui 2016 fuseseră realizate numai aproximativ 35 % din proiectele de rețele de cea mai înaltă tensiune prevăzute în legea din 2009 privind extinderea rețelelor de energie electrică, cauza principală fiind opoziția populației. Dintr-un total de 6 100 km de linii electrice planificate a fi construite în perioada de până în 2024/2025 în conformitate cu Legea federală de planificare a necesităților, care a intrat în vigoare în 2015, au fost aprobate doar aproximativ 6 % și au fost construite doar aproximativ 1 %.

               (13)

               Există în continuare obstacole în calea valorificării depline a digitalizării. De exemplu, Germania nu are o bună performanță în ceea ce privește disponibilitatea conexiunilor în bandă largă de mare viteză sau ultrarapide, în special în regiunile semiurbane și rurale. Utilizarea computerului de către tineretul german este comparativ scăzută și multe școli nu au acces la internet în bandă largă. De asemenea, performanța serviciilor publice digitale este sub media Uniunii. În special, IMM-urile trebuie să recupereze decalajul în ceea ce privește digitalizarea. Numai o cincime din IMM-uri au o strategie în materie de digitalizare. O rețea de centre de excelență ale IMM-urilor a fost înființată pentru consolidarea și accelerarea digitalizării IMM-urilor, iar platforma „Industrie 4.0” îi reunește pe toți actorii relevanți. Investițiile în cercetare și inovare sunt în creștere, iar Germania este aproape de realizarea obiectivului privind intensitatea din programul Europa 2020 pentru cercetare și dezvoltare, însă investițiile sunt concentrate tot mai mult în marile întreprinderi, iar contribuția IMM-urilor este în scădere. În plus, o populație îmbătrânită poate avea, de asemenea, un impact asupra activității antreprenoriale în anii viitori.

               (14)

               În sectorul serviciilor pentru întreprinderi și al profesiunilor reglementate rămân mari obstacole în materie de reglementare. Nivelul restricțiilor este mai ridicat decât media Uniunii, în special pentru arhitecți, ingineri, avocați și contabili/consilieri fiscali. În plus, rata de pierdere a clienților în cazul acestor profesiuni este semnificativ mai mică decât media Uniunii, ceea ce pare să indice un dinamism și o concurență relativ scăzute ale serviciilor profesionale din Germania. Printre aceste obstacole se află restricțiile privind acționariatul și forma societăților comerciale în cazul arhitecților și al inginerilor, precum și restricțiile multidisciplinare în cazul arhitecților, al inginerilor și al avocaților. Reducerea acestor obstacole ar putea genera o concurență mai intensă, rezultatul fiind un număr mai mare de firme care intră pe piață, ceea ce ar genera beneficii pentru consumatori – prețuri mai mici și o gamă mai mare de opțiuni. În ianuarie 2017, Comisia a prezentat recomandări în materie de reformă pentru reglementarea serviciilor profesionale, ca parte din pachetul de măsuri menite să elimine obstacolele de pe piețele serviciilor.

               (15)

               Ocuparea forței de muncă a continuat să crească, iar șomajul a scăzut la niveluri istorice. Cu toate acestea, creșterea ocupării forței de muncă s-a datorat, în parte, creșterii activității cu fracțiune de normă, în special în rândul femeilor și a fost reflectată doar parțial în creșterea agregată a salariului real, care a înregistrat o decelerare în 2016. Măsurile care descurajează participarea la piața muncii a celei de a doua persoane care contribuie la venitul familiei, precum și răspândirea pe scară largă a muncii cu fracțiune de normă împiedică valorificarea pe deplin a potențialului pieței muncii. O ofertă mai bună de servicii de îngrijire a copiilor și de școlarizare cu program prelungit de calitate, la prețuri abordabile, precum și îngrijirea pe termen lung recent reformată reprezintă o pârghie esențială pentru creșterea participării femeilor pe piața forței de muncă. Impozitarea comună a veniturilor cuplurilor căsătorite și asigurarea medicală gratuită pentru soții care nu lucrează descurajează cea de a doua persoană care contribuie la venitul familiei – și care în multe cazuri este femeie – să se angajeze sau să lucreze un număr de ore mai mare. În plus, legătura mai scăzută cu piața muncii se combină cu o diferență mai mare de remunerare între bărbați și femei, de 22 % față de media Uniunii de 16,3 % în 2015.

               (16)

               În pofida unei ușoare diminuări, „mini-joburile” sunt în continuare larg răspândite, angrenând 4,8 milioane de persoane care, în 2016, aveau ca singur loc de muncă un „mini-job”. Numărul de lucrători angajați prin agențiile de muncă temporară a crescut de trei ori începând din 2005, ajungând la aproximativ 1 milion (aproape de 3 % din totalul locurilor de muncă) în iunie 2016. Se preconizează o îmbunătățire a protecției față de potențiale abuzuri în cazul lucrătorilor angajați prin agențiile de muncă temporară și prin contracte de muncă temporare, însă este necesar ca evoluțiile să fie monitorizate. În plus, prin comparație există o mare diferență de remunerare între bărbați și femei neajustată în ceea ce privește contractele pe perioadă determinată față de contractele pe perioadă nedeterminată.

               (17)

               Sarcina fiscală pentru persoanele cu salarii mici este mare în comparație cu alte state, ceea ce reduce stimulentele pentru încadrarea în muncă, precum și venitul net și oportunitățile de consum. Germania a sporit nivelul minim al venitului personal neimpozabil și alocațiile pentru copii, și a ajustat tranșele de impozitare. Aceste măsuri par să fie în beneficiul grupurilor de populație cu venituri mici și medii, dar impactul global asupra sarcinii fiscale va fi limitat. În pofida creșterilor recente substanțiale ale venitului disponibil real, evoluțiile salariilor și ale productivității au fost mult timp divergente, ceea ce a condus la un decalaj acumulat considerabil. O creștere mai mare a salariilor reale ar contribui, de asemenea, la reducerea dezechilibrelor externe ridicate.

               (18)

               Germania a depus eforturi considerabile pentru a primi solicitanți de azil și pentru integrarea refugiaților și a altor migranți. Apar ca fiind posibile și alte îmbunătățiri, având în vedere că numărul de refugiați în căutarea unui loc de muncă a crescut, ajungând la aproximativ 9 % din numărul total de persoane în căutarea unui loc de muncă în 2016. Integrarea pe piața muncii a persoanelor care provin din familii de migranți, în special a femeilor, rămâne o provocare majoră care, inclusiv prin sistemul de învățământ, se aplică, de asemenea, copiilor născuți în Germania din părinți născuți în afara Uniunii.

               (19)

               Nu toți membrii societății au beneficiat în mod egal de evoluțiile pozitive, în ansamblu, ale economiei și pieței muncii din ultimii ani. După o perioadă de creșteri, inegalitatea veniturilor a înregistrat o ușoară diminuare doar în ultima perioadă, în timp ce inegalitatea privind nivelul de bogăție rămâne printre cele mai mari din zona euro. Mai mult, performanță bună a pieței muncii nu a condus la o diminuare a riscului de sărăcie. Procentajul de persoane expuse riscului de sărăcie la o vârstă înaintată se situează peste media Uniunii și este probabil ca numărul persoanelor în vârstă expuse riscului de sărăcie să crească în anii următori. Se preconizează că rata de înlocuire din sistemul de pensii obligatorii se va diminua în continuare. În același timp, nivelul contribuțiilor la sistemele de pensii din cel de al doilea și din cel de al treilea pilon este prea scăzut pentru a compensa diminuarea nivelului contribuțiilor din primul pilon pentru toată lumea. Dacă nu sunt compensate, se preconizează o deteriorare a adecvării pensiilor. În ceea ce privește reformele recente vizând îmbunătățirea stimulentelor pentru pensionarea tardivă (Flexi-Rente), rămâne de văzut cât de eficace pot fi acestea pentru contracararea stimulentelor introduse în 2014 pentru pensionarea anticipată.

               (20)

               În contextul semestrului european 2017, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Germaniei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2017 și Programul național de reformă pentru 2017, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Germaniei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Germania, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

               (21)

               Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2017 prin prisma acestei evaluări și a emis un aviz (5) conform căruia este de așteptat ca Germania să respecte Pactul de stabilitate și de creștere.

               (22)

               Prin prisma bilanțului aprofundat realizat de Comisie și a acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul național de reformă pentru 2017 și Programul de stabilitate pentru 2017. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1 și 2 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în 2017 și în 2018, Germania să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Concomitent cu respectarea obiectivului pe termen mediu, să utilizeze politica fiscal-bugetară și politica structurală pentru sprijinirea creșterii potențiale și a cererii interne, precum și pentru imprimarea unei tendințe ascendente susținute în domeniul investițiilor. Să accelereze investițiile publice la toate nivelurile administrației centrale, în special în educație, cercetare și inovare și să abordeze constrângerile – în materie de capacitate și planificare – asupra investițiilor în infrastructură. Să îmbunătățească în continuare eficiența și capacitatea sistemului de impozitare de a favoriza investițiile. Să stimuleze concurența în domeniul serviciilor pentru întreprinderi și al profesiunilor reglementate.

               2.

               Să reducă factorii care descurajează participarea la piața muncii a celei de a doua persoane care contribuie la venitul familiei și să faciliteze tranzițiile la sistemul standard de ocupare a forței de muncă. Să reducă sarcina fiscală mare care apasă asupra persoanelor cu venituri reduse. Să creeze condiții pentru a se promova o creștere mai mare a veniturilor salariale, respectându-se rolul partenerilor sociali.

      Adoptată la Bruxelles, 11 iulie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. TÕNISTE

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  JO C 92, 24.3.2017, p. 1.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (5)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2016 privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Suediei pentru 2016

text:
               18.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 299/53

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2016
   privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Suediei pentru 2016
   (2016/C 299/13)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice din 2016. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 17-18 martie 2016. La 26 noiembrie 2015, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Suedia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (2)

               Raportul de țară privind Suedia pentru 2016 a fost publicat la 26 februarie 2016. Acesta a evaluat progresele realizate de Suedia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 14 iulie 2015, precum și progresele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor asumate de Suedia în cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, raportul a inclus un bilanț aprofundat, efectuat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. La 8 martie 2016, Comisia a prezentat rezultatele bilanțului aprofundat. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că Suedia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice. În special, având în vedere gradul ridicat de îndatorare a gospodăriilor și tendința de creștere a acestuia, coroborate cu prețurile mari și în creștere ale locuințelor în contextul fluxurilor de creditare pozitive, există riscul aplicării unor măsuri corective dezordonate, care ar avea implicații asupra economiei reale și a sectorului bancar. S-au luat măsuri în domeniul macroprudențial, însă acestea se pot dovedi insuficiente. Există în continuare un deficit de măsuri în ceea ce privește impozitul pe locuințe, amortizarea creditelor ipotecare, funcționarea ofertei de locuințe și piața închirierilor de locuințe.

               (3)

               La 28 aprilie 2016, Suedia a prezentat Programul său național de reformă pentru 2016 și Programul de convergență pentru 2016. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)

               Recomandările specifice fiecărei țări relevante au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (3), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza această dispoziție în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică.

               (5)

               În prezent, Suedia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. Potrivit Programului său de convergență pentru 2016, guvernul intenționează să ajungă la un sold global de -0,4 % din PIB și să îndeplinească în continuare, pe întreaga perioadă acoperită de program, obiectivul bugetar pe termen mediu, respectiv un deficit structural de 1 % din PIB. Conform Programului de convergență, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea la 42,5 % în 2016 și va continua să scadă până la 39,1 % din PIB în 2019. Scenariul macroeconomic pe care se întemeiază aceste proiecții bugetare este plauzibil până în 2016 și precaut în perioada următoare. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, se preconizează că soldul structural va fi de -0,5 % din PIB în 2016 și de -0,9 % din PIB în 2017, depășind astfel obiectivul bugetar pe termen mediu. Eventualele abateri viitoare vor fi evaluate în raport cu cerința referitoare la menținerea soldului structural la același nivel cu obiectivul bugetar pe termen mediu. Pe baza evaluării sale a Programului de convergență și luând în considerare previziunile Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul consideră că este probabil ca Suedia să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (6)

               Gradul de îndatorare a gospodăriilor rămâne foarte ridicat în Suedia și a avut în ultimul deceniu una dintre cele mai rapide rate de creștere din Uniune. Conform estimărilor Riksbank (banca centrală a Suediei), în 2015 datoria gospodăriilor reprezenta 175 % din venitul disponibil anual și 87 % din PIB. Dat fiind că aplică impozite relativ scăzute pe locuințe și deduceri importante pentru dobânzile ipotecare, Suedia este una dintre țările din Uniune care oferă unele dintre cele mai puternice stimulente fiscale proprietarilor de locuințe. Nivelul ridicat de îndatorare a gospodăriilor reprezintă un risc pentru stabilitatea macroeconomică. Guvernul a luat unele măsuri pentru a descuraja îndatorarea gospodăriilor, inițiind, de exemplu, o propunere legislativă, adoptată de parlament la 23 martie 2016, care vizează amortizarea obligatorie a noilor credite ipotecare. Adoptarea acestei măsuri-cheie a fost mult timp întârziată din cauza rezervelor formulate cu privire la legitimitatea autorității macroprudențiale din Suedia de a impune o astfel de obligație. Există riscul ca, atâta vreme cât nu este revizuit cadrul juridic referitor la competențele autorității macroprudențiale, alte măsuri care ar putea fi necesare pentru a aborda dezechilibrele crescânde ale Suediei să fie aplicate și ele cu întârziere. În sfârșit, guvernul nu a luat niciun fel de măsuri pentru a ajusta stimulentele fiscale, de exemplu prin reducerea deductibilității fiscale a dobânzilor ipotecare sau prin revizuirea impozitelor pe proprietate.

               (7)

               Piața locuințelor din Suedia este în continuare o sursă potențială de instabilitate. Prețurile locuințelor au crescut aproape constant în ultimii 20 de ani, în special în zonele metropolitane din Stockholm și Göteborg. Prețurile locuințelor continuă să crească nu doar ca efect al unor cauze bine fundamentate, cum ar fi creșterea venitului disponibil, dar și ca urmare a unor ineficiențe structurale pe piața locuințelor. Factorii care influențează negativ oferta de locuințe sunt utilizarea ineficace a fondului de locuințe existente, controlul semnificativ al chiriilor, concurența slabă din sectorul construcțiilor, insuficiența terenurilor disponibile pentru construcții noi și durata și complexitatea procedurilor de planificare urbană. Forma actuală a taxei pe tranzacții aplicată câștigurilor de capital provenite din vânzările imobiliare limitează potențialul utilizării mai eficiente a fondului de locuințe existente. Ineficiențele structurale determină investiții insuficiente în locuințe și o penurie generalizată a locuințelor, contribuind, de asemenea, la creșterea constantă a prețurilor locuințelor. Lipsa de locuințe disponibile și accesibile ca preț limitează totodată și mobilitatea forței de muncă și reprezintă un obstacol pentru integrarea eficace a migranților pe piața muncii. Guvernul a luat o serie de măsuri, printre care creșterea finanțării publice pentru investițiile în sectorul locuințelor și simplificarea anumitor proceduri de planificare urbană. În decembrie 2015, un sondaj privind concurența în sectorul construcțiilor a propus o serie de măsuri posibile, cum ar fi sporirea transparenței în ceea ce privește contractele pentru locuințe sociale. Cu toate acestea, guvernul nu a realizat progrese în ceea ce privește reformarea sistemului de stabilire a chiriilor.

               (8)

               În pofida rezultatelor relativ bune în domeniul investițiilor, Suedia se confruntă cu dificultăți care pot avea un impact negativ asupra competitivității pe termen lung a țării. În special, ineficiențele structurale de pe piața locuințelor frânează investițiile în acest domeniu. Investițiile în infrastructură menite să asigure legături mai bune în interiorul orașelor și între zonele urbane sunt insuficiente având în vedere constrângerile cauzate de penuria de locuințe.

               (9)

               Clasamentul PISA indică faptul că, dintre toate țările OCDE, Suedia s-a confruntat în ultimul deceniu cu cea mai dramatică scădere a rezultatelor școlare ale elevilor cu vârsta de 15 ani, în prezent rezultatele sale situându-se sub media din țările UE și OCDE. Nivelul tot mai scăzut de instruire a elevilor la terminarea școlii riscă să pună presiune pe termen lung pe competitivitatea și capacitatea de inovare a Suediei. O altă problemă în materie de educație cu care se confruntă Suedia o reprezintă decalajul semnificativ din punctul de vedere al rezultatelor școlare între elevii proveniți din familii de migranți și cei autohtoni. Acest aspect merită o atenție deosebită având în vedere numărul mare de migranți tineri nou-sosiți în Suedia, care urmează să fie integrați în sistemul de învățământ. Mecanismele neclare de finanțare a școlilor, conjugate cu monitorizarea nesistematică a utilizării fondurilor la diferite niveluri ale sistemului școlar împiedică utilizarea eficientă a resurselor. Guvernul a pus la dispoziție fonduri suplimentare în vederea îmbunătățirii rezultatelor școlare și a echității și întreprinde măsuri pentru integrarea migranților nou-sosiți în sistemul de învățământ.

               (10)

               Afluxul mare de refugiați din ultimul an comportă o serie de consecințe sociale și economice pentru Suedia. Chiar dacă se preconizează că, pe termen scurt, sosirea refugiaților va avea drept efect creșterea cheltuielilor publice și crearea unei cereri interne suplimentare, antrenând astfel creșterea PIB, efectele pe termen mediu asupra ocupării forței de muncă și a creșterii sunt condiționate de succesul integrării sociale și pe piața muncii a refugiaților, inclusiv prin acordarea de sprijin educațional. Aceasta este una dintre preocupările centrale de pe agenda politică a UE și a statelor membre și va fi monitorizată și analizată cu atenție, inclusiv în raportul de țară pe 2017.

               (11)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Suediei, pe care a publicat-o în raportul de țară pe 2016. De asemenea, a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Suediei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru sustenabilitatea politicii bugetare și socioeconomice a Suediei, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin contribuția UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările din cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandarea 1 de mai jos.

               (12)

               În lumina acestei evaluări, Comisia a examinat Programul de convergență și a emis un aviz (4) conform căruia este de așteptat ca Suedia să respecte Pactul de stabilitate și de creștere.

               (13)

               În lumina bilanțului aprofundat realizat de Comisie și a acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de convergență. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 sunt reflectate în recomandarea 1 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2016-2017, Suedia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să contracareze creșterea gradului de îndatorare a gospodăriilor prin ajustarea stimulentelor fiscale, în special prin limitarea treptată a deductibilității fiscale a dobânzilor ipotecare sau prin majorarea impozitelor periodice pe proprietate. Să se asigure că autoritatea macroprudențială are mandatul legal de a pune în aplicare măsuri pentru protejarea stabilității financiare în timp util. Să încurajeze investițiile în locuințe și să sporească eficiența pieței locuințelor, inclusiv prin introducerea unui grad mai mare de flexibilitate în ceea ce privește stabilirea prețurilor chiriilor și prin revizuirea formei actuale a impozitului pe câștigurile de capital pentru a facilita încheierea unui număr mai mare de tranzacții imobiliare.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. KAŽIMÍR

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (4)  Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 3 martie 2008 de adaptare a Recomandării 98/376/CE privind tichetul de parcare pentru persoanele cu dizabilități, ca urmare a aderării Republicii Bulgaria, a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a României, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace

text:
               7.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 63/43

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 3 martie 2008
   de adaptare a Recomandării 98/376/CE privind tichetul de parcare pentru persoanele cu dizabilități, ca urmare a aderării Republicii Bulgaria, a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a României, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace
   (2008/205/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Actul de aderare din 2003, în special articolul 57,
   având în vedere Actul de aderare din 2005, în special articolul 56,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât:

               (1)

               În ceea ce privește anumite acte care rămân valabile ulterior datei de 1 ianuarie 2007 și care necesită adaptare ca urmare a aderării, adaptările necesare nu au fost prevăzute în actele de aderare.

               (2)

               În conformitate cu articolul 57 din Actul de aderare din 2003 și cu articolul 56 din Actul de aderare din 2005, aceste adaptări se adoptă de către Consiliu, în toate situațiile în care Consiliul a adoptat actul original.

               (3)

               Recomandarea 98/376/CE a Consiliului din 4 iunie 1998 privind tichetul de parcare pentru persoanele cu dizabilități (1) va trebui prin urmare să fie modificată corespunzător,

         RECOMANDĂ:
   Recomandarea 98/376/CE se modifică după cum se prevede în anexă.

      Adoptată la Bruxelles, 3 martie 2008.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. PODOBNIK

      (1)  JO L 167, 12.6.1998, p. 25.

      ANEXĂ
      Recomandarea 98/376/CE se modifică după cum urmează:

                  1.

                  La punctul D a șaptea liniuță din anexă, lista codurilor distinctive se înlocuiește cu următoarea:

                              „B

                              :

                              Belgia

                              BG

                              :

                              Bulgaria

                              CZ

                              :

                              Republica Cehă

                              DK

                              :

                              Danemarca

                              D

                              :

                              Germania

                              EST

                              :

                              Estonia

                              IRL

                              :

                              Irlanda

                              EL

                              :

                              Grecia

                              E

                              :

                              Spania

                              F

                              :

                              Franța

                              I

                              :

                              Italia

                              CY

                              :

                              Cipru

                              LV

                              :

                              Letonia

                              LT

                              :

                              Lituania

                              L

                              :

                              Luxemburg

                              H

                              :

                              Ungaria

                              M

                              :

                              Malta

                              NL

                              :

                              Țările de Jos

                              A

                              :

                              Austria

                              PL

                              :

                              Polonia

                              P

                              :

                              Portugalia

                              RO

                              :

                              România

                              SLO

                              :

                              Slovenia

                              SK

                              :

                              Slovacia

                              FIN

                              :

                              Finlanda

                              S

                              :

                              Suedia

                              UK

                              :

                              Regatul Unit”.

                  2.

                  La punctul E din anexă, paragraful al doilea se înlocuiește cu următorul text:
                  „În cazul în care un stat membru dorește să facă înregistrările în altă limbă națională decât una dintre următoarele limbi: bulgară, cehă, daneză, olandeză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, maghiară, irlandeză, italiană, letonă, lituaniană, malteză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă sau suedeză, acesta elaborează o versiune bilingvă a tichetului, utilizând una dintre limbile menționate anterior, fără a aduce atingere celorlalte dispoziții din prezenta anexă.”


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 27 martie 2015 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Deutsche Bundesbank (BCE/2015/14)

text:
               6.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 149/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 27 martie 2015
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Deutsche Bundesbank
   (BCE/2015/14)
   (2015/C 149/01)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale şi al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul actualilor auditori externi ai Deutsche Bundesbank, Ernst & Young AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft Steuerberatungsgesellschaft, a încetat după efectuarea auditului aferent exerciţiului financiar 2014. Prin urmare, este necesară desemnarea unor auditori externi începând cu exerciţiul financiar 2015.

               (3)

               Deutsche Bundesbank a selectat KPMG AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft drept auditor extern pentru exerciţiile financiare 2015-2020,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă desemnarea KPMG AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft drept auditor extern al Deutsche Bundesbank pentru exerciţiile financiare 2015-2020.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 27 martie 2015.

            Preşedintele BCE

         Mario DRAGHI


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 5 decembrie 2008 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta (BCE/2008/19)

text:
               17.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 322/1

      RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE

   din 5 decembrie 2008
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta
   (BCE/2008/19)
   (2008/C 322/01)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Conturile Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale din Eurosistem sunt supuse auditării de către auditori externi independenți desemnați la recomandarea Consiliului guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul actualilor auditori externi al Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta se va încheia după auditarea aferentă exercițiului financiar 2008. Din acest motiv, este necesar să se numească un auditor extern începând cu exercițiul financiar 2009.

               (3)

               Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta a selectat KPMG în calitate de auditor extern pentru exercițiile financiare 2009-2013,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă numirea KPMG în calitate de auditor extern al Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta pentru exercițiile financiare 2009-2013.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 5 decembrie 2008.

            Președintele BCE

         Jean-Claude TRICHET


title: Recomandarea Comisiei din 19 octombrie 2009 privind procedurile de reducere a impozitului reținut la sursă (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               24.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 279/8

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 19 octombrie 2009
   privind procedurile de reducere a impozitului reținut la sursă
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2009/784/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 211 a doua liniuță,
   întrucât:

               (1)

               Numeroase state membre impozitează la sursă veniturile din valori mobiliare. Impozitul la sursă este dedus fie de emitentul titlului de valoare, fie de un intermediar financiar implicat în plata veniturilor respective.

               (2)

               În numeroase cazuri drepturile de impozitare sunt partajate între statul-sursă și statul de rezidență; astfel, în temeiul convențiilor de evitare a dublei impozitări sau al legislației naționale, investitorii nerezidenți pot beneficia de o rată mai mică a impozitului sau de o exceptare de la plată în statul-sursă, însă procedurile de reducere a impozitului reținut la sursă sau de solicitare a rambursării impozitului reținut sunt adesea complicate și diferă simțitor de la un stat membru la altul.

               (3)

               Numeroase state membre limitează prestarea de servicii de agenți care rețin impozitul la intermediarii financiari stabiliți în jurisdicțiile lor.

               (4)

               Complicațiile care apar în urma acestei situații împiedică buna funcționare a piețelor de capital și au ca rezultat creșterea costurilor la decontările transfrontaliere. Conform rapoartelor Giovannini Cross-border clearing and settlement arrangements in the European Union
                   (1) (Acorduri de compensare și decontare transfrontalieră în Uniunea Europeană) din 2001 și Second Report on EU Clearing and Settlement
                   (2) (Al doilea raport privind compensarea și decontarea în UE) din 2003, acest lucru reprezintă un obstacol în calea investițiilor transfrontaliere eficiente în titluri de valoare.

               (5)

               Două rapoarte ale Grupului de experți pentru respectarea reglementărilor fiscale (FISCO) (3) – Fact-Finding Study on Fiscal Compliance Procedures Related to Clearing and Settlement within the EU (Studiu de documentare privind procedurile de respectare a reglementărilor fiscale referitoare la compensare și decontare în UE) din 2006 și Solutions to Fiscal Compliance Barriers Related to Post-Trading within the EU (Soluții pentru obstacolele din calea respectării reglementărilor fiscale legate de sectorul postpiață în UE) din 2007 – au analizat procedurile existente de reducere a impozitului reținut la sursă și au sugerat modalități de ameliorare a eficienței acestora.

               (6)

               După cum se precizează în aceste rapoarte, acordarea unei reduceri a impozitelor reținute la sursă în locul unei proceduri de rambursare ar fi un pas important spre simplificarea procedurilor privind impozitele reținute la sursă.

               (7)

               Veniturile din valori mobiliare care intră în domeniul de aplicare al altor reglementări comunitare, mai precis al Directivei 90/435/CEE a Consiliului din 23 iulie 1990 privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre (4) și al Directivei 2003/49/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind sistemul comun de impozitare, aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe efectuate între societăți asociate din state membre diferite (5) nu ar trebui să intre sub incidența acestor proceduri de simplificare. De asemenea, simplificarea nu este necesară nici în cazul în care anumite state membre pe parcursul perioadei de tranziție percep impozitul reținut la sursă în locul efectuării schimbului de informații, în conformitate cu articolul 11 din Directiva 2003/48/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind impozitarea veniturilor din economii sub forma plăților de dobânzi (6).

               (8)

               În cazurile excepționale în care reducerea impozitelor la sursă nu este posibilă statele membre sursă ar putea, de asemenea, îmbunătăți situația actuală prin adoptarea unei proceduri de rambursare rapidă.

               (9)

               Pentru a garanta condiții de concurență egale între intermediarii financiari comunitari, este necesar să se permită intermediarilor financiari din alte state membre decât statul membru sursă care intervin între emitentul titlurilor de valoare și beneficiarul efectiv să participe la procedurile de reținere la sursă ca agenți de informare sau agenți care rețin impozitul la sursă.

               (10)

               Intermediarii financiari stabiliți în țări AELS trebuie tratați în același mod ca și intermediarii financiari din statele membre, în măsura în care aceste țări asigură un nivel de asistență administrativă echivalent asistenței acordate în temeiul Directivei 77/799/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1977 privind asistența reciprocă acordată de autoritățile competente din statele membre în domeniul impozitării directe și al impozitării primelor de asigurare (7) și al Directivei 2008/55/CE a Consiliului din 26 mai 2008 privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor privind anumite cotizații, drepturi, taxe și alte măsuri (8).

               (11)

               Statele membre au dreptul legitim de a-și proteja veniturile din impozite și, prin urmare, ar trebui să li se permită să ceară intermediarilor financiari obținerea unei autorizații sau aprobări prealabile pentru a acționa în calitate de agent de informare sau agent care reține impozitul la sursă.

               (12)

               Permițând intermediarilor financiari să transmită doar informații grupate privind rata impozitului reținut la sursă intermediarului financiar următor din lanțul de custodie, toate părțile implicate ar realiza economii importante și s-ar înlătura preocupările din domeniul protecției datelor și al concurenței referitoare la transmiterea informațiilor legate de clienți între intermediarii financiari.

               (13)

               Simplificarea ar putea fi accentuată prin acceptarea, pe lângă certificatele de rezidență, a altor dovezi ale dreptului investitorilor la reducerea impozitelor, cum ar fi autocertificarea și informațiile de identificare deținute de intermediarii financiari în temeiul prevederilor Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare (9).

               (14)

               Pentru reducerea sarcinii administrative, intermediarii financiari ar trebui să fie autorizați să arhiveze documentele în formă electronică.

               (15)

               Statele membre trebuie să profite de posibilitatea oferită de legislația comunitară și de acordurile fiscale bilaterale de a face schimb de informații și să efectueze controale comune sau individuale pentru a verifica respectarea de către intermediarii financiari a obligațiilor care le revin. Acestea ar trebui, de asemenea, să facă apel la Directiva 2008/55/CE și la orice viitoare instrumente echivalente pentru recuperarea veniturilor fiscale din alte state membre sau dintr-o țară AELS.

               (16)

               Reprezentanții statelor membre în Grupul de lucru IV pentru impozitare directă al Comisiei și din Comitetul european pentru valori mobiliare au discutat această problemă în detaliu. În paralel, și Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE) lucrează la procedurile de reducere a impozitului reținut la sursă,

         RECOMANDĂ:
   1.   Obiect și domeniu de aplicare

   1.1.   Prezenta recomandare se referă la îmbunătățirea procedurilor aplicate de statele membre pentru acordarea de reduceri ale impozitelor reținute la sursă la veniturile din valori mobiliare transfrontaliere dobândite de investitori rezidenți în Comunitate în conformitate cu convențiile de evitare a dublei impozitări sau cu legislația națională.
   1.2.   Prezenta recomandare se aplică veniturilor din titluri de valoare provenind dintr-un stat membru și plătite prin intermediul unuia sau al mai multor intermediari financiari stabiliți în Comunitate sau în state AELS care asigură un nivel de asistență administrativă echivalent celui oferit în temeiul Directivei 77/799/CEE și al Directivei 2008/55/CE.
   1.3.   Prezenta recomandare nu se aplică veniturilor din valori mobiliare care intră sub incidența Directivei 90/435/CEE sau a Directivei 2003/49/CE și nici impozitelor reținute la sursă percepute de anumite state membre în perioada de tranziție în conformitate cu articolul 11 din Directiva 2003/48/CE.
   2.   Definiții

   În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

               (a)

               „venituri din valori mobiliare” înseamnă dividendele, dobânda sau alte venituri care pot fi generate de valorile mobiliare și care sunt supuse impozitării la sursă în statul membru sursă;

               (b)

               „stat membru sursă” înseamnă statul membru în care este rezident în scopuri fiscale emitentul valorilor mobiliare generatoare de venit;

               (c)

               „stat membru de rezidență” înseamnă statul membru în care este rezident în scopuri fiscale beneficiarul efectiv al veniturilor din valorile mobiliare;

               (d)

               „intermediar financiar” înseamnă un depozitar central de titluri de valoare, o instituție de credit sau orice altă entitate economică autorizată sau supravegheată din lanțul de custodie dintre emitentul titlurilor de valoare și beneficiarul efectiv;

               (e)

               „beneficiar efectiv” înseamnă investitorul care primește în folosul său veniturile din valorile mobiliare;

               (f)

               „agent de informare” înseamnă un intermediar financiar care a fost autorizat de statul membru sursă să își asume responsabilitatea pentru verificarea drepturilor investitorului la reducerea impozitului și comunicarea acestei informații următorului intermediar financiar din lanțul de custodie, astfel încât în cele din urmă informația să ajungă la agentul care reține impozitul la sursă;

               (g)

               „agentul care reține impozitul la sursă” înseamnă un agent de informare care a fost autorizat de statul membru sursă pentru a-și asuma responsabilitatea pentru deducerea impozitului la sursă la rata aplicabilă și plata impozitului dedus autorităților fiscale competente din statul membru sursă;

               (h)

               „informații grupate privind rata impozitului reținut la sursă” înseamnă informațiile furnizate într-un format care grupează veniturile din titluri de valoare în funcție de rata aplicabilă, fără a specifica proprietarii titlurilor de valoare.

         3.   Reducerea impozitului reținut la sursă

   Statele membre sursă sunt invitate să acorde reduceri ale impozitelor reținute la sursă în momentul plății veniturilor din valori mobiliare, cu condiția ca toate informațiile necesare să fie disponibile.
   4.   Proceduri de rambursare standardizate și rapide

   În situațiile excepționale în care reducerea impozitului la sursă nu este posibilă, statele membre sunt invitate să pună în practică proceduri de rambursare standardizate și rapide. Aceste proceduri ar trebui să cuprindă:

               (a)

               autorizația acordată agenților de informare sau agenților care rețin impozitul la sursă de a înainta cereri de rambursare autorităților fiscale din statul membru sursă în numele investitorilor;

               (b)

               utilizarea unui punct de contact unic pentru introducerea și tratarea tuturor cererilor de rambursare și publicarea informațiilor relevante referitoare la procedurile de rambursare pe un site web în cel puțin o limbă uzuală în sfera finanțelor internaționale;

               (c)

               utilizarea unor formate comune pentru cererile de rambursare care să poată fi depuse electronic;

               (d)

               rambursarea într-un termen rezonabil și în principiu în termen de șase luni de la primirea cererii de rambursare de către autoritatea fiscală competentă, cu condiția ca toate informațiile necesare să fie disponibile.

         5.   Rolul agenților de informare și al agenților însărcinați cu reținerea impozitului la sursă

   5.1.   Agentul de informare cel mai apropiat de investitor ar trebui să fie în principiu cel mai bine plasat pentru a acționa în calitate de agent care reține impozitul la sursă.
   5.2.   Dacă acest lucru nu este valabil și există un lanț de custodie cu mai mulți agenți de informare:

               (a)

               agentul de informare cel mai apropiat de investitor trebuie să verifice dacă investitorul are dreptul la reducerea impozitului și trebuie să depoziteze documentația primită;

               (b)

               agentul de informare cel mai apropiat de investitor trebuie să raporteze statului membru sursă informațiile referitoare la investitor fie anual, fie la cerere;

               (c)

               fiecare agent de informare din lanțul de custodie trebuie să transmită informații grupate privind rata impozitului reținut la sursă următorului agent de informare din lanț, astfel încât informația să ajungă la agentul care reține impozitul la sursă; și

               (d)

               agentul care reține impozitul la sursă trebuie să aplice reducerea impozitului reținut la sursă pe baza informațiilor grupate privind rata impozitului reținut la sursă pe care le primește.

         6.   Condiții pentru intermediarii financiari

   6.1.   Statele membre sursă sunt invitate să stabilească condiții și obligații proporționale și nediscriminatorii pentru autorizarea unui intermediar financiar să acționeze ca agent de informare sau agent care reține impozitul la sursă.
   6.2.   Statele membre sursă sunt invitate să retragă autorizația acordată în cazul în care un agent de informare sau un agent care reține impozitul la sursă nu respectă condițiile și obligațiile impuse.
   7.   Documente care dau dreptul la reducerea impozitelor

   7.1.   Statele membre sursă sunt invitate să accepte și alte dovezi ale dreptului investitorului la reducerea impozitului, în afara certificatelor de rezidență emise de statul membru de rezidență. Printre aceste dovezi s-ar putea număra autocertificarea de către beneficiarul efectiv și documentele reunite de către agenții de informare pentru a se conforma obligațiilor stabilite prin Directiva 2004/39/CE privind piețele instrumentelor financiare.
   7.2.   La stabilirea dovezilor alternative la care se face referire la punctul 7.1, statele membre sursă pot ține seama de nivelul de risc fixând, de exemplu, reguli mai puțin oneroase în cazul cererilor care nu depășesc 1 000 EUR.
   8.   Informații și documente în format electronic

   Statele membre sursă sunt invitate să permită agenților de informare și agenților care rețin impozitul la sursă să transmită și să arhiveze informațiile și documentele în format electronic.
   9.   Supraveghere

   Statele membre sunt invitate să elaboreze proceduri de investigare a respectării de către agenții de informare și agenții care rețin impozitul la sursă a obligațiilor create în conformitate cu prezenta recomandare. Printre acestea s-ar putea număra auditurile comune sau individuale ale autorității fiscale din statul membru sursă, ale autorității fiscale din statul membru unde este stabilit agentul de informare sau agentul care reține impozitul la sursă sau ale unor auditori externi.
   10.   Follow-up

   10.1.   Statele membre sunt încurajate să adopte reguli privind simplificarea procedurilor pentru acordarea de reduceri ale impozitelor reținute la sursă la veniturile din valori mobiliare transfrontaliere mai flexibile decât cele din prezenta recomandare.
   10.2.   Statele membre sunt invitate să studieze în ce măsură prezenta recomandare poate oferi un cadru pentru instituirea unor canale noi și simple de schimb de informații care au ca scop furnizarea de informații cu privire la investitori atât statelor membre sursă, cât și statelor membre de rezidență. Procedurile stabilite în temeiul legislației comunitare, în special Directiva 2003/48/CE, ar putea servi drept model.
   10.3.   Statele membre sunt invitate să analizeze posibilitatea și condițiile de autorizare a compensării de către agenții care rețin impozitul la sursă a sumelor de rambursat cu sumele de plătit autorităților fiscale din statul membru sursă.
   10.4.   Statele membre sunt invitate să stabilească condiții și obligații comune pentru autorizarea intermediarilor financiari în scopurile prezentei recomandări.
   10.5.   Statele membre sunt invitate să studieze în continuare modalitățile posibile de îmbunătățire a procedurilor de reducere a impozitelor percepute la sursă în grupurile de lucru pertinente ale Comisiei și să adopte o poziție coordonată la discuțiile referitoare la acest subiect din cadrul OCDE.
   11.   Destinatari

   Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 19 octombrie 2009.

            Pentru Comisie

         Charlie McCREEVY

            Membru al Comisiei

      (1)  http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/clearing/first_giovannini_report_en.pdf

      (2)  http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/clearing/second_giovannini_report_en.pdf

      (3)  http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/clearing/compliance_fr.htm#reports

      (4)  JO L 225, 20.8.1990, p. 6.

      (5)  JO L 157, 26.6.2003, p. 49.

      (6)  JO L 157, 26.6.2003, p. 38.

      (7)  JO L 336, 27.12.1977, p. 15.

      (8)  JO L 150, 10.6.2008, p. 28.

      (9)  JO L 145, 30.4.2004, p. 1.