title: Recomandarea Comisiei din 27 octombrie 2011 privind digitizarea și accesibilitatea online a materialului cultural și conservarea digitală

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 283/39

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 27 octombrie 2011
   privind digitizarea și accesibilitatea online a materialului cultural și conservarea digitală
   (2011/711/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Agenda digitală pentru Europa încearcă să optimizeze beneficiile tehnologiilor informației pentru creșterea economică, crearea de locuri de muncă și calitatea vieții cetățenilor europeni, ca parte a Strategiei Europa 2020. Digitizarea și conservarea memoriei culturale a Europei, care include tipărituri (cărți, reviste, ziare), fotografii, piese de muzeu, documente de arhivă, materiale audio și audiovizuale, monumente și situri arheologice (denumite în continuare „materialul cultural”) reprezintă unul dintre domeniile-cheie abordate de agenda digitală.

               (2)

               Strategia UE pentru digitizare și conservare se bazează pe lucrările realizate în ultimii ani în cadrul inițiativei privind bibliotecile digitale. Acțiunile europene în acest domeniu, inclusiv dezvoltarea instituției Europeana, bibliotecă digitală, arhivă și muzeu al Europei, au fost susținute de către Parlamentul European și Consiliu, cel mai recent în rezoluția Parlamentului din 5 mai 2010 și în concluziile Consiliului din 10 mai 2010. Programul de lucru pentru cultură pentru perioada 2011-2014 stabilit de Consiliu în cadrul reuniunii sale din 18 și 19 noiembrie 2010 evidențiază necesitatea unui efort coordonat în domeniul digitizării.

               (3)

               La 28 august 2006, Comisia a emis o recomandare adresată statelor membre cu scopul de a optimiza, prin intermediul internetului, potențialul economic și cultural al patrimoniului cultural al Europei. Rapoartele statelor membre din 2008 și 2010 privind punerea în aplicare a recomandării arată că au fost înregistrate progrese. Cu toate acestea, progresele nu sunt consecvente în statele membre și sunt inegale pentru diferitele puncte ale recomandării.

               (4)

               În plus, contextul eforturilor de digitizare și de colaborare la nivel european s-a schimbat considerabil în ultimii ani. Printre elementele noi se numără și lansarea bibliotecii Europeana în noiembrie 2008, publicarea, la 10 ianuarie 2011, a raportului „Noua renaștere” de către grupul de reflecție Comité des Sages, cu privire la accesul online la patrimoniul cultural al Europei, precum și propunerea de directivă a Comisiei din 24 mai 2011 având drept obiect operele orfane.

               (5)

               Prin urmare, un pachet actualizat de măsuri privind digitizarea și accesul online la patrimoniul cultural și privind conservarea digitală ar trebui să fie recomandat statelor membre. În acest context, dezvoltarea procesului de digitizare a materialului aflat în biblioteci, arhive și muzee ar trebui să fie încurajată în continuare, pentru a se garanta faptul că Europa își menține poziția de actor principal pe plan internațional în domeniul culturii și al conținutului creativ și că își utilizează bogăția materialului cultural în cel mai bun mod cu putință. După cum a subliniat grupul de reflecție Comité des Sages în ceea ce privește accesul online la patrimoniul cultural al Europei, Europa trebuie să acționeze imediat pentru a beneficia de avantajele digitizării și ale conservării digitale. Dacă statele membre nu își intensifică investițiile în acest domeniu, există riscul ca beneficiile culturale și economice aferente trecerii la era digitală să se materializeze pe alte continente, și nu în Europa.

               (6)

               Accesibilitatea online a materialului cultural va permite cetățenilor din întreaga Europă să aibă acces la el și să îl utilizeze în scopuri recreative, educative sau profesionale. Astfel, patrimoniul divers și multilingv european va dobândi un profil clar pe internet, iar digitizarea materialului instituțiilor de cultură ale Europei le va ajuta pe acestea să își ducă în continuare la îndeplinire misiunea de a furniza accesul la patrimoniul nostru și de a-l conserva în mediul digital.

               (7)

               Mai mult, materialul digitizat poate fi reutilizat – atât în scopuri comerciale, cât și necomerciale – pentru utilizări cum ar fi dezvoltarea conținutului educațional și de învățare, a documentarelor, a aplicațiilor pentru turism, a jocurilor, a animațiilor și instrumentelor de proiectare, cu condiția ca acest lucru să se efectueze cu respectarea deplină a drepturilor de autor și a drepturilor conexe. Această reutilizare va contribui în mod considerabil la industriile creative, care reprezintă 3,3 % din PIB-ul UE și 3 % din locurile de muncă. Aceste industrii se confruntă cu tranziția digitală care afectează modelele clasice, transformând lanțurile valorice și lansând un apel la noi modele de afaceri. Digitizarea și accesul mai larg la resursele culturale oferă oportunități economice de proporții și reprezintă o condiție esențială pentru dezvoltarea viitoare a capacităților culturale și creative ale Europei și a prezenței sale industriale în acest domeniu.

               (8)

               Digitizarea constituie un mijloc important de garantare a unui acces sporit la materialul cultural și a utilizării acestuia într-o mai mare măsură. Concertarea acțiunilor statelor membre în ceea ce privește digitizarea patrimoniului lor cultural ar conferi o mai mare coerență procesului de selectare a materialului și ar evita suprapunerile în digitizare. Această concertare ar conduce, de asemenea, la un climat mai sigur pentru societățile care investesc în tehnologiile de digitizare. Crearea unei imagini de ansamblu privind activitățile de digitizare actuale și planificate și obiectivele de digitizare cantitative ar contribui la atingerea acestor obiective.

               (9)

               Costul integral al procesului de digitizare a patrimoniului cultural al Europei este ridicat și nu poate fi acoperit doar prin finanțare publică. Sponsorizarea digitizării de către sectorul privat sau parteneriatele public-privat pot implica entitățile private în eforturile de digitizare și ar trebui să fie încurajate în continuare. Pentru a fi echitabile și echilibrate, aceste parteneriate ar trebui să respecte o serie de principii-cheie. Este, în special, necesar să se stabilească termene pentru utilizarea preferențială a materialului digitizat. Concluziile activității grupului de reflecție Comité des Sages în ceea ce privește accesul online la patrimoniul cultural al Europei au arătat că durata maximă de utilizare preferențială a materialului digitizat în cadrul parteneriatelor public-privat nu ar trebui să depășească șapte ani.

               (10)

               Fondurile structurale ale UE pot fi și sunt utilizate pentru a cofinanța activitățile de digitizare ca parte a proiectelor cu impact asupra economiei regionale. Însă o astfel de utilizare ar putea fi mai răspândită și sistematică. Procesele de digitizare masivă pot fi mai eficiente datorită amplorii acestora. Prin urmare, utilizarea eficientă a capacității de digitizare și, dacă este posibil, schimbul de echipamente de digitizare între instituții de cultură și țări ar trebui încurajate.

               (11)

               Doar o parte a materialului deținut de biblioteci, arhive și muzee aparține domeniului public, în sensul că acesta nu este sau nu mai este protejat de drepturi de proprietate intelectuală, în timp ce restul materialului este protejat de astfel de drepturi. Deoarece drepturile de proprietate intelectuală reprezintă un instrument-cheie pentru stimularea creativității, materialul cultural al Europei ar trebui să fie digitizat, pus la dispoziția publicului și păstrat doar cu respectarea deplină a drepturilor de autor și a drepturilor conexe.

               (12)

               La 24 mai 2011, Comisia a înaintat o propunere de directivă privind operele orfane. Pentru a avea un efect deplin, aceasta ar trebui să fie adoptată și pusă în aplicare rapid, pentru a asigura o abordare armonizată a problemei operelor orfane în întreaga UE. Pentru digitizarea pe scară largă a operelor retrase din comerț, ar putea fi necesar ca legislația să susțină în statele membre elaborarea voluntară de către părțile interesate a unor soluții de acordare de licențe, luându-se în considerare necesitatea de a se asigura un efect transfrontalier. În acest context, abordarea adoptată în cadrul dialogului părților interesate, sponsorizat de Comisie, pe tema cărților și a revistelor de specialitate retrase din comerț, care a avut drept rezultat un memorandum de înțelegere semnat la Bruxelles la data de 20 septembrie 2011, ar trebui să fie văzută ca un model pentru dialogurile viitoare menite să faciliteze acordurile privind digitizarea unui procent cât mai mare din materialul retras din comerț. Conectarea la nivel european a bazelor de date privind drepturile de autor poate duce la reducerea costurilor de tranzacție pentru procedurile de obținere a drepturilor de autor. Prin urmare, astfel de mecanisme ar trebui să fie încurajate, în strânsă cooperare cu toate părțile interesate.

               (13)

               Pentru a permite accesul larg la conținutul care aparține domeniului public și utilizarea acestuia, este necesar să se garanteze faptul că, după digitizare, conținutul care aparține domeniului public rămâne în domeniul public. Utilizarea securizării intruzive cu filigran sau a altor mijloace de protecție vizuală a copiilor materialelor din domeniul public ca un semn de proprietate sau de proveniență ar trebui evitată.

               (14)

               Europeana, biblioteca digitală a Europei, care este în același timp arhivă și muzeu, a fost lansată la data de 20 noiembrie 2008. Dezvoltarea viitoare a platformei Europeana va depinde în mare măsură de modul în care statele membre și instituțiile de cultură ale acestora o alimentează și îi asigură vizibilitatea în rândul cetățenilor. Măsurile menite să atingă acest obiectiv ar trebui încurajate.

               (15)

               În prezent, Europeana oferă acces direct la peste 19 milioane de elemente digitizate. Doar 2 % din aceste elemente sunt materiale audio sau audiovizuale. Creșterea conținutului accesibil prin Europeana, inclusiv în ceea ce privește tipurile de materiale care sunt actualmente subreprezentate, va spori gradul de atractivitate al site-ului pentru utilizatori și ar trebui, prin urmare, încurajată. Obiectivul general de 30 de milioane de elemente până în 2015 este conform cu planul strategic al Europeana și reprezintă o piatră de temelie în direcția digitizării întregului patrimoniu cultural al Europei până în 2025. Disponibilitatea, cu ajutorul bibliotecii Europeana, a tuturor capodoperelor din domeniul public (operele și obiectele culturale sau istorice esențiale, care au fost identificate ca atare și selectate de către statele membre) va îmbogăți conținutul site-ului web, în conformitate cu așteptările utilizatorilor. Dispozițiile adoptate de statele membre, prin care să se garanteze faptul că toate materialele digitizate cu fonduri publice sunt puse la dispoziția publicului prin Europeana, ar stimula dezvoltarea platformei și ar crea un cadru clar pentru contribuțiile în conținut ale instituțiilor de cultură; prin urmare, introducerea de astfel de dispoziții ar trebui încurajată.

               (16)

               Materialul digital trebuie să fie administrat și bine întreținut, în caz contrar fișierele putând fi ilizibile atunci când elementele de hardware și software utilizate pentru stocare nu mai sunt de actualitate, materialul putând fi pierdut în cazul în care dispozitivele de stocare se deteriorează cu timpul, iar dispozitivele de stocare nemaiputând suporta volumul considerabil de conținut nou și în continuă schimbare. În ciuda progreselor realizate pe teritoriul UE în domeniul conservării materialului digital, în mai multe state membre nu se aplică politici clare și cuprinzătoare în ceea ce privește conservarea conținutului digital. Absența unor astfel de politici constituie o amenințare la adresa perenității materialului digitizat și ar putea duce, de asemenea, la pierderea materialului produs în format digital (material digital original). Dezvoltarea unor mijloace eficiente de conservare digitală are implicații majore care depășesc cadrul instituțiilor de cultură. Aspectele legate de conservarea digitală sunt relevante pentru orice organizație publică sau privată, care este obligată sau care dorește să conserve materialul digital.

               (17)

               Conservarea digitală creează dificultăți de ordin financiar, organizațional și tehnic și uneori necesită o actualizare a dispozițiilor legislative. Mai multe state membre au introdus sau analizează posibilitatea de a introduce obligații legale prin care să impună producătorilor de material digital să pună la dispoziția unui organism autorizat de depozitare una sau mai multe copii ale materialului lor. Existența unor dispoziții și practici eficiente de depozitare legală poate minimiza sarcina administrativă a titularilor de conținut și a instituțiilor de depozitare, în egală măsură, și ar trebui, prin urmare, recomandată. Colaborarea efectivă între statele membre este necesară pentru a se evita diferențe importante la nivelul normelor care reglementează depozitarea materialului digital și ar trebui încurajată. Recoltarea de pe web (web-harvesting) este o tehnică nouă de colectare a materialelor provenind de pe internet în scopul conservării. Aceasta presupune existența unor instituții autorizate care colectează material în mod activ, în loc să aștepte ca acesta să fie depus, minimizând astfel sarcinile administrative ale producătorilor de material digital și, prin urmare, legislațiile naționale ar trebui să prevadă dispoziții în acest sens.

               (18)

               În ceea ce privește operele cinematografice, prezenta recomandare completează Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2005 privind patrimoniul cinematografic și competitivitatea activităților din sectoarele conexe (1) cu privire la o serie de aspecte,

         RECOMANDĂ STATELOR MEMBRE:

      Digitizare: organizare și finanțare

               1.

               îmbunătățirea în continuare a procesului de planificare și monitorizare a digitizării cărților, revistelor, ziarelor, fotografiilor, obiectelor de muzeu, documentelor de arhivă, materialelor audio și audiovizuale, monumentelor și siturilor arheologice (denumite în continuare „materialul cultural”), prin:

                           (a)

                           stabilirea unor obiective cantitative clare de digitizare a materialului cultural, în conformitate cu obiectivele globale menționate la considerentul 7, indicând creșterea preconizată a materialului digitizat care ar putea face parte din Europeana, precum și bugetele alocate de către autoritățile publice;

                           (b)

                           crearea unei imagini de ansamblu privind materialul cultural digitizat și participarea la eforturile de colaborare în vederea stabilirii unei imagini de ansamblu la nivel european cu cifre comparabile;

               2.

               încurajarea parteneriatelor între instituțiile de cultură și sectorul privat, pentru a crea noi modalități de finanțare a digitizării materialului cultural și pentru a stimula utilizări inovatoare ale materialului, în paralel cu garantarea faptului că parteneriatele public-privat pentru digitizare sunt echitabile, echilibrate și conforme cu condițiile precizate în anexă;

               3.

               utilizarea fondurilor structurale ale UE, atunci când acest lucru este posibil, pentru a cofinanța activitățile de digitizare în cadrul strategiilor regionale de inovare pentru specializarea inteligentă;

               4.

               analizarea modalităților prin care să se optimizeze utilizarea capacității de digitizare și să se realizeze economii de scară, ceea ce ar putea implica gruparea eforturilor de digitizare ale instituțiilor de cultură și o colaborare transfrontalieră, având drept bază centrele europene competente în materie de digitizare;

      Digitizarea și accesibilitatea online a materialului aparținând domeniului public

               5.

               îmbunătățirea accesului la materialul cultural digitizat care aparține domeniului public și utilizarea acestuia, prin:

                           (a)

                           garantarea faptului că materialul care aparține domeniului public rămâne în domeniul public după digitizare;

                           (b)

                           promovarea unei extinderi maxime atât a accesului la materialul digitizat din domeniul public, cât și a reutilizării materialelor pentru scopuri necomerciale și comerciale;

                           (c)

                           luarea de măsuri în vederea limitării utilizării securizării intruzive cu filigran sau a altor mijloace de protecție vizuală care dăunează caracterului utilizabil al materialului digitizat din domeniul public;

      Digitizarea și accesibilitatea online a materialului protejat de drepturi de autor

               6.

               îmbunătățirea condițiilor de digitizare și a accesibilității online a materialului protejat de drepturi de autor, prin:

                           (a)

                           transpunerea și punerea în aplicare rapidă și corectă a dispozițiilor directivei privind operele orfane, după ce aceasta va fi adoptată, cu consultarea părților interesate înainte de adoptare, pentru a facilita o punere rapidă în aplicare; monitorizarea atentă a aplicării directivei odată ce aceasta va fi adoptată;

                           (b)

                           crearea condițiilor cadrului juridic cu scopul de a sprijini mecanismele de acordare a licențelor care au fost identificate și convenite de părțile interesate în vederea digitizării la scară largă și a accesibilității transfrontaliere a operelor care au fost retrase din comerț;

                           (c)

                           sprijinirea și promovarea disponibilității bazelor de date cu informații referitoare la drepturile de autor, conectate la nivel european, cum ar fi ARROW;

      Europeana

               7.

               participarea la evoluția viitoare a bibliotecii Europeana, prin:

                           (a)

                           încurajarea instituțiilor de cultură, editurilor și altor titulari de drepturi să acorde accesul, prin intermediul bibliotecii Europeana, la materialele digitizate de care dispun, sprijinind astfel platforma în efortul acesteia de a oferi până în 2015 acces direct la 30 de milioane de elemente digitizate, printre care două milioane de elemente audio sau audiovizuale;

                           (b)

                           condiționarea acordării tuturor fondurilor publice pentru viitoarele proiecte de digitizare de posibilitatea ca publicul larg să aibă acces, prin Europeana, la materialele digitizate;

                           (c)

                           garantarea faptului că toate capodoperele aparținând domeniului public vor fi accesibile prin intermediul bibliotecii Europeana până în 2015;

                           (d)

                           instituirea sau consolidarea programelor informatice naționale de colectare de date la nivel național care alimentează Europeana cu conținut din diferite domenii și participarea la programele transfrontaliere de colectare de date în domenii specifice sau pe teme specifice, care pot genera economii de scară;

                           (e)

                           garantarea utilizării standardelor comune de digitizare definite de Europeana în colaborare cu instituțiile de cultură, pentru a realiza interoperabilitatea la nivel european a materialelor digitizate, precum și utilizarea sistematică a identificatorilor permanenți;

                           (f)

                           garantarea disponibilității gratuite și la scară largă a metadatelor existente (descrierile elementelor digitale), produse de către instituțiile de cultură, în vederea reutilizării acestora prin intermediul unor servicii ca Europeana și pentru aplicații inovatoare;

                           (g)

                           instituirea unui plan de comunicare pentru a sensibiliza publicul larg cu privire la Europeana, mai ales în școli, în colaborare cu instituțiile de cultură care alimentează site-ul cu conținut;

      Conservarea digitală

               8.

               consolidarea strategiilor naționale pentru conservarea pe termen lung a materialului digital, actualizarea planurilor de acțiune pentru punerea în aplicare a strategiilor și schimbul de informații cu privire la strategii și la planurile de acțiune;

               9.

               elaborarea de dispoziții clare și explicite în legislațiile naționale, pentru a permite reproducerea în mai multe exemplare și migrarea materialului cultural digital de către instituțiile publice, în vederea conservării acestuia, cu respectarea deplină a legislației Uniunii Europene și internaționale privind drepturile de proprietate intelectuală;

               10.

               adoptarea prevederilor necesare pentru depozitarea materialului creat în format digital, pentru a garanta conservarea pe termen lung a acestuia și îmbunătățirea eficienței prevederilor existente privind depozitarea materialelor create în format digital, prin:

                           (a)

                           garantarea faptului că titularii de drepturi livrează opere bibliotecilor cu drept de depozit legal fără măsuri de protecție tehnică sau că, în mod alternativ, aceștia pun la dispoziția bibliotecilor cu drept de depozit legal mijloacele necesare pentru a se asigura că măsurile de protecție tehnică nu aduc atingere acțiunilor pe care bibliotecile trebuie să le întreprindă în scopul conservării, cu respectarea deplină a legislației Uniunii Europene și internaționale privind drepturile de proprietate intelectuală;

                           (b)

                           după caz, elaborarea de dispoziții legale care să permită transferul operelor digitale care fac obiectul depozitului legal dinspre o bibliotecă cu drept de depozit legal către alte biblioteci cu drept de depozit care au, de asemenea, dreptul la aceste opere;

                           (c)

                           posibilitatea conservării conținutului de pe internet de către instituțiile mandatate, cu ajutorul tehnicilor de colectare a materialelor provenind de pe internet, precum recoltarea de pe web, cu respectarea deplină a legislației Uniunii Europene și internaționale privind drepturile de proprietate intelectuală;

               11.

               luarea în considerare a evoluțiilor înregistrate în alte state membre, în momentul întocmirii sau actualizării politicilor și procedurilor de depozitare a materialului creat inițial în format digital, pentru a preveni apariția unor diferențe importante între diversele modalități de depozitare;

      Monitorizarea prezentei recomandări

               12.

               informarea Comisiei, în termen de 24 de luni de la publicarea prezentei recomandări în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și, ulterior, o dată la doi ani, cu privire la măsurile întreprinse ca răspuns la prezenta recomandare.

      Adoptată la Bruxelles, 27 octombrie 2011.

            Pentru Comisie

         Neelie KROES

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 323, 9.12.2005, p. 57.

      ANEXA I

         PARTENERIATE PUBLIC-PRIVAT PENTRU DIGITIZARE

      Pentru a realiza progrese rapide în direcția digitizării patrimoniului nostru cultural, finanțarea publică a digitizării trebuie să fie completată cu investiții private. Prin urmare, Comisia încurajează parteneriatele public-privat pentru digitizarea materialului cultural.
      Comisia invită statele membre să stimuleze astfel de parteneriate, care ar trebui să se conformeze următoarelor principii cheie:
      1.   Respectarea drepturilor de proprietate intelectuală

      Parteneriatele public-privat pentru digitizarea colecțiilor din instituțiile de cultură ar trebui să respecte în totalitate legislația Uniunii Europene și internațională privind drepturile de proprietate intelectuală.
      2.   Neexclusivitate

      Acordurile privind digitizarea materialelor care aparțin domeniului public ar trebui să fie neexclusive, în sensul că orice alt partener privat ar trebui să aibă posibilitatea de a digitiza același material în condiții comparabile.
      O perioadă de utilizare comercială preferențială sau de exploatare comercială preferențială poate fi necesară pentru a-i da posibilitatea partenerului privat să își amortizeze investiția. Această perioadă ar trebui să fie limitată în timp și cât mai scurtă posibil, pentru a respecta principiul potrivit căruia materialul aparținând domeniului public trebuie să rămână în domeniul public după ce este transpus în format digital. Perioada de utilizare preferențială nu ar trebui să depășească 7 ani.
      Acordurile ar trebui să fie în deplină conformitate cu normele UE în materie de concurență.
      3.   Transparența procesului

      Acordurile privind digitizarea colecțiilor deținute de instituțiile de cultură ar trebui să fie atribuite în urma unei proceduri concurențiale deschise la care să participe partenerii privați potențiali.
      4.   Transparența acordurilor

      Conținutul acordurilor încheiate între instituțiile de cultură și partenerii privați în ceea ce privește digitizarea colecțiilor culturale ar trebui făcut public.
      5.   Accesul la materialul cultural prin Europeana

      Încheierea unui parteneriat între sectorul public și cel privat ar trebui să fie condiționată de accesul la materialul digitizat prin intermediul bibliotecii Europeana.
      6.   Criterii-cheie

      Criteriile-cheie de evaluare a propunerilor pentru un parteneriat public-privat sunt următoarele:

                  —

                  investiția totală trebuie să fie efectuată de partenerul privat, luând în considerare efortul depus de către partenerul public;

                  —

                  publicul larg trebuie să aibă acces la materialul digitizat, inclusiv prin intermediul bibliotecii Europeana; modelele de parteneriat în care utilizatorul final are acces gratuit la materialul digitizat trebuie preferate modelelor în care utilizatorul final trebuie să plătească pentru a avea acces la material;

                  —

                  accesul transfrontalier: acordurile de parteneriat trebuie să ducă la accesul transfrontalier pentru toate persoanele interesate;

                  —

                  durata oricărei perioade de utilizare comercială preferențială a materialului în format digital de către partenerul privat trebuie să fie cât mai scurtă posibil;

                  —

                  calitatea digitizării avută în vedere și a dosarelor care vor fi oferite instituțiilor de cultură: partenerul privat trebuie să furnizeze instituțiilor de cultură fișiere digitizate de o calitate identică celor pe care el însuși le utilizează;

                  —

                  modul în care instituțiile de cultură pot utiliza materialul digitizat în contexte necomerciale: această utilizare trebuie să fie cât se poate de largă și să nu fie limitată de restricții contractuale sau tehnice;

                  —

                  timpul de execuție a proiectului de digitizare.

      ANEXA II

         CONȚINUTUL MINIM CU CARE TREBUIE ALIMENTATĂ BIBLIOTECA EUROPEANA – OBIECTIVE INDICATIVE PER STAT MEMBRU

                  Numărul de elemente introduse în Europeana per stat membru (1)

                  Obiectivul indicativ pentru 2015 (2)

                  BELGIA

                  338 098

                  759 000

                  BULGARIA

                  38 263

                  267 000

                  REPUBLICA CEHĂ

                  35 490

                  492 000

                  DANEMARCA

                  67 235

                  453 000

                  GERMANIA

                  3 160 416

                  5 496 000

                  ESTONIA

                  68 943

                  90 000

                  IRLANDA

                  950 554

                  1 236 000

                  GRECIA

                  211 532

                  618 000

                  SPANIA

                  1 647 539

                  2 676 000

                  FRANȚA

                  2 745 833

                  4 308 000

                  ITALIA

                  1 946 040

                  3 705 000

                  CIPRU

                  53

                  45 000

                  LETONIA

                  30 576

                  90 000

                  LITUANIA

                  8 824

                  129 000

                  LUXEMBURG

                  47 965

                  66 000

                  UNGARIA

                  115 621

                  417 000

                  MALTA

                  56 233

                  73 000

                  ȚĂRILE DE JOS

                  1 208 713

                  1 571 000

                  AUSTRIA

                  282 039

                  600 000

                  POLONIA

                  639 099

                  1 575 000

                  PORTUGALIA

                  28 808

                  528 000

                  ROMÂNIA

                  35 852

                  789 000

                  SLOVENIA

                  244 652

                  318 000

                  SLOVACIA

                  84 858

                  243 000

                  FINLANDA

                  795 810

                  1 035 000

                  SUEDIA

                  1 489 488

                  1 936 000

                  REGATUL UNIT

                  944 234

                  3 939 000

         (1)  Octombrie 2011. Alte elemente sunt furnizate de o serie de țări terțe (în special Norvegia și Elveția) sau provin din proiecte europene și, prin urmare, nu sunt atribuite unui anumit stat membru.

         (2)  Obiectivele indicative per stat membru sunt calculate pe baza (a) dimensiunii populației și (b) PIB-ului, în conformitate cu obiectivul global privind punerea la dispoziția publicului, prin intermediul Europeana, a 30 de milioane de elemente digitizate până în 2015. Pentru statele membre care vor fi atins deja sau ar fi în prezent pe punctul de a-și atinge obiectivul indicativ, calculul se bazează pe numărul actual al elementelor cu care acestea contribuie la Europeana, plus un procent de 30 % din acest număr. Toate statele membre sunt invitate să ia în considerare, de asemenea, aspectele calitative, ținând seama de necesitatea de a pune la dispoziția publicului, până în 2015, toate capodoperele aparținând domeniului public, prin intermediul Europeana.


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2016 privind Programul național de reformă al Italiei pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Italiei pentru 2016

text:
               18.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 299/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2016
   privind Programul național de reformă al Italiei pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Italiei pentru 2016
   (2016/C 299/01)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2016. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 17-18 martie 2016. La 26 noiembrie 2015, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Italia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro. Recomandarea respectivă a fost aprobată de Consiliul European din 18-19 februarie 2016 și a fost adoptată de Consiliu la 8 martie 2016 (3). În calitate de țară a cărei monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Italia ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării.

               (2)

               Raportul de țară privind Italia pentru 2016 a fost publicat la 26 februarie 2016. Acesta a evaluat progresele realizate de Italia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 14 iulie 2015 și cele realizate de Italia în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, acesta a inclus un bilanț aprofundat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. La 8 martie 2016, Comisia a prezentat rezultatele bilanțului aprofundat. Ca urmare a analizei pe care a efectuat-o, Comisia concluzionează că Italia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice excesive. În special, creșterea lentă a productivității împiedică redresarea competitivității și îngreunează reducerea nivelului ridicat al datoriei publice. Este deosebit de importantă luarea unor măsuri pentru reducerea riscului apariției unor efecte adverse asupra economiei italiene și, având în vedere dimensiunea sa, a efectelor de propagare negative către uniunea economică și monetară.

               (3)

               La 28 aprilie 2016, Italia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2016 și Programul de stabilitate pentru 2016. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)

               Recomandările specifice fiecărei țări relevante au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza această dispoziție în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică.

               (5)

               În prezent, Italia se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și face obiectul regulii tranzitorii privind datoria în ceea ce privește perioada 2013-2015 și al regulii privind datoria începând cu 2016. În conformitate cu Programul de stabilitate, se estimează că nivelul maxim al ponderii datoriei în PIB va fi cel atins în 2015, de 132,7 % din PIB, acesta urmând să scadă treptat la 123,8 % din PIB în 2019. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, se preconizează că ponderea datoriei în PIB se va stabiliza în 2016 și va începe să scadă ușor numai începând din 2017. Punerea în aplicare a programului de privatizare substanțial prezentat de autoritățile italiene reprezintă o provocare-cheie pentru Italia, având în vedere contribuția așteptată din partea acesteia la efortul de reducere a datoriei. Dacă în 2015 privatizările au fost efectuate conform planurilor, obiectivul ce constă în obținerea de venituri din privatizare în procent de 0,5 % pe an în perioada 2016-2018 și de 0,3 % în 2019 pare foarte ambițios, având în vedere, printre altele, întârzierile înregistrate în ceea ce privește anumite proiecte de privatizare. Scenariul macroeconomic care stă la baza proiecțiilor bugetare este plauzibil.

               (6)

               La 18 mai 2016, Comisia a emis un raport în temeiul articolului 126 alineatul (3) din TFUE, întrucât Italia nu a realizat în 2015 progrese suficiente în ceea ce privește respectarea regulii privind datoria. Analiza a inclus toți factorii relevanți și a concluzionat că criteriul datoriei ar trebui considerat ca fiind îndeplinit. Comisia își va revizui această analiză într-un nou raport care va fi emis în temeiul articolului 126 alineatul (3) din tratat, pe baza previziunilor Comisiei din toamna anului 2016, când vor fi disponibile informații suplimentare privind reluarea traiectoriei de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2017.

               (7)

               În primăvara anului 2015, Italiei i s-a permis o abatere temporară de 0,4 puncte procentuale din PIB de la traiectoria de ajustare necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2016, pentru a lua în considerare reformele structurale majore cu impact pozitiv asupra sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice. În proiectul său de plan bugetar pentru 2016, Italia a solicitat o abatere temporară suplimentară, de 0,1 puncte procentuale din PIB, de la traiectoria de ajustare necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2016, pentru a lua în considerare reformele structurale majore cu impact pozitiv asupra sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice. Detaliile care stau la baza tuturor acestor reforme au fost prezentate în Programul național de reformă al Italiei pentru 2016, care confirmă, în linii mari, agenda de reformă. Printre domeniile de reformă prezentate în program ca având un impact asupra sustenabilității finanțelor publice se numără: (i) administrația publică și simplificarea; (ii) piețele produselor și serviciilor; (iii) piața forței de muncă; (iv) justiția civilă; (v) învățământul; (vi) reorientarea fiscală; (vii) măsuri de reducere a stocului de credite neperformante și de reformare a procedurilor de insolvență și (viii) analiza cheltuielilor ca măsură de finanțare. Autoritățile estimează impactul tuturor acestor reforme asupra PIB-ului real la 2,2 puncte procentuale până în 2020, ceea ce pare plauzibil. Aceste reforme vor avea un impact pozitiv asupra sustenabilității finanțelor publice dacă vor fi puse în aplicare integral și la termen. În prezent, se poate considera că Italia îndeplinește condițiile pentru a beneficia de întreaga abatere temporară solicitată în 2016, de 0,5 puncte procentuale din PIB, cu condiția să pună în aplicare în mod adecvat reformele convenite, ceea ce va face obiectul unei monitorizări în cadrul semestrului european și sub rezerva îndeplinirii condițiilor prevăzute la considerentul 10.

               (8)

               În proiectul său de plan bugetar pentru 2016, Italia a solicitat o abatere temporară suplimentară, de 0,3 puncte procentuale din PIB, de la traiectoria de ajustare necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2016, pentru a lua în considerare cheltuielile naționale cu investițiile în proiecte cofinanțate de UE. Informațiile furnizate în Programul de stabilitate pentru 2016 par să confirme faptul că abaterea Italiei de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2016 este utilizată efectiv pentru sporirea investițiilor. Cu toate acestea, există încă unele îndoieli cu privire la fezabilitatea întregului cuantum estimat al investițiilor cofinanțate în cursul anului 2016. În prezent, se poate considera că Italia îndeplinește condițiile pentru a beneficia de o abatere temporară de 0,25 puncte procentuale din PIB în 2016, cu condiția să realizeze în mod adecvat investițiile planificate și sub rezerva îndeplinirii condițiilor prevăzute la considerentul 10. Comisia va efectua o evaluare ex post pentru a verifica valoarea reală a cheltuielilor naționale aferente proiectelor de investiții cofinanțate și a unei abateri conexe pentru care Italia este eligibilă în temeiul așa-numitei „clauze privind investițiile”.

               (9)

               Programul de stabilitate pentru 2016 indică faptul că impactul bugetar al afluxului excepțional de mare de refugiați, precum și al măsurilor de securitate excepționale este semnificativ și că aceste aspecte ar trebui considerate un eveniment neobișnuit, care nu se află sub controlul guvernului, astfel cum este definit la articolul 5 alineatul (1) și la articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97. Potrivit Comisiei, impactul suplimentar este în concordanță cu estimările furnizate în Programul de stabilitate și se ridică la 0,03 % din PIB în 2015 și la 0,04 % în 2016 pentru cheltuielile legate de refugiați și la 0,06 % din PIB în 2016 pentru măsurile de securitate. În această privință, Italia a solicitat o abatere temporară de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. Dispozițiile articolului 5 alineatul (1) și ale articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 iau în calcul aceste cheltuieli suplimentare, întrucât afluxul de refugiați, precum și gravitatea amenințării teroriste reprezintă evenimente excepționale, impactul acestora asupra finanțelor publice ale Italiei este semnificativ, iar sustenabilitatea nu ar fi compromisă prin permiterea unei abateri de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. Prin urmare, ajustarea necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pentru 2015 a fost redusă pentru a ține seama de costurile suplimentare legate de refugiați. În ceea ce privește anul 2016, în primăvara anului 2017 se va efectua o evaluare finală, inclusiv în privința sumelor eligibile, pe baza datelor observate puse la dispoziție de autoritățile italiene.

               (10)

               În avizul său privind proiectul de plan bugetar al Italiei pentru 2016, Comisia a indicat că, în cadrul „evaluării globale” a unei eventuale abateri de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu, va lua în considerare eligibilitatea eventuală a Italiei pentru a beneficia de flexibilitate în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere, analizând în special dacă abaterea de la traiectoria de ajustare va fi efectiv utilizată pentru sporirea investițiilor, dacă există planuri credibile pentru reluarea traiectoriei de ajustare în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu și dacă s-au înregistrat progrese în ceea ce privește agenda de reforme structurale, ținând seama de recomandările Consiliului. Comisia consideră că Italia este eligibilă să beneficieze de abatere suplimentară de 0,35 puncte procentuale din PIB pentru 2016, luând în considerare progresele înregistrate în ceea ce privește agenda de reforme structurale, investițiile planificate, precum și angajamentul guvernului de a asigura respectarea traiectoriei de ajustare în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu în 2017, aspect pe care Comisia îl va evalua din nou în toamnă.

               (11)

               Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, deteriorarea structurală previzionată, de – 0,7 % din PIB în 2016, indică faptul că există riscul ca Italia să se abată întrucâtva de la obligațiile care îi revin în cadrul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere, după luarea în considerare a abaterii permise pentru investiții și punerea în aplicare a reformelor structurale. Pentru 2017, în condițiile menținerii politicilor actuale, previziunile Comisiei indică un efort structural egal cu zero în 2017, care ar duce la un risc de abatere semnificativă de la ajustarea structurală necesară de 0,6 % din PIB. Se preconizează că Italia nu va respecta regula privind datoria în 2016 și în 2017.

               (12)

               În general, pe baza evaluării Programului de stabilitate pentru 2016 și luând în considerare previziunile Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul consideră că există riscul ca Italia să nu respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. Comisia va evalua din nou respectarea de către Italia a ajustării necesare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pe baza previziunilor sale din toamna anului 2016, când va dispune de informații suplimentare privind reluarea de către Italia a traiectoriei de ajustare în direcția atingerii obiectivului pe termen mediu în 2017, inclusiv proiectul de plan bugetar pentru 2017.

               (13)

               Deși sunt în curs inițiative de reformare a cadrului bugetar, până în prezent s-a întreprins doar un număr limitat de măsuri pentru a asigura faptul că analiza cheltuielilor contribuie la consolidarea bugetară. În special, obiectivele analizei cheltuielilor au fost reduse și mai mult, iar faptul că analizele cheltuielilor nu sunt integrate pe deplin în procesul bugetar afectează eficiența globală a acestui exercițiu. Se preconizează că finalizarea reformei cuprinzătoare a procesului bugetar începută în 2009 va soluționa această deficiență și va conferi procesului bugetar o abordare care va pune un accent mai mare pe performanță. Pentru a îmbunătăți sustenabilitatea datoriei publice, este important, de asemenea, să se accelereze procesul de implementare a planului de privatizare. Sistemul fiscal din Italia reprezintă un obstacol în calea eficienței economice și se confruntă în continuare cu o serie de provocări. Acestea sunt legate de nivelul foarte scăzut al respectării normelor fiscale și de faptul că încă nu s-a efectuat îndelung așteptata reformă a cheltuielilor fiscale, în special în ceea ce privește ratele reduse aferente taxei pe valoarea adăugată, și nici reforma vechiului sistem de valori cadastrale. Toate acestea sunt aspecte ale legii de punere în aplicare a reformei sistemului fiscal care fie nu au fost puse în aplicare, fie au fost puse în aplicare doar parțial. În plus, evoluțiile recente, cum ar fi eliminarea impozitului pe proprietate pentru prima locuință achiziționată, par să fie în contradicție cu obiectivul extinderii bazei de impozitare și al transferării sarcinii fiscale de la factorii de producție asupra proprietății și a consumului.

               (14)

               Reforma administrației publice este un pas important care, în cazul în care decretele legislative necesare vor fi adoptate și puse în aplicare, i-ar permite Italiei să fructifice beneficiile preconizate în ceea ce privește creșterea eficienței și a calității în sectorul public. Decretele legislative propuse de guvern în ianuarie 2016 cu privire la întreprinderile de stat și serviciile publice locale, precum și viitorul decret privind serviciile publice de ocupare a forței de muncă sunt deosebit de importante pentru remedierea cauzelor profunde ale ineficiențelor. Deși s-au luat recent măsuri în vederea intensificării luptei împotriva corupției, inclusiv prin stabilirea unor pedepse mai aspre și a unor termene de prescripție mai lungi pentru anumite infracțiuni de corupție specifice, revizuirea sistematică a termenelor de prescripție, care a fost recomandată de mult timp, nu s-a efectuat încă. Frauda contabilă reprezintă, de asemenea, un aspect important. În cadrul sistemului de justiție, procedurile judiciare lungi și numărul mare de cauze civile și comerciale pendinte rămân provocări majore. O monitorizare atentă a impactului măsurilor luate în ultimii ani pentru a soluționa aceste chestiuni va contribui la evaluarea necesității completării acestora cu acțiuni suplimentare.

               (15)

               S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește îmbunătățirea calității activelor în sectorul bancar. Chiar dacă afluxul de noi credite neperformante a încetinit în ultimele luni, stocul de astfel de credite rămâne la un nivel foarte ridicat și continuă să exercite presiuni asupra rentabilității și a resurselor băncilor. În plus, cadrul sistemului de insolvență și cel al colectării datoriilor din Italia nu sunt îndeajuns de adecvate pentru a favoriza soluționarea rapidă a problemei creditelor depreciate. Începând cu mijlocul anului 2015, au fost adoptate mai multe acte legislative vizând simplificarea și accelerarea procedurilor de insolvență și de executare silită și a fost propus un proiect de lege de punere în aplicare a unei reforme organice a cadrului privind falimentul. Cu toate acestea, efectele acestor reforme asupra duratei procedurilor și a valorilor recuperărilor nu sunt încă vizibile. De la începutul anului 2015, Italia a adoptat o serie de măsuri pentru a aborda deficiențele în materie de guvernanță corporativă a băncilor sale, în special în ceea ce privește băncile cooperatiste mai mari, băncile ai căror acționari sunt fundații și băncile mutuale mici. Punerea în aplicare pe deplin a acestor reforme ar contribui la o mai mare reziliență a acestui sector și ar asigura o alocare mai eficientă a creditelor pentru economia reală. Întrucât nivelul redus al eficienței costurilor în sectorul bancar îngreunează rentabilitatea și generarea de capital intern, mediul existent, caracterizat printr-o creștere redusă și prin rate scăzute ale dobânzii, constituie o provocare suplimentară. Noul cadru al UE pentru rezoluția bancară (5) a schimbat profilul de risc al obligațiunilor emise de către bănci, multe dintre acestea fiind deținute de clienții de retail italieni, ceea ce evidențiază importanța educației financiare în rândul publicului larg.

               (16)

               În 2015, Italia și-a reformat profund normele și instituțiile de pe piața forței de muncă, prin așa-numita reformă a „Jobs Act” (Legea referitoare la locurile de muncă). Punerea în aplicare a reformei politicilor active în domeniul pieței forței de muncă este esențială pentru activarea persoanelor îndepărtate de piața forței de muncă, în special a șomerilor de lungă durată și a tinerilor. În prezent, există o serie de provocări administrative, politice și legate de resurse. În special, acest lucru necesită o consolidare a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă și o monitorizare atentă a furnizării de servicii. Sistemul de stagii a fost reformat, astfel încât să includă și adulții concediați și să extindă oportunitățile pentru tineri, dar punerea în aplicare a acestuia nu s-a încheiat încă. Negocierile de la al doilea nivel nu sunt suficient dezvoltate în Italia, ceea ce împiedică adoptarea unor soluții inovatoare la nivel de întreprinderi care ar putea duce la îmbunătățirea productivității și la salarii care să fie mai bine corelate cu condițiile de pe piața forței de muncă. Acțiunile din acest domeniu trebuie întreprinse în consultare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale. Partenerii sociali nu au ajuns încă la un acord privind reforma negocierii colective. Conform Programului național de reformă, se prevede introducerea unei reforme până la sfârșitul anului 2016. Rata de participare a femeilor pe piața forței de muncă este una dintre cele mai scăzute din UE. Femeile ocupă în mod predominant locuri de muncă precare și atipice, constituie majoritatea lucrătorilor cu contracte atipice și riscă să fie afectate în mod special de economia informală. Sistemul de impozite și de prestații îi descurajează să lucreze pe cei care aduc al doilea venit în gospodărie și Legea privind locurile de muncă nu a soluționat această problemă în mod eficace. Disponibilitatea limitată a unor servicii de îngrijire accesibile ca preț împiedică, de asemenea, participarea pe piața forței de muncă a femeilor care au copii și rude în vârstă. Nivelurile sărăciei sunt ridicate, peste un sfert din italieni fiind expuși riscului de sărăcie sau de excluziune socială, iar furnizarea de asistență socială continuă să fie redusă și fragmentată. Adoptarea și punerea în aplicare a Strategiei naționale de combatere a sărăciei și raționalizarea cheltuielilor sociale ar putea fi primii pași către introducerea treptată, la nivel național, într-un mod neutru, în general, din punct de vedere bugetar, a unei scheme de asistență socială adecvate, având la bază principiul incluziunii active. Au fost înregistrate progrese substanțiale în domeniul reformei educației. Reforma privind școlile a fost adoptată în iulie 2015, decretele de punere în aplicare urmând să fie adoptate în ianuarie 2017.

               (17)

               S-au înregistrat progrese limitate în ceea ce privește consolidarea concurenței în sectorul serviciilor. Legea anuală privind concurența din 2015 este încă în dezbatere în parlament. O serie de dispoziții ale acesteia, de exemplu cele privind profesiile juridice, au fost diluate în cursul procesului parlamentar. O serie de domenii sunt încă protejate sau reglementate în mod excesiv, în special profesiile reglementate, sectorul sănătății, transportul public local și taxiurile, porturile și aeroporturile. Sectorul comerțului cu amănuntul este afectat de o serie de ineficiențe cauzate de reglementarea strictă a pieței. Procesul public de acordare de drepturi asupra domeniului public pentru desfășurarea de activități economice nu promovează concurența, în special ca urmare a faptului că schemele de acordare a permiselor nu implică proceduri transparente și competitive. Măsurile de deschidere a pieței trebuie susținute de un mediu favorabil întreprinderilor. S-au realizat unele progrese în materie de simplificare în cadrul Programului de simplificare pentru 2015-2017, care permite o cooperare mai ușoară și mai raționalizată între administrația de la nivel central și cea de la nivel regional. Cu toate acestea, mediul de afaceri italian nu este încă suficient de favorabil creșterii și investițiilor și are de suferit de pe urma unui sistem fragmentat și stratificat de legi și reglementări adoptate la diferite niveluri de guvernare. Sarcina administrativă și cea impusă de reglementări afectează încă operatorii economici. Punctele forte în materie de înființare a unei întreprinderi sau de soluționare a insolvenței sunt anulate de deficiențele în ceea ce privește eliberarea autorizațiilor de construire, executarea contractelor, plata impozitelor sau obținerea de credite. Punerea în aplicare a Strategiei naționale privind achizițiile publice adoptată la începutul anului 2016 ar putea, de asemenea, contribui la soluționarea anumitor deficiențe sistemice și larg răspândite.

               (18)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Italiei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2016. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Italiei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Italia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei în cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandările 1-5 de mai jos.

               (19)

               În lumina respectivei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (6) se reflectă în special în recomandarea 1 de mai jos.

               (20)

               În lumina bilanțului aprofundat realizat de Comisie și a evaluării respective, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-5 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2016-2017, Italia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să limiteze, în 2016, abaterea temporară de la ajustarea necesară de 0,5 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu la cuantumul egal cu 0,75 % din PIB acordat pentru investiții și pentru punerea în aplicare a reformelor structurale, sub rezerva reluării traiectoriei de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2017. Să realizeze o ajustare bugetară anuală de cel puțin 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2017. Să finalizeze reforma procesului bugetar în cursul anului 2016 și să se asigure că acesta include și analiza cheltuielilor. Să asigure punerea în aplicare la timp a programului de privatizare și să utilizeze profitul excepțional pentru a accelera reducerea ratei datoriei publice guvernamentale. Să transfere sarcina fiscală de la factorii de producție asupra consumului și a proprietății. Să reducă numărul și domeniul de aplicare ale cheltuielilor fiscale și să finalizeze reforma sistemului cadastral până la jumătatea anului 2017. Să ia măsuri pentru a îmbunătăți respectarea normelor fiscale, inclusiv prin facturare electronică și prin efectuarea electronică a plăților.

               2.

               Să implementeze reforma administrației publice prin adoptarea și punerea în aplicare a tuturor decretelor legislative necesare, în special a celor care reformează întreprinderile publice, serviciile publice locale și gestionarea resurselor umane. Să intensifice lupta împotriva corupției, inclusiv prin revizuirea termenului de prescripție până la sfârșitul anului 2016. Să reducă durata procedurilor judiciare în materie civilă prin implementarea reformelor și prin intermediul unei gestionări eficace a cauzelor.

               3.

               Să accelereze reducerea stocului de credite neperformante, inclusiv prin îmbunătățirea ulterioară a cadrului pentru insolvență și pentru recuperarea datoriilor. Să finalizeze rapid implementarea reformelor în curs privind guvernanța corporativă în sectorul bancar.

               4.

               Să implementeze reforma politicilor active în domeniul pieței forței de muncă, în special prin consolidarea eficacității serviciilor de ocupare a forței de muncă. Să faciliteze angajarea în muncă a persoanelor care aduc al doilea venit în gospodărie. Să adopte și pună în aplicare Strategia națională de combatere a sărăciei, precum și să revizuiască și să raționalizeze cheltuielile sociale.

               5.

               Să adopte și să pună în aplicare rapid Legea privind concurența, care este pendinte. Să ia măsuri suplimentare de sporire a concurenței în cadrul sectorului profesiilor reglementate, al transporturilor, al sănătății și al comerțului cu amănuntul, precum și în cadrul sistemului de concesiuni.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. KAŽIMÍR

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  JO C 96, 11.3.2016, p. 1.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (5)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 173, 12.6.2014, p. 190).

      (6)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


Recomandare privind avizul Consiliului în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind programul de convergenţă actualizat al Ciprului 2006-2010


title: Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Luxemburgului pentru 2014

text:
               29.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/72

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 8 iulie 2014
   privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Luxemburgului pentru 2014
   2014/C 247/14
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, la nivelul UE și la nivelul zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 9 iulie 2013, Consiliul a adoptat o recomandare (3) privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2013 și a emis un aviz privind Programul de stabilitate actualizat al Luxemburgului pentru perioada 2012-2016. La 15 noiembrie 2013, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al Luxemburgului pentru 2014.

               (5)

               La 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice 2014. De asemenea, la 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Luxemburgul ca fiind unul dintre statele membre pentru care va fi efectuat un bilanț aprofundat.

               (6)

               La 20 decembrie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a subliniat că este necesar să se continue consolidarea fiscală într-un mod diferențiat și favorabil creșterii, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (7)

               La 5 martie 2014, Comisia a publicat rezultatele bilanțului aprofundat pe care l-a efectuat pentru Luxemburg, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că Luxemburgul nu se confruntă cu dezechilibre macroeconomice în sensul procedurii privind dezechilibrele macroeconomice. Mai precis, analiza excedentului de cont curent demonstrează că acesta nu decurge dintr-o cerere internă anemică, ci este mai degrabă rezultatul unui model de creștere specific Luxemburgului, în care serviciile financiare au o pondere importantă. Există riscuri la adresa stabilității financiare interne, cauzate de prezența unui sector financiar de mari dimensiuni, însă acestea sunt relativ limitate, deoarece sectorul este diversificat și specializat în același timp. Nivelul ridicat de îndatorare a sectorului privat și, în special, a societăților nefinanciare, reflectă, în principal, prezența unui număr mare de societăți multinaționale care își utilizează sucursalele sau filialele din Luxemburg pentru operațiuni de finanțare intragrup. În fine, actuala poziție favorabilă a finanțelor publice este foarte dependentă de sustenabilitatea modelului de creștere bazat pe un sector financiar prosper și prezintă un risc ridicat în ceea ce privește sustenabilitatea pe termen lung.

               (8)

               La 28 aprilie 2014, Luxemburgul și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2014, iar la 25 aprilie 2014 și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2014. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (9)

               Obiectivul strategiei bugetare pe termen mediu prezentate în Programul de stabilitate pentru 2014 este revenirea, în 2016, la obiectivul pe termen mediu, după o abatere semnificativă de la acesta, în 2015. Programul de stabilitate confirmă obiectivul pe termen mediu anterior, și anume un excedent de 0,5 % din PIB, care reflectă cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Se preconizează că excedentul public structural (recalculat) va scădea de la 1,4 % din PIB, în 2013, la 1,1 %, în 2014, urmând ca, în 2015, acesta să ajungă la un deficit de 0,1 % din PIB. Ulterior, se preconizează o creștere treptată a excedentelor structurale. Prin urmare, se preconizează că Luxemburgul se va menține la nivelul obiectivului pe termen mediu în 2014, însă se va abate în mod semnificativ de la acesta în 2015. Conform previziunilor din Programul de stabilitate, se preconizează că în 2015 rata de creștere a cheltuielilor publice, fără măsurile discreționare privind veniturile, va depăși rata de referință pe termen mediu a creșterii potențiale a PIB-ului. În general, obiectivele stabilite în program corespund parțial cerințelor componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere, urmând să se înregistreze însă o deviere de la acestea, în special în 2015. Se preconizează că rata datoriei, care se situa la 23,1 % din PIB în 2013, cu mult sub valoarea de referință de 60 % din PIB, va continua să scadă pe întreaga perioadă a programului. Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din Programul de stabilitate și care a fost elaborat de un organism independent (STATEC) este ușor mai optimist pentru 2014 și 2015. Guvernul preconizează o rată de creștere a PIB-ului de 3,2 %, atât în 2014, cât și în 2015, în timp ce, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2014, aceasta ar urma să fie de 2,6 % și, respectiv, 2,7 %. Mai mult, măsurile care stau la baza traiectoriei bugetare pentru perioada 2015-2018 nu au fost încă specificate în detaliu de către autorități. Potrivit previziunilor Comisiei, care nu țin cont de măsurile cele mai recente anunțate, se preconizează că excedentul structural va scădea la 0,6 % din PIB în 2014, urmând să fie înlocuit de un deficit de 1,3 % din PIB în 2015. Se preconizează că în 2015, an în care se așteaptă o abatere semnificativă, rata de creștere a cheltuielilor publice, fără măsurile discreționare privind veniturile, ar urma să depășească rata de referință pe termen mediu a creșterii potențiale a PIB-ului. Pe baza evaluării sale a Programului de stabilitate și pe baza previziunilor Comisiei, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că, îndeosebi începând cu anul 2015, vor exista riscuri în privința atingerii obiectivelor Programului de stabilitate, care corespund doar parțial cerințelor componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere.

               (10)

               Guvernul a transmis parlamentului, în iulie 2013, un proiect de lege privind transpunerea dispozițiilor Directivei 2011/85/UE a Consiliului (5), precum și Tratatul privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța. În ciuda faptului că proiectul de lege urma să intre în vigoare la 1 ianuarie 2014, adoptarea acestuia a fost amânată din cauza demisiei guvernului, în luna iulie. Prin acest proiect, se introduce o nouă lege cu privire la un Program multianual privind finanțele publice, care acoperă aceeași perioadă ca cea care corespunde următoarei actualizări a Programului de stabilitate. Legea cu privire la Programul multianual privind finanțele publice urmează să fie actualizată anual, în mod constant, în paralel cu bugetul anual. Aceasta ar urma să clarifice în mod detaliat planurile prin care se va realiza obiectivul bugetar pe termen mediu la nivelul administrației publice. Proiectul introduce plafoane multianuale în legea cu privire la Programul multianual privind finanțele publice, care ar urma să se aplice numai sectorului administrației centrale, însă acesta nu conține nicio specificație cu privire la consecințe, în cazul în care se depășesc plafoanele respective. Proiectul de lege nu prevede nicio regulă națională în materie de cheltuieli care să ofere orientări în ceea ce privește stabilirea obiectivelor privind cheltuielile multianuale. Cu toate acestea, conține dispoziții pentru respectarea traiectoriei de ajustare către obiectivul pe termen mediu. În martie 2014 a fost transmisă Parlamentului o versiune revizuită a proiectului de lege, care prevedea, printre altele, atribuirea sarcinii de monitorizare independentă a respectării normelor bugetare unei instituții recent înființate, Consiliul Național al Finanțelor Publice (Conseil National des Finances Publiques).

               (11)

               În plus, noile norme privind veniturile din TVA generate de activitățile de comerț electronic vor avea un impact negativ asupra veniturilor din TVA. Începând cu 2015, aceste venituri vor fi transferate din țara unde se află furnizorul către țara de reședință a clientului. Guvernul a anunțat majorarea cu 2 puncte procentuale a cotelor de TVA, fapt care ar trebui să compenseze, parțial, pierderile de venituri. Cu toate acestea, având în vedere utilizarea pe scară largă a cotelor de TVA reduse și extrem de reduse, ar putea fi obținute venituri suplimentare prin extinderea aplicării cotei standard, ceea ce ar compensa într-o măsură mai mare pierderile susmenționate.

               (12)

               Conform informațiilor din Raportul Comisiei din 2012 privind îmbătrânirea populației, ponderea cheltuielilor publice brute cu pensiile în PIB-ul Luxemburgului urmează să crească de la 9,2 % din PIB la 18,6 %, în 2060. Acest lucru este cauzat mai ales de cheltuielile legate de îmbătrânire și, în special, de pensii. Reforma pensiilor din 2012 a avut un domeniu de aplicare limitat și nu a abordat în mod substanțial riscurile la adresa sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice. Finanțarea pe termen scurt a sistemului de pensii este asigurată în prezent de existența unei rate scăzute de dependență a persoanelor vârstnice și se bazează pe contribuțiile plătite de populația relativ tânără de lucrători transfrontalieri. Se preconizează că această tendință se va inversa în viitor, iar costurile cu pensiile și serviciile de îngrijire pe termen lung vor crește, probabil, în mod substanțial. Pentru a se asigura viabilitatea sistemului de pensii, ar fi necesară o creștere considerabilă a valorii contribuției la sistemul de pensii după anul 2020, coroborată cu integrarea unei adaptări moderate a pensiilor la standardul de viață. Acest lucru va aduce cu sine o creștere considerabilă a sarcinii fiscale asupra costului forței de muncă pe care populația activă va trebui să o suporte în viitor și, prin urmare, o reducere a competitivității costurilor. Având în vedere nivelul actual ridicat al ratei de înlocuire, s-ar fi putut adopta și alte măsuri pentru a se asigura o repartizare mai echitabilă a sarcinii fiscale între generații. Introducerea unui plafon aplicabil ajustărilor pensiilor pe baza creșterilor salariale reale ar spori rezervele pentru pensii. În plus, creșterea vârstei efective de pensionare, care este de 59 de ani în prezent, prin alinierea acesteia la schimbările survenite în materie de speranță de viață, ar contribui la asigurarea sustenabilității pe termen lung a sistemului de pensii. De asemenea, ar trebui reduse posibilitățile de pensionare anticipată. Stimulentele financiare în vederea prelungirii carierelor profesionale, prevăzute în reforma pensiilor, pot contribui la sustenabilitatea sistemului de pensii, însă capacitatea de inserție profesională a lucrătorilor în vârstă ar trebui îmbunătățită în continuare prin consolidarea formării profesionale și a învățării pe tot parcursul vieții. Este necesar ca Luxemburgul să limiteze nevoile și costurile viitoare legate de serviciile de îngrijire pe termen lung, pentru a asigura sustenabilitatea acestora. Serviciile de îngrijire pe termen lung ar putea, de asemenea, să devină mai eficiente din punctul de vedere al costurilor printr-un grad sporit de corelare între serviciile de asistență medicală și serviciile sociale, prin îmbunătățirea furnizării de servicii și a sprijinului acordat persoanelor care îngrijesc membrii ai familiei.

               (13)

               Excedentul ridicat de cont curent al Luxemburgului este determinat de serviciile financiare și maschează un deficit persistent și în continuă creștere la nivelul balanței comerțului cu bunuri, generat de creșterea lentă a volumului exporturilor. Această tendință reflectă importanța tot mai mare a sectorului serviciilor în cadrul economiei, dar este cauzată și de o pierdere mai structurală a competitivității costurilor. Creșterea constantă recentă a costului unitar al muncii a subminat competitivitatea industriei luxemburgheze. Modularea mecanismului de indexare a salariilor adoptat de guvern în 2012 se va încheia până la sfârșitul anului 2014. Există mai multe opțiuni care ar putea fi explorate, însă este important ca salariile să fie mai strâns legate de productivitate printr-o reformă a sistemului de indexare a salariilor care să permită diferențierea sectorială. Gradul ridicat de dependență de sectorul financiar reprezintă un risc structural pentru economie. Prin urmare, este necesar ca Luxemburgul să se axeze pe dezvoltarea unor firme cu un grad ridicat de specializare, care să stimuleze creșterea bazată pe inovare. Cu toate că, începând cu anul 2000, intensitatea cheltuielilor pentru cercetare și dezvoltare (C&D) realizate de sectorul public a crescut de patru ori, fapt care evidențiază hotărârea Luxemburgului de a-și spori capacitățile de cercetare în domeniul public, statul nu este pe calea cea bună pentru a-și îndeplini obiectivul pentru 2020 privind atingerea unui grad al intensității cheltuielilor în domeniul C&D de 2,3-2,6 % din PIB din cauza unei reduceri substanțiale a intensității acestor cheltuieli la nivelul întreprinderilor (de la 1,53 % din PIB în 2000 la 1 % în 2012). Performanța Luxemburgului privind indicatorii în materie de cooperare între instituțiile publice de cercetare și întreprinderi ar trebui îmbunătățită în continuare. Reforma privind consolidarea clusterelor inovative, lansată în 2013, ar trebui continuată.

               (14)

               Cu toate că au fost adoptate diverse măsuri, șomajul în rândul tinerilor continuă să se mențină la un nivel ridicat, șomerii tineri reprezentând 17,4 % din populația activă în 2013, deși această cifră a scăzut de la 18 %, în 2012. Șomajul în rândul tinerilor depinde în mare măsură de nivelul de instruire, fiind mai redus în cazul tinerilor care au un nivel mai bun de instruire. Sistemul educațional al Luxemburgului se confruntă cu o serie de provocări specifice, cum ar fi multilingvismul și competențele specifice necesare pe o piață a muncii cu un grad ridicat de specializare și cu un vast sector financiar. Concluziile sondajului OCDE din 2012 privind competențele elevilor au confirmat că sunt necesare măsuri suplimentare care să contracareze rezultatele relativ slabe ale tinerilor în ceea ce privește competențele de bază, astfel cum s-a constatat începând cu anul 2006. În acest context, ar trebui continuate reformele în domeniul învățământului primar și secundar. În plus, ar trebui să se îmbunătățească în continuare calitatea și atractivitatea învățământului profesional și tehnic, în vederea furnizării unui personal calificat pe piața muncii, care să includă îndeosebi persoanele care provin din familii de migranți. Structura sistemului de impozitare și prestații sociale se află la originea unor capcane considerabile pe piața forței de muncă, printre cele mai mari din Uniune, indiferent de nivelul salarial sau de componența familiei. Politicile de activare au rămas, de asemenea, deficitare, în ciuda eforturilor recente de reformă, iar participarea la politici active în domeniul pieței forței de muncă nu este obligatorie în nicio etapă pe durata perioadei de șomaj.

               (15)

               Luxemburgul este hotărât ca, până în 2020, să reducă cu 20 % nivelul emisiilor de gaze cu efect de seră în sectoarele care nu fac parte din schema ETS, dar se preconizează că va rata acest obiectiv la o diferență de 23 de puncte procentuale. În plus, se preconizează că emisiile înregistrate în 2013 vor depăși cu 1 % obiectivul pentru 2013 stabilit în Decizia privind partajarea eforturilor. Aproximativ 70 % din emisiile provenite din transporturi sunt legate de exporturile de carburanți, ca urmare, printre altele, a unor accize foarte reduse la carburanți. Includerea exportului de carburanți pe lista provocărilor majore din cadrul celui de al doilea Plan național de acțiune privind schimbările climatice, adoptat în mai 2013, reprezintă un pas înainte. Cu toate acestea, sunt necesare măsuri mai specifice, pe termen lung, pentru soluționarea acestui aspect. Taxele de mediu au reprezentat 2,4 % din PIB în 2012, față de 3,1 % din PIB, în 2004. Această scădere este cauzată, în special, de reducerea veniturilor fiscale din sectorul energetic, influențată de absența indexării taxelor din acest domeniu. Taxele de transport, cu excepția carburanților, au reprezentat 0,2 % din PIB în 2012. Accizele la carburanții utilizați pentru transport sunt ridicate, reprezentând 2,2 % din PIB, în ciuda tratamentului fiscal preferențial al motorinei, îndeosebi din cauza cumpărării transfrontaliere de carburanți. În contextul în care ponderea taxelor de mediu în totalul veniturilor obținute din impozite este sub medie, elaborarea taxelor de mediu din Luxemburg poate fi îmbunătățită, mai ales prin majorarea taxelor aplicate produselor energetice pentru transport.

               (16)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Luxemburgului. Comisia a evaluat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Luxemburg, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările sale formulate în cadrul Semestrului european se reflectă în recomandările 1 - 5 de mai jos.

               (17)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (18)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat, de asemenea, o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a formulat recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (7). Fiind un stat membru a cărui monedă este euro, Luxemburgul ar trebui să asigure, în același timp, punerea în aplicare integrală și în timp util a acestor recomandări,

         RECOMANDĂ ca Luxemburgul să ia măsuri în perioada 2014-2015 astfel încât:

               1.

               Să își mențină o poziție bugetară solidă în 2014; să își consolideze în mod semnificativ strategia bugetară în 2015, pentru a asigura îndeplinirea obiectivului pe termen mediu și să mențină ulterior nivelul obiectivului pe termen mediu, în vederea protejării sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice, luând în considerare, în special, vulnerabilitățile implicite legate de îmbătrânirea populației. Să consolideze guvernanța bugetară prin accelerarea procesului de adoptare a unui cadru bugetar pe termen mediu, care să acopere administrația publică și să includă plafoane multianuale de cheltuieli, precum și prin instituirea monitorizării independente a normelor bugetare. Să extindă baza de impozitare, îndeosebi în ceea ce privește consumul.

               2.

               În scopul asigurării sustenabilității fiscale, să diminueze cheltuielile legate de îmbătrânirea populației prin asigurarea unui sistem de îngrijire pe termen lung la costuri cât mai scăzute, să continue reforma pensiilor în vederea majorării vârstei de pensionare efective, inclusiv prin limitarea regimurilor de pensionare anticipată, prin alinierea vârstei de pensionare sau a pensiilor la modificarea speranței de viață. Să își intensifice eforturile pentru a spori rata de activitate a lucrătorilor mai în vârstă, inclusiv prin îmbunătățirea capacității de inserție profesională a acestora prin învățarea pe tot parcursul vieții.

               3.

               Să accelereze procesul de adoptare a unor măsuri structurale, în consultare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, pentru a reforma sistemul de stabilire a salariilor, inclusiv indexarea salariilor, în vederea îmbunătățirii gradului de adaptare a salariilor la evoluțiile în materie de productivitate, în special la nivel sectorial. Să urmărească diversificarea structurii economiei, inclusiv prin favorizarea investițiilor private în cercetare și prin dezvoltarea, în continuare, a cooperării dintre instituțiile de cercetare publice și întreprinderi.

               4.

               Să continue eforturile de reducere a ratei șomajului în rândul tinerilor cu un nivel scăzut de calificare, inclusiv al celor care provin din familii de migranți, printr-o strategie coerentă, inclusiv prin îmbunătățirea, în continuare, a elaborării și a monitorizării politicilor active în domeniul pieței forței de muncă, prin abordarea necorelării competențelor și prin reducerea factorilor financiari care descurajează munca. În acest scop, să accelereze punerea în aplicare a reformei învățământului general și învățământului profesional și tehnic pentru a adapta mai bine competențele tinerilor la cererea de forță de muncă.

               5.

               Să dezvolte un cadru cuprinzător și să adopte măsuri concrete pentru a-și îndeplini obiectivul pentru 2020 privind reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră provenite din activitățile care nu fac obiectul schemei ETS, în special prin impozitarea produselor energetice pentru transport.

      Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P.C. PADOAN

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținute pentru 2014 prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014. p. 49).

      (3)  JO C 217, 30.7.2013, p. 55.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind dispozițiile comune pentru monitorizarea și evaluarea proiectelor de planuri bugetare și pentru asigurarea corectării deficitelor excesive ale statelor membre din zona euro (JO L 140, 27.5.2013, p. 11).

      (5)  Directiva 2011/85/UE a Consiliului din 8 noiembrie 2011 privind cerințele referitoare la cadrele bugetare ale statelor membre (JO L 306, 23.11.2011, p. 41).

      (6)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (7)  A se vedea pagina 141 din prezentul Jurnal Oficial.