				|

		52012PC0655

			Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI de autorizare a Comisiei Europene să participe, în numele UE, la negocierile referitoare la o convenție internațională a Consiliului Europei privind lupta împotriva manipulării rezultatelor sportive /* COM/2012/0655 final */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           Antecedente și context
politic
Aranjarea
meciurilor este considerată în mod unanim drept una dintre
amenințările majore cu care se confruntă sportul contemporan. Ea
subminează valorile sportului, cum ar fi integritatea, echitatea și
respectul față de ceilalți. Această practică
riscă să-i îndepărteze pe fani și pe suporteri de sportul
organizat, un sector care reprezintă aproape 2% din valoarea
adăugată brută la nivelul UE. În plus, aranjarea meciurilor
implică adesea rețele de crimă organizată active la
scară mondială. Această problemă a devenit, în prezent, o
prioritate pentru autoritățile publice, pentru mișcarea
sportivă și pentru organismele responsabile de aplicarea legii la nivel
mondial.
În comunicarea sa
din 2011, intitulată „Dezvoltarea dimensiunii europene a sportului”,
Comisia recunoaște în mod explicit că aranjarea meciurilor constituie
o amenințare care încalcă etica și integritatea sportului.
Problema aranjării meciurilor a fost, de asemenea, abordată
în 2011 în Cartea verde a Comisiei privind jocurile de noroc online, în
Comunicarea Comisiei privind lupta împotriva corupției în UE și în
Comunicarea Comisiei intitulată „Către un cadru european global
pentru jocurile de noroc online”.
Parlamentul
European a adoptat, în iunie 2011, o declarație scrisă privind lupta
împotriva corupției în sportul european și, în februarie 2012, o
rezoluție privind dezvoltarea dimensiunii europene a sportului, prin care
a solicitat o intensificare a cooperării internaționale pentru a
aborda problema aranjării meciurilor. La 29 noiembrie 2011, Consiliul UE a
adoptat concluzii privind lupta împotriva aranjării meciurilor, prin care
a invitat Comisia, statele membre și părțile interesate
neguvernamentale să coopereze și să ia măsuri la diferite
niveluri pentru a îmbunătăți modul de abordare a problemei
aranjării meciurilor în UE.
În martie 2011,
Comitetul Internațional Olimpic (CIO) a creat un grup de lucru format din
reprezentanți la nivel înalt ai mișcării sportive, ai
autorităților publice, ai organizațiilor internaționale
și ai operatorilor de pariuri pentru a propune modalități de
combatere a pariurilor sportive neregulamentare și ilegale. O foaie de
parcurs privind acțiunile ulterioare a fost adoptată la Lausanne, la
2 februarie 2012.
La 28 septembrie
2011, Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei a adoptat o recomandare
privind promovarea integrității sportului pentru a lupta împotriva
manipulării rezultatelor și, în special, împotriva aranjării
meciurilor. Recomandarea invită Acordul parțial extins privind
sportul (Enlarged Partial Agreement on Sport – EPAS) să efectueze
un studiu de fezabilitate privind un posibil instrument juridic
internațional pentru prevenirea și sancționarea aranjării
meciurilor. La 15 martie 2012, Conferința Miniștrilor responsabili de
domeniul sportului a Consiliului Europei, reunită la Belgrad, a luat
notă de concluziile studiului și a invitat EPAS să lanseze, în
coordonare cu UE, negocieri privind un posibil instrument juridic
internațional (convenție) împotriva manipulării rezultatelor
sportive și, în special, împotriva aranjării meciurilor. La 13 iunie
2012, Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei a sprijinit
această invitație. În cursul verii anului 2012, EPAS a trimis invitații
țărilor care sunt părți la Convenția culturală
europeană, pentru a le invita să își exprime interesul de a
participa la negocierile privind un proiect de convenție a Consiliului
Europei împotriva manipulării rezultatelor sportive.
2.           Proiect de convenție a
Consiliului Europei împotriva aranjării meciurilor: conținut și
calendar posibil
Pe baza studiului de fezabilitate efectuat de
EPAS, viitoarea convenție a Consiliului Europei poate fi structurată
după cum urmează:
1.           Prevenire
(a)
Coordonare națională
(b)
Promovarea și susținerea măsurilor
care trebuie luate de mișcarea sportivă
(c)
Stabilirea unui cadru privind piața pariurilor
(d)
Promovarea măsurilor care trebuie luate de
către operatorii de pariuri
2.           Cooperare
internațională
(e)
Autorități publice – sport
(f)
Autorități publice (autorități
de reglementare a pariurilor) – operatori de pariuri
(g)
Cooperare internațională între
autoritățile judiciare sau autoritățile de aplicare a legii
(h)
Consultări tripartite
3.           Sancțiuni
(i)
Combinație de sancțiuni disciplinare,
administrative și penale
(j)
Sancțiuni disciplinare
(k)
Sancțiuni administrative
(l)
Sancțiuni penale
(m)
Jurisdicție
4.           Aplicarea legii
(n)
Anchetă
(o)
Criminalitate informatică
5.           Acțiuni subsecvente
(p)
Monitorizare
(q)
Comitetul convenției
Una dintre problemele majore ale luptei
împotriva aranjării meciurilor la nivelul UE sau la nivel
internațional este necesitatea de a asigura coordonarea între
diferiții actori implicați în domeniu, în special între
autoritățile publice, organismele responsabile de aplicarea legii,
autoritățile de reglementare a jocurilor de noroc, mișcarea
sportivă în toate componentele sale și operatorii de pariuri (loterii
și operatori privați). Principala valoare adăugată a unei
convenții a Consiliului Europei împotriva aranjării meciurilor ar
putea consta în crearea unei platforme de cooperare transfrontaliere și
intersectoriale cu participarea tuturor actorilor relevanți. Un
avantaj semnificativ al unei convenții a Consiliului Europei ar consta în
structurile sale de control și de monitorizare, bazate pe modelul
comitetelor permanente stabilite pentru alte convenții ale Consiliului
Europei în domeniul sportului (lupta împotriva dopajului, violența
spectatorilor). Aceste structuri ar trebui să fie deschise tuturor
părților interesate relevante și să se transforme într-o
platformă de dezbatere privind punerea în aplicare a convenției
și progresele înregistrate în lupta împotriva aranjării meciurilor în
Europa.
Un alt avantaj important al viitoarei
convenții ar consta în deschiderea sa față de țări
neeuropene: toate țările vor fi în măsură să semneze
și să ratifice convenția (de exemplu, Canada și Australia
sunt, în prezent, părți la Convenția împotriva dopajului a
Consiliului Europei). Acest aspect este fundamental, întrucât cooperarea la
nivel mondial, în special în țările în care pariurile sportive sunt
larg răspândite, precum țările din Asia de Sud-Est, este
considerată un element esențial pentru combaterea eficace a
rețelelor transnaționale de crimă organizată implicate în
aranjarea meciurilor și care operează pe diferite continente.
Convenția propusă nu ar fi un
instrument pentru armonizarea legislațiilor naționale ale
părților semnatare. Deși problema stabilirii unei definiții
comune privind aranjarea meciurilor și a adoptării unei serii de
sancțiuni eficace, disuasive și proporționale ar fi
menționată în convenție, textul dispozițiilor relevante ar
fi formulat astfel încât părțile semnatare să aibă un
anumit grad de flexibilitate în ceea ce privește punerea lor în aplicare.
Conținutul precis, structura și
domeniul de aplicare al textului convenției sunt, în prezent, la stadiul
de teorie, deoarece ele vor face obiectul viitoarelor negocieri.
Un grup de redactare, compus din
reprezentanți ai statelor membre implicate în negocieri, va fi responsabil
de pregătirea textului convenției. Documentele distribuite de Consiliul
Europei prevăd în mod explicit faptul că grupul va fi deschis
participării unui reprezentant al UE. Grupul de redactare s-a reunit
pentru prima dată la Strasbourg, în perioada 9‑11 octombrie 2012,
pentru discuții exploratorii. Comisia a participat la această
primă reuniune exploratorie în calitate de observator ad-hoc. EPAS va
îndeplini rolul unui secretariat. Acesta prevede o serie de șapte reuniuni
de câte trei zile ale grupului de redactare, între octombrie 2012 și
decembrie 2013, cu scopul de a prezenta convenția, în 2014, spre a fi
semnată de către Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei.
3.           Rolul UE în lupta împotriva
aranjării meciurilor
Tematica aranjării meciurilor este
relativ nouă pe agenda UE pentru sport și inițiativele
referitoare la aceasta sunt, prin urmare, foarte recente. La nivelul Comisiei,
participarea la lupta împotriva aranjării meciurilor poate fi
examinată din trei unghiuri diferite, care corespund celor trei aspecte
principale ale acestei probleme:
Aspectul
sportiv: în conformitate cu articolul 165 din tratat,
unul dintre obiectivele acțiunii UE în domeniul sportului este dezvoltarea
dimensiunii europene a sportului, prin promovarea spiritului de echitate în
cadrul competițiilor sportive și prin protejarea integrității
morale a sportivilor. Comisia a lansat o primă inițiativă
concretă în acest domeniu prin includerea, în cererea de propuneri
referitoare la punerea în aplicare a acțiunii pregătitoare
„Parteneriate europene în domeniul sportului” din 2012, a unei linii prioritare
pentru proiectele axate pe prevenirea aranjării meciurilor prin educarea
și informarea părților interesate relevante, în special a
atleților, a arbitrilor, a oficialităților întrecerilor sportive
și a administratorilor sportivi. Obiectivul sprijinului financiar care
urmează să fie acordat în cadrul acestei cereri de propuneri este de
a consolida dimensiunea preventivă a luptei împotriva aranjării
meciurilor prin schimbul de bune practici. Lupta împotriva aranjării
meciurilor este, de asemenea, menționată ca fiind unul dintre
obiectivele capitolului referitor la sport al programului „Erasmus pentru
toți”, care ar trebui să permită sprijinirea unor acțiuni
similare în mod structurat după 2014. Pe lângă furnizarea de asistență
financiară, Comisia cooperează strâns cu părțile interesate
externe (în special cu CIO și cu Consiliul Europei) pentru a identifica
modalități de combatere a aranjării meciurilor la nivel european
și internațional. Comisia își asumă, de asemenea, rolul de
secretariat pentru Grupul de experți al UE privind buna
guvernanță în sport, stabilit pe baza Rezoluției Consiliului din
mai 2011 privind un plan de lucru al UE pentru sport. Grupul de experți a
formulat recomandări, care au fost supuse atenției Grupului de lucru
pentru sport al Consiliului, în iunie 2012.
Aspectul
privind jocurile de noroc și pariurile: aranjarea
meciurilor nu este legată în mod necesar de pariurile sportive. Cu toate
acestea, combinația dintre pariurile sportive neregulamentare și
aranjarea meciurilor reprezintă o amenințare reală pentru evenimentele
sportive, în mare parte din cauza unor persoane sau a unor rețele
criminale care utilizează pariurile sportive pentru a obține venituri
și/sau în scopul spălării de bani. Aspectele referitoare la
integritatea sportului au făcut parte din Cartea verde privind jocurile de
noroc online, o consultare publică efectuată de Comisie în 2011, la
care au răspuns aproximativ 250 de părți interesate,
inclusiv organisme sportive. Consultarea a fost completată de cinci ateliere
tematice în cursul anului 2011, dintre care unul, desfășurat la 10
mai 2011, s-a concentrat în special asupra jocurilor de noroc online și
asupra integrității sportului (punând accent pe aranjarea
meciurilor). Ca o continuare a Cărții verzi, Comisia a adoptat, la 23 octombrie
2012, comunicarea intitulată „Către un cadru european global pentru
jocurile de noroc online” [COM (2012) 596 final]. Protejarea
integrității sportului împotriva aranjării meciurilor
reprezintă una dintre prioritățile prezentate în această
comunicare, care este însoțită de o propunere de plan de acțiune
ce include participarea Comisiei la lucrările Consiliului Europei cu
privire la o posibilă convenție împotriva manipulării
rezultatelor sportive.
Aspectul
corupției: aranjarea meciurilor reprezintă o
formă de corupție și, ca atare, este sancționată de
legile penale naționale. Comisia a început punerea în aplicare a
pachetului anticorupție adoptat în 2011, care se concentrează pe o
mai bună monitorizare și evaluare a eforturilor de combatere a
corupției, în special prin stabilirea unui raport al UE privind combaterea
corupției, prin care Comisia va evalua periodic diverse aspecte
nerezolvate legate de corupție și de capacitatea de combatere a
corupției în statele membre ale UE. Acest raport ar putea aborda orice
probleme nerezolvate legate de corupție, inclusiv aranjarea meciurilor
sportive. Raportul UE privind combaterea corupției va fi publicat de
Comisie la fiecare doi ani, începând din 2013, și va fi însoțit de
analize ale situației din fiecare stat membru și de recomandări
adaptate. În paralel, Comisia studiază, în prezent, modalitățile
unei posibile participări a UE în cadrul Grupului de state împotriva
corupției (GRECO) al Consiliului Europei, care ar trebui să
aducă un plus de valoare luptei UE împotriva corupției.
Parlamentul European a abordat problema aranjării meciurilor, în special în
legătură cu pariurile, în raportul său din 2009 referitor la
integritatea jocurilor de noroc online (A6‑0064/2009). De asemenea,
Parlamentul a revenit în detaliu asupra acestei chestiuni în raportul său
din 2011 privind jocurile de noroc online în piața internă
(A7-0342/2011), în care a menționat aspecte referitoare la cooperarea
polițienească și judiciară transfrontalieră, la cooperarea
între organizatorii de competiții sportive și operatorii de jocuri de
noroc, la crearea de rețele și de puncte de contact naționale
responsabile de cazurile meciurilor aranjate și la crearea unei
definiții comune a practicii aranjării meciurilor la nivelul UE. În
sfârșit, problema aranjării meciurilor a fost abordată, de
asemenea, în raportul din 2012 al Parlamentului European privind dimensiunea
europeană a sportului (A7-0385/2011), prin care Parlamentul a solicitat
federațiilor sportive să coopereze îndeaproape cu statele membre pentru
a proteja integritatea sportului.
Consiliul a
abordat pentru prima dată problema luptei împotriva aranjării
meciurilor în Planul de lucru al UE pentru sport pentru 2011-2014, adoptat în
mai 2011, în care integritatea sportului, în special lupta împotriva
aranjării meciurilor, a fost stabilită drept temă
prioritară pentru perioada 2011-2014. În plus, în noiembrie 2011,
Consiliul a adoptat concluzii privind combaterea aranjării meciurilor,
prin care statele membre și părțile interesate au fost invitate
să încurajeze dezvoltarea unor programe educaționale și să
asigure cooperarea strânsă între toate părțile interesate.
Grupul de lucru pentru sport al Consiliului este, în prezent, în curs de a
examina textul proiectului de concluzii privind stabilirea unei strategii de
combatere a manipulării rezultatelor sportive, care ar trebui adoptate în
noiembrie 2012.
Cele două agenții ale UE
responsabile de cooperarea judiciară și polițienească
transfrontalieră, respectiv EUROPOL și EUROJUST, sunt,
de asemenea, implicate în mod activ în lupta împotriva aranjării
meciurilor. În timp ce cooperarea dintre organismele responsabile de aplicarea
legii la nivelul UE în domeniul sportului s-a axat, în mod tradițional, pe
problema violenței spectatorilor, meciurile aranjate au devenit un nou
domeniu de cooperare transfrontalieră în ultimii doi ani. În prezent,
există două cazuri deschise, pentru care a fost constituită o
echipă comună de anchetă (ECA) la care participă patru
țări ale UE (Ungaria, Germania, Finlanda și Austria).
Motivul prezentat de EUROPOL și EUROJUST pentru participarea lor la
cazurile meciurilor aranjate este că această practică
implică adesea forme grave de criminalitate organizată.
Toate aceste elemente conduc la aceeași
concluzie: lupta împotriva aranjării meciurilor a devenit o chestiune
prioritară în diferite domenii de politică la nivelul UE (politica
privind sportul, supravegherea piețelor jocurilor de noroc, lupta
împotriva corupției) și atenția publicului are tendința
să crească în urma recentelor episoade de corupție la diverse
niveluri din lumea sportului.
Întrucât convenția avută în vedere
nu are drept scop armonizarea dispozițiilor de drept penal în
țările semnatare și nici realizarea armonizării în alte
domenii, cum ar fi legislația privind jocurile de noroc și pariurile
și întrucât, pe baza articolului 6 din TFUE, UE are doar competența
de a desfășura acțiuni de sprijinire, de coordonare sau
completare a acțiunilor statelor membre în domeniul sportului, se propune
participarea UE în cadrul viitoarelor negocieri împreună cu statele
sale membre. Participarea la negocieri propusă nu are implicații
asupra bugetului UE.
În consecință, Comisia
recomandă Consiliului:
–
să adopte decizia anexată, autorizând
participarea Comisiei Europene, în numele UE, la negocierile referitoare la o
convenție internațională a Consiliului Europei privind lupta
împotriva manipulării rezultatelor sportive;
–
să emită directivele de negociere anexate
la decizia respectivă;
–
să desemneze un comitet special care să
fie consultat pe durata desfășurării negocierilor.
Recomandare de
DECIZIE A CONSILIULUI
de autorizare a Comisiei Europene să
participe, în numele UE, la negocierile referitoare la o convenție
internațională a Consiliului Europei privind lupta împotriva
manipulării rezultatelor sportive
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218
alineatele (3) și (4),
având în vedere
recomandarea Comisiei Europene,
întrucât:
Ar trebui deschise
negocieri în vederea elaborării unei convenții internaționale a
Consiliului Europei privind lupta împotriva manipulării rezultatelor
sportive.
Uniunea ar trebui
să participe la aceste negocieri,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Comisia este
autorizată să negocieze, în numele Uniunii Europene, o convenție
internațională a Consiliului Europei privind lupta împotriva
manipulării rezultatelor sportive.
Articolul 2
Directivele de
negociere sunt prevăzute în anexă.
Articolul 3
Negocierile se
desfășoară în consultare cu [a se completa de către
Consiliu numele comitetului special].
Articolul 4
Prezenta decizie se adresează Comisiei.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
ANEXĂ
Directive de negociere
a unei convenții internaționale a Consiliului Europei privind
lupta împotriva manipulării rezultatelor sportive
Viitoarea
convenție va avea drept scop crearea unui cadru juridic internațional
pentru prevenirea și lupta împotriva manipulării rezultatelor
sportive și, în special, împotriva aranjării meciurilor; obiectivul
convenției ar trebui să fie consolidarea cooperării
internaționale în acest context și stabilirea unui mecanism de
monitorizare care să garanteze că dispozițiile prevăzute în
respectiva convenție sunt puse în aplicare în mod eficace.
Uniunea
Europeană va participa la aceste reuniuni pentru a asigura coerența
convenției propuse cu acquis-ul UE, în special în ceea ce
privește libertățile aferente pieței interne (libertatea de
a presta servicii și libertatea de stabilire) și cooperarea
judiciară în materie penală.
Uniunea
Europeană va participa, de asemenea, la negocieri, pentru a se asigura
că dispozițiile viitoarei convenții sunt aliniate cu politicile
UE în domeniul sportului, al jocurilor de noroc online și al luptei
împotriva corupției. Documentele de referință referitoare la
aceste politici sunt, printre altele, următoarele:
·
Comunicarea Comisiei intitulată „Dezvoltarea
dimensiunii europene a sportului” [COM (2011) 12 final];
·
Cartea verde privind jocurile de noroc online [COM
(2011) 128 final];
·
Comunicarea Comisiei privind combaterea
corupției în UE [COM(2011) 308 final];
·
Comunicarea Comisiei intitulată „Către un
cadru european global pentru jocurile de noroc online” [COM (2012) 596 final];
·
Concluziile Consiliului privind lupta împotriva
aranjării meciurilor (16819/11).


				|

		52014PC0651

			Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI privind autorizarea deschiderii negocierilor pentru amendarea Convenției asupra efectelor transfrontaliere ale accidentelor industriale /* COM/2014/0651 final */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Uniunea Europeană și majoritatea
statelor sale membre sunt părți la Convenția Comisiei Economice
pentru Europa a ONU asupra efectelor transfrontaliere ale accidentelor
industriale (denumită în continuare „convenția”). Convenția se
aplică în ceea ce privește prevenirea accidentelor industriale
produse în siturile unde se desfășoară activități
periculoase care pot avea efecte transfrontaliere, precum și măsurile
necesare pentru a se pregăti în cazul unor astfel de accidente și
pentru a le face față.
Directiva Seveso II este instrumentul juridic
care permite Uniunii Europene să își îndeplinească obligațiile
care decurg din convenție. În anexa I la convenție și în anexa I
la Directiva Seveso II sunt publicate categorii de substanțe periculoase și
substanțe periculoase individuale în scopul definirii activităților
periculoase. În iunie 2015, Directiva Seveso II va fi înlocuită de
Directiva Seveso III, care modifică, printre altele, anexa I.
2.           REZULTATELE
CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII
IMPACTULUI
În cadrul celei de a 7-a reuniuni din 2012,
Conferința părților (COP) la Convenția Comisiei Economice
pentru Europa a ONU asupra efectelor transfrontaliere ale accidentelor
industriale a conferit Grupului de lucru pentru dezvoltare din cadrul convenției
(GLD) mandatul de a evalua o listă a posibilelor amendamente în domeniile
sugerate de COP. Conform concluziilor la care a ajuns GLD în urma celei de a
patra reuniuni din aprilie 2014, patru domenii ar putea fi îmbunătățite
printr-un amendament:
(1)        Revizuirea și suplimentarea
definițiilor (articolul 1): GLD a recomandat modificarea anumitor definiții
pentru a asigura alinierea cu alte convenții ale CEE-ONU [Convenția
de la Aarhus și Convenția privind evaluarea impactului asupra
mediului în context transfrontalier (Convenția Espoo)], adaptarea definițiilor
la evoluțiile acceptate la nivel internațional și
îmbunătățirea clarității și a securității
juridice, precum și pentru a consolida coerența internă în cadrul
convenției.
(2)        Consolidarea participării
publicului (articolul 9): GLD a recomandat modificarea articolului 9
pentru a asigura coerența cu alte convenții ale CEE-ONU.
(3)        Frecvența reuniunilor
(articolul 18): în convenție este prevăzută o conferință
anuală a părților. Cu toate acestea, în practică,
reuniunile au loc o dată la doi ani. GLD a propus modificarea
articolului 18 pentru a asigura alinierea la practicile actuale.
(4)        Aplicarea amendamentelor pentru
noile părți (articolul 29): GLD a recomandat introducerea unui nou
alineat la articolul 29 care să prevadă că statele care
aderă la convenție după intrarea în vigoare a unui amendament ar
trebui, de asemenea, să adere în mod automat la amendamentul respectiv.
Acest lucru ar îmbunătăți claritatea și ar garanta
securitatea juridică pentru noile părți.
Niciunul dintre aceste domenii care ar putea
face obiectul unui eventual amendament nu ar duce la modificări ale convenției
care să producă efecte socioeconomice sau efecte asupra mediului în
UE. Unele dintre aceste amendamente ar avea mai degrabă un impact pozitiv,
deoarece ar avea drept rezultat standarde mai ridicate aplicate de părțile
la convenție care nu sunt state membre ale UE, ceea ce ar consolida condițiile
de concurență echitabile între amplasamentele din UE și din
afara UE și ar reduce riscurile de accidente cu eventuale efecte
transfrontaliere în UE.
Pentru toate celelalte domenii tehnice
sugerate de COP, s-a constatat că ar fi suficient să se formuleze
orientări, fără a fi necesar un amendament la convenție.
Un alt aspect în curs de examinare se
referă la potențiala aderare la convenție a statelor membre ale
Organizației Națiunilor Unite care nu sunt state membre ale CEE-ONU.
În acest sens, ar trebui să se țină cont de o dezbatere pe
această temă care se desfășoară separat și care
este programată cu ocazia celei de a 71-a sesiuni a Adunării Generale
a ONU care va avea loc în septembrie 2016.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE
PROPUNERII
Niciunul dintre domeniile care ar putea face
obiectul unui amendament nu este susceptibil să aibă vreun impact
asupra legislației existente în Uniunea Europeană, întrucât aceste
domenii fie intră deja în domeniul de aplicare al acquis-ului mai strict
al UE, fie se referă la organizarea internă a convenției.
4.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Printre domeniile care ar putea face obiectul
unui amendament, numai aspectul referitor la aderarea țărilor care nu
sunt membre ale CEE-ONU ar putea avea implicații bugetare. Probabilele țări
candidate pentru aderare ar constitui țări beneficiare, ceea ce ar
exercita o presiune asupra bugetului convenției. Cu toate acestea,
mecanismul financiar din cadrul convenției se bazează pe contribuții
voluntare. Prin urmare, părțile sunt libere să definească
nivelul propriei lor contribuții. În același timp, o convenție
deschisă la nivel mondial ar putea explora și alte surse de finanțare,
cum ar fi Fondul global pentru mediu (GEF). Deși implicațiile
bugetare globale vor fi probabil foarte limitate, acestea sunt susceptibile
să aibă o influență decisivă pe parcursul
negocierilor.
Având în vedere cele de mai sus, este oportun
să se autorizeze deschiderea negocierilor pentru amendarea Convenției
asupra efectelor transfrontaliere ale accidentelor industriale.
Recomandare de
DECIZIE A CONSILIULUI
privind autorizarea deschiderii negocierilor
pentru amendarea Convenției asupra efectelor transfrontaliere ale
accidentelor industriale
(Text cu relevanță pentru SEE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatele (3) și (4),
având în vedere recomandarea Comisiei
Europene,
întrucât:
(1)        Uniunea este parte la Convenția asupra efectelor
transfrontaliere ale accidentelor industriale (denumită în continuare
„convenția”).
(2)        Cu ocazia celei de a 7-a Conferințe a părților
din 2012, acestea au solicitat Grupului de lucru pentru dezvoltare să
evalueze necesitatea introducerii unor amendamente în anumite domenii.
(3)        În cadrul celei de a 4-a reuniuni din aprilie 2014, Grupul
de lucru pentru dezvoltare a concluzionat că majoritatea aspectelor ar
putea fi soluționate prin formularea de orientări, dar a identificat,
totodată, patru domenii în care un amendament ar îmbunătăți
convenția. Acestea se referă la definiții, participarea
publicului, frecvența reuniunilor și aplicarea amendamentelor în
cazul noilor părți.
(4)        Grupul de lucru pentru dezvoltare a concluzionat că
sunt necesare mai multe informații și discuții pentru a evalua
chestiunea aderării potențiale la convenție a statelor membre
ale Organizației Națiunilor Unite care nu sunt membre ale CEEONU.
(5)        Se preconizează că negocierile nu vor avea niciun
impact asupra legislației existente în Uniunea Europeană, având în
vederea dispozițiile mai stricte prevăzute în Directiva 2012/18/CE
pentru domeniile în cauză.
(6)        Uniunea ar trebui să participe la negocierile privind
amendarea potențială a convenției,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Comisia este autorizată, în ceea ce privește
aspectele care intră în domeniul de competență al Uniunii,
să negocieze în numele acesteia eventualele amendamente la Convenția
asupra efectelor transfrontaliere ale accidentelor industriale.
Articolul 2
Directivele de negociere sunt prevăzute
în anexă.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
ANEXĂ
Atașament
la propunerea de
Decizie a Consiliului
privind autorizarea deschiderii
negocierilor pentru amendarea Convenției asupra efectelor transfrontaliere
ale accidentelor industriale
Directive
pentru negocierea amendamentelor la Convenția asupra efectelor
transfrontaliere ale accidentelor industriale
(1)
Orice amendament convenit trebuie să fie
coerent cu măsurile prevăzute în Directiva 2012/18/UE sau în
alte acte legislative relevante.
(2)
Toate amendamentele convenite în domeniile avute în
vedere trebuie să facă parte dintr-un singur pachet.
(3)
Comisia trebuie să se asigure că acordul
conține dispoziții adecvate care să permită Uniunii să
devină parte la acesta.
(4)
Comisia trebuie să garanteze că își
va da acordul cu privire la amendamente numai dacă acestea sunt propuse
spre adoptare în același timp.
(5)
Comisia trebuie să prezinte rapoarte
comitetului consultativ desemnat de Consiliu în ceea ce privește
rezultatele negocierilor și, dacă este cazul, eventualele probleme
care pot apărea pe parcursul negocierilor.