				|

		52012DC0317

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă pe 2012 al Ungariei și care include avizul Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru perioada 2012-2015 /* COM/2012/0317 final - 2012/ () */

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă pe 2012 al Ungariei
și care include avizul Consiliului privind Programul de
convergență al Ungariei pentru perioada 2012-2015
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121
alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr.
1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie
2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special articolul 6
alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],

având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei Europene de a lansa o nouă
strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere
economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită
a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, Consiliul a
adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile
economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la
21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările
pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre[5], care formează
împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate
să țină seama de orientările integrate în cadrul
politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate
la nivel național.
(3)       La 12 iulie 2011,
Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de
reformă pe 2011 al Ungariei și a emis avizul cu privire la Programul
actualizat de convergență al Ungariei pentru perioada 2011-2014.
(4)       La 23 noiembrie 2011, Comisia
a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând
începutul celui de al doilea semestru european de coordonare ex ante
și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei
Europa 2020. La 14 februarie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului
(UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă[6], în care a identificat Ungaria
ca unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuată o
analiză aprofundată.
(5)       La 2 martie 2012,
Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, a consolidării fiscale și a
acțiunilor de promovare a creșterii economice. Acesta a
evidențiat că este necesar să se continue consolidarea
fiscală diferențiată favorabilă creșterii, să se
restabilească condițiile normale de creditare a economiei, să se
promoveze creșterea și competitivitatea, să se abordeze
șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se
modernizeze administrația publică.
(6)       La
29 februarie 2012, Parlamentul European și Ungaria au făcut
schimb de opinii, în conformitate cu articolul 2a din Regulamentul (CE)
nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea
supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și
coordonarea politicilor economice.
(7)       La 2 martie 2012, Consiliul
European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul
euro plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru ca
acestea să fie incluse în programele lor de stabilitate sau de
convergență și în programele lor naționale de reformă.
(8)       La 23 aprilie 2012, Ungaria
și-a prezentat Programul de convergență pentru perioada
2012-2015 și Programul național de reformă pe 2012. Pentru a se
ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au
fost evaluate în același timp. Comisia a examinat, de asemenea, în cadrul
unei analize aprofundate, realizate în temeiul articolului 5 din Regulamentul
(UE) nr. 1176/2011, dacă Ungaria este afectată de dezechilibre
macroeconomice. Comisia a concluzionat, în analiza aprofundată[7] pe care a realizat-o, că
Ungaria se confruntă cu dezechilibre externe și interne, care nu sunt
totuși excesive.
(9)       Pe baza evaluării, în
temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a Programului de
convergență pe 2012, Consiliul consideră că scenariul
macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din cadrul
programului este optimist. Previziunile de creștere ale
autorităților maghiare pentru 2012 și 2013 depășesc cu
aproximativ jumătate de punct procentual previziunile Comisiei din
primăvara anului 2012, din cauza ipotezelor oficiale mai optimiste privind
cererea internă, în special pentru anul 2013. Obiectivul strategiei
bugetare prezentate în cadrul programului este asigurarea unei corectări
durabile a deficitului excesiv până în 2012, acesta fiind
termenul-limită stabilit de Consiliu. Obiectivele oficiale privind
deficitul și eforturile fiscale prevăzute sunt în conformitate cu
recomandările emise de Consiliu în martie 2012, în temeiul articolului 126
alineatul (7) din TFUE. Programul confirmă obiectivul bugetar precedent pe
termen mediu (OTM) de 1,5 % din PIB, pe care își propune să îl
atingă până în 2013. Acest OTM reflectă în mod
corespunzător cerințele Pactului de stabilitate și de
creștere. Pe baza soldului bugetar structural (recalculat)[8], în 2013, progresele
înregistrate în vederea îndeplinirii acestui OTM nu par să fie suficiente
în raport cu evaluarea formulată în previziunile Comisiei din
primăvara anului 2012, care ia în considerare riscurile de punere în
aplicare referitoare la anumite măsuri de economisire și un scenariu
macroeconomic mai puțin optimist. Având în vedere măsurile
discreționare în materie de venituri, rata de creștere a
cheltuielilor publice este în concordanță cu criteriul de
referință privind cheltuielile stabilit în Pactul de stabilitate
și de creștere pentru 2013, dar nu și pentru 2014 și 2015.
Potrivit intențiilor guvernului, datoria publică va scădea
continuu pe durata programului, pentru a ajunge la mai puțin de 73 %
din PIB în 2015, dar va rămâne superioară valorii de
referință de 60 % din PIB. În ceea ce privește criteriul de
referință privind reducerea datoriei, în 2013-2014, Ungaria va
traversa o perioadă de tranziție, iar programul ar urma să
asigure înregistrarea unor progrese suficiente în vederea respectării
acestui criteriu. Conform programului, criteriul de referință privind
reducerea datoriei ar trebui respectat la sfârșitul perioadei de
tranziție, în 2015, ceea ce ar trebui să contribuie la reducerea
îndatorării externe și interne acumulate.
(10)     Au fost adoptate noi
reglementări în vederea punerii în aplicare a cadrului constituțional
de guvernanță fiscală, însă unele dintre elementele
acestuia rămân limitate. Planificarea bugetară pe termen mediu este
doar cu titlu orientativ, resursele alocate Consiliului fiscal nu sunt pe
măsura dreptului de veto care i s-a acordat recent, iar disponibilitatea
informațiilor bugetare rămâne insuficientă. Consolidarea
dimensiunii planificării bugetare pe termen mediu și extinderea
competențelor de analiză ale Consiliului fiscal ar contribui la
asigurarea îndeplinirii rolului atribuit noului cadru de guvernanță
fiscală.
(11)     Măsurile de politică
adoptate pentru atenuarea impactului reformei fiscale asupra persoanelor cu
venituri reduse (creșterea salariului minim, schema de subvenționare
a salariilor) nu au contribuit la promovarea ocupării forței de
muncă, în schimb, măsurile de încurajare a participării femeilor
la piața forței de muncă reprezintă un mic pas în
direcția cea bună. Modificarea impozitării veniturilor
salariale, astfel încât aceasta să stimuleze ocuparea forței de
muncă și consolidarea în continuare a măsurilor de încurajare a
participării femeilor la piața forței de muncă, în special
prin extinderea serviciilor de îngrijire a copiilor și a unităților
de învățământ preșcolar, ar contribui la
îmbunătățirea ratei de ocupare.
(12)     Serviciul public de ocupare a
forței de muncă a fost reorganizat, în sensul unei reduceri globale a
personalului, ceea ce contravine recomandărilor din 2011. În domeniul
politicilor active privind piața forței de muncă, par credibile
și pertinente mai multe măsuri menite să ofere servicii adaptate
grupurilor defavorizate, de exemplu, în cadrul programelor FSE. În schimb, este
puțin probabil ca alte măsuri care vizează aceste grupuri (cum
ar fi lucrările publice) să conducă în mod eficient la o mai
mare integrare a participanților pe piața forței de muncă.
Ar trebui întreprinse, fără întârziere, măsuri clare în vederea
consolidării capacității serviciului public de ocupare a
forței de muncă, menținând în același timp o repartizare
echilibrată a finanțării între lucrările publice și
alte politici active privind piața forței de muncă, pentru a
îmbunătăți funcționarea acestei piețe și pentru a
crește rata de activitate. Intensificarea potențialului de
creștere prin reforme structurale pe piața forței de muncă
ar contribui, de asemenea, într-o măsură substanțială la o
reducere susținută a vulnerabilităților care rezultă
din nivelul ridicat al datoriei externe și interne. În plus, strategia
națională de integrare a romilor nu a fost încorporată în alte
politici.
(13)     Măsurile care vizează
îmbunătățirea mediului de afaceri se îndreaptă, în mare
măsură, în direcția cea bună, însă există în
continuare un important spațiu de manevră pentru a înregistra
progrese semnificative în acest domeniu. Eforturile depuse în vederea
facilitării accesului la finanțare nebancară reprezintă, de
asemenea, un pas în direcția potrivită, dar deocamdată
lipsește o evaluare cuprinzătoare a politicilor privind IMMurile.
Ungaria ocupă unul din ultimele locuri în privința multor indicatori
care măsoară transparența și calitatea administrației
publice, iar realizarea unor progrese în aceste domenii ar contribui, de
asemenea, la îmbunătățirea stabilității mediului
instituțional și de politică. Pe de altă parte, acest lucru
ar putea oferi condiții mai propice pentru investițiile străine
directe și ar susține reducerea dezechilibrului semnificativ în ceea
ce privește poziția investițională internațională
netă: în special, procentul profiturilor reinvestite a scăzut
dramatic în 2009 și 2010, în parte din cauza crizei, dar și ca urmare
a unei serii de schimbări controversate și neprevăzute din
mediul de politică și fiscal, precum și din sistemul juridic
și instituțional. Tendința recentă (începând cu
jumătatea anului 2010) în ceea ce privește fondurile publice
destinate cercetării și inovării nu este în
concordanță cu prioritatea acordată unei consolidări
fiscale diferențiate și favorabile creșterii, astfel cum a fost
definită în analiza anuală a creșterii pe 2012.
(14)     Guvernul maghiar a efectuat o
reformă a învățământului superior care a introdus
modificări structurale și de finanțare în cadrul acestuia. În
plus, unele elemente ale noii legislații privind educația
școlară riscă să conducă la creșterea
numărului de persoane care părăsesc timpuriu școala și
la o segregare sporită în cadrul sistemului de învățământ
din Ungaria. Chestiunea, la fel de importantă, a învățării
pe tot parcursul vieții nu beneficiază de o atenție
suficientă. Îmbunătățirea educației la toate
nivelurile este esențială pentru creșterea
competitivității forței de muncă din Ungaria.
(15)     Absența progreselor în
ceea ce privește restructurarea transportului în comun a fost un motiv
important al derapajelor bugetare din ultimii ani. Cea mai mare parte a
materialului rulant aparținând societăților de transport în
comun a atins limita de funcționare. Extinderea capacității
transfrontaliere a rețelei de electricitate ar putea facilita o
eventuală creștere a schimburilor comerciale cu țările
învecinate. Autoritatea națională de reglementare în domeniul
energiei nu este abilitată să se organizeze în mod autonom și nu
dispune de competența exclusivă de a stabili tarifele de rețea,
inclusiv rata de recuperare a investiției pe care operatorii de rețea
au dreptul să o înregistreze. Prețurile reglementate ar trebui
să se aplice doar clienților vulnerabili.
(16)     În contextul semestrului
european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii
economice a Ungariei, a evaluat Programul de convergență și
Programul național de reformă și a prezentat o analiză aprofundată.
Comisia a luat în considerare nu doar relevanța acestora pentru o
politică fiscală și socioeconomică sustenabilă în
Ungaria, ci și conformitatea acestora cu normele și orientările
UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică
globală a Uniunii Europene printr-o contribuție de la nivelul UE la
deciziile naționale viitoare. Recomandările sale emise în cadrul
semestrului european se reflectă în recomandările (1)-(7) de mai jos.

(17)     În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat programul de convergență al
Ungariei, iar avizul său[9]
se regăsește în special în recomandarea (1) de mai jos.
(18)     Având în vedere rezultatele
analizei aprofundate realizate de Comisie, precum și această
evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă pe 2012
al Ungariei și Programul de convergență al Ungariei.
Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE)
nr. 1176/2011 se reflectă în special în recomandările (1), (3), (4)
și (5) de mai jos,
RECOMANDĂ ca, în perioada 2012 –
2013, Ungaria să întreprindă acțiuni, astfel încât:
1.           Să corecteze deficitul
excesiv până în 2012, în mod durabil, prin execuția bugetului pentru
anul 2012 și prin reducerea dependenței de măsurile cu caracter
excepțional. Să precizeze, ulterior, toate măsurile structurale
necesare pentru a asigura corectarea durabilă a deficitului excesiv
și pentru a înregistra progrese suficiente în vederea îndeplinirii
obiectivului bugetar pe termen mediu (OTM), inclusiv a respectării criteriului
de referință privind cheltuielile, și să garanteze că
au fost realizate progrese suficiente în ceea ce privește conformarea cu
criteriul de referință privind reducerea datoriei. Să înscrie
ponderea datoriei publice pe o traiectorie descendentă stabilă pentru
a atenua dezechilibrele macroeconomice acumulate.
2.           Să revizuiască
principala lege privind stabilitatea economică prin introducerea noilor
reguli numerice într-un cadru bugetar obligatoriu pe termen mediu. Să
continue extinderea competențelor de analiză ale Consiliului fiscal,
în vederea creșterii transparenței finanțelor publice.
3.           Să modifice impozitarea
veniturilor salariale, astfel încât aceasta să stimuleze ocuparea
forței de muncă, prin atenuarea, într-o manieră durabilă,
neutră din punct de vedere bugetar, a impactului modificărilor
fiscale din 2011 și 2012 asupra persoanelor cu venituri reduse, de exemplu
prin transferarea unei părți a sarcinii fiscale către taxele din
domeniul energiei și taxele periodice pe proprietate. Să intensifice
măsurile care vizează încurajarea participării femeilor pe
piața forței de muncă, în special prin extinderea serviciilor de
îngrijire a copiilor și a unităților de
învățământ preșcolar.
4.           Să consolideze
capacitatea serviciului public de ocupare a forței de muncă cu scopul
de a îmbunătăți calitatea și eficiența formării,
a asistenței pentru căutarea unui loc de muncă și a
serviciilor individualizate, acordând o atenție deosebită grupurilor
defavorizate. Să consolideze elementul de activare al programului de
lucrări publice prin cursuri eficace de formare și prin
asistență pentru căutarea unui loc de muncă. Să
pună în aplicare strategia națională de integrare a romilor
și să o încorporeze în alte politici.
5.           Să pună în aplicare
măsurile preconizate în vederea reducerii sarcinii administrative. Să
se asigure că achizițiile publice și procesul legislativ
susțin concurența pe piață și să garanteze un
mediu de reglementare stabil și favorabil întreprinderilor financiare
și nefinanciare, inclusiv investitorilor străini direcți.
Să diminueze costurile legate de respectarea normelor fiscale și
să instituie, în materie de impozitare a întreprinderilor, un cadru
stabil, legal și care să nu denatureze concurența. Să
elimine restricțiile nejustificate privind deschiderea unor supermarketuri
de vânzare cu amănuntul. Să instituie, în cadrul noii strategii de
inovare, sisteme specifice, bine definite de stimulare care să sprijine
IMM-urile inovatoare.
6.           Să elaboreze și
să pună în aplicare o strategie națională privind
părăsirea timpurie a școlii, asigurând o finanțare
corespunzătoare. Să se asigure că punerea în aplicare a reformei
învățământului superior îmbunătățește
accesul la educație al grupurilor defavorizate.
7.           Să reformeze sistemul de
transport în comun, astfel încât acesta să devină mai rentabil.
Să extindă capacitatea transfrontalieră a rețelei de
electricitate, să garanteze independența autorității de
reglementare în domeniul energiei și să elimine treptat
prețurile reglementate la energie.
Adoptat la Bruxelles,
                                                                                Pentru Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM(2012) 317 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 și
P7_TA(2012)0047.
[5]               Decizia 2012/238/UE a Consiliului
din 26 aprilie 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 157 final.
[8]               Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile
cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de către
serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program, folosind
metodologia stabilită de comun acord.
[9]               În temeiul articolului 9 alineatul
(2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Regatului Unit pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Regatului Unit pentru 2014_x000b_

text:
				|

		52014DC0429

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Regatului Unit pentru 2014_x000b__x000b_și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Regatului Unit pentru 2014_x000b_ /* COM/2014/0429 final - 2014/ () */

Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Regatului Unit pentru 2014
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență
al Regatului Unit pentru 2014

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și
articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE)
nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea
supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și
coordonarea politicilor economice[1],
în special articolul 9 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr.
1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie
2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special
articolul 6 alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea
forței de muncă,
având în vedere avizul Comitetului economic și
financiar,
având în vedere avizul Comitetului pentru
protecție socială,
având în vedere avizul Comitetului pentru
politică economică,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a
politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere
durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe
baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale
pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii
(2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind
orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale
statelor membre, care formează împreună „orientările integrate”.
Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările
integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de
muncă aplicate la nivel național.
(3)
La 29 iunie 2012, șefii de stat sau
de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și
locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune
la nivel național, precum și la nivelul UE și al zonei euro, și
care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile
posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la
nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față
de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față
de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.
(4)
La 9 iulie 2013, Consiliul a adoptat o
recomandare privind Programul național de reformă al Regatului Unit
pentru 2013 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de
convergență al Regatului Unit pentru perioada cuprinsă între
2012-2013 și 2017-2018.
(5)
La 13 noiembrie 2013, Comisia a
adoptat analiza anuală a creșterii[5],
care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea
politicilor economice din 2014. În aceeași zi, Comisia a adoptat, în
temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de
alertă[6],
în care a identificat Regatul Unit ca fiind unul dintre statele membre pentru
care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.
(6)
La 20 decembrie 2013, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității
financiare, a consolidării bugetare și a acțiunilor de promovare
a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este
necesar să se continue consolidarea bugetară într-un mod diferențiat
și favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile
normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea
economică și competitivitatea, să se combată șomajul și
consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația
publică.
(7)
La 5 martie 2014, Comisia a publicat rezultatele
bilanțului său aprofundat pentru Regatul Unit[7], în temeiul articolului
5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza
Comisiei este că Regatul Unit se confruntă în continuare cu
dezechilibre macroeconomice care necesită monitorizare și măsuri
de politică. În special, trebuie să se acorde în continuare atenție
evoluțiilor înregistrate în ceea ce privește îndatorarea
gospodăriilor, determinate de nivelul ridicat al datoriilor ipotecare și
de caracteristicile structurale ale pieței locuințelor, precum și
evoluțiilor nefavorabile înregistrate în ceea ce privește cotele de
piață ale exporturilor. Riscurile din sectorul locuințelor sunt
cauzate de o penurie structurală continuă de locuințe;
constrângerile intrinseci în ceea ce privește oferta de locuințe, mai
ales în Londra, și reacția relativ lentă a ofertei la nivelul
ridicat de cerere determină în continuare creșterea prețurilor
locuințelor, îndeosebi în Londra și în sud-estul Regatului Unit, și,
de asemenea, are drept consecință contractarea de credite ipotecare
mari de către cumpărători. Este puțin probabil ca
scăderea cotelor de piață ale exporturilor să inducă
riscuri pe termen scurt, însă împreună cu deficitul de cont curent,
indică încă provocări structurale. Acestea din urmă sunt
legate de lacunele în materie de competențe și de
infrastructură. În ceea ce privește finanțele publice, Regatul
Unit nu și-a atins țintele de deficit global și țintele de
ajustare structurală.
(8)
La 30 aprilie 2014, Regatul Unit și-a
prezentat Programul național de reformă pentru 2014 și Programul
de convergență pentru 2014. Pentru a ține seama de legăturile
dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.
(9)
În temeiul punctului 4 din Protocolul nr. 15
privind anumite dispoziții referitoare la Regatul Unit al Marii Britanii și
Irlandei de Nord, obligația de la articolul 126 alineatul (1) din Tratatul
privind funcționarea Uniunii Europene referitoare la evitarea deficitelor
publice excesive nu se aplică Regatului Unit. La punctul 5 din protocol se
prevede că Regatul Unit va depune eforturi în vederea evitării unui
deficit public excesiv. La 8 iulie 2008, Consiliul a decis, în conformitate cu
articolul 104 alineatul (6) din Tratatul de instituire a Comunității
Europene, că în Regatul Unit există un deficit excesiv.
(10)
Obiectivul strategiei bugetare prezentate în
Programul de convergență pentru 2014 este acela de a echilibra
actualul buget ajustat ciclic până la sfârșitul unei perioade de 5
ani, care se va încheia în 2018-2019. Programul de convergență nu
include un obiectiv bugetar pe termen mediu (OTM), astfel cum prevede Pactul de
stabilitate și de creștere. Deficitul public este estimat la
5,0 % din PIB în perioada 2014-2015, în scădere față de
nivelul maxim de 11,4 % din PIB atins în perioada 2009-2010. Nu s-a
respectat termenul stabilit de Consiliu pentru corectarea deficitului excesiv.
Conform programului, deficitul excesiv va fi corectat în perioada 2016-2017,
când va atinge nivelul de 2,4 % din PIB, la doi ani după termenul
stabilit de Consiliu. Programul implică faptul că deficitul public
structural (recalculat) se va îmbunătăți cu 0,3 puncte
procentuale, atingând un nivel de 4,4 % din PIB în exercițiul
2014-2015. Planurile bugetare nu sunt suficiente pentru a se realiza efortul
bugetar mediu anual recomandat pentru corectarea deficitului excesiv. Prin
urmare, programul prevede o îmbunătățire anuală a soldului
structural (recalculat) de 0,8 puncte procentuale în perioada 2015-2016 și
de 1,3 puncte procentuale în 2016-2017. În ansamblu, obiectivele programului
sunt doar parțial conforme cu cerințele Pactului de stabilitate și
de creștere. Până în prezent, consolidarea s-a axat foarte mult pe
reducerea cheltuielilor, așadar ar putea fi luate în considerare contribuțiile
potențiale la venituri rezultate din lărgirea bazei de impozitare.
Regatul Unit înregistrează un nivel ridicat de impozite neîncasate, în
special în ceea ce privește impozitele indirecte. Conform Programului de
convergență, se estimează că ponderea datoriei în PIB va
crește la 93,1 % în perioada 2015-2016, urmând să scadă la
86,6 % în perioada 2018-2019. Scenariul macroeconomic al Regatului Unit pe
care se bazează previziunile bugetare din program este plauzibil.
Riscurile potențiale pentru proiecțiile bugetare rezultă dintr-o
creștere economică mai redusă decât cea preconizată ca
urmare a reducerii veniturilor salariale, care diminuează consumul privat,
și a incertitudinii, care împiedică investițiile. Cu toate
acestea, proiecțiile bugetare corespund previziunilor Comisiei din
primăvara anului 2014, care nu anticipează, de asemenea, o corectare
a deficitului excesiv până la termenul stabilit de Consiliu. În plus, pe
baza previziunilor Comisiei, modificarea (recalculată) a soldului
structural pentru perioada 2010-2014 este inferioară cerinței în
medie cu 0,6 % din PIB pe an și se estimează că își va
menține această tendință și în 2015. În temeiul
Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, pe baza evaluării
programului și pe baza previziunilor Comisiei, Consiliul consideră
că sunt necesare măsuri suplimentare pentru a se asigura respectarea
recomandării în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive.
(11)
Regatul Unit a luat măsuri atât în ceea ce
privește cererea, cât și oferta în sectorul locuințelor. Deși
oferta de noi proprietăți a crescut, aceasta rămâne în
continuare scăzută și mult insuficientă comparativ cu
cererea. Acest deficit, alături de ratele scăzute ale dobânzii și
de condițiile mai permisive pentru împrumuturile ipotecare (de exemplu,
raporturi împrumut/venit mai ridicate), a determinat o creștere a prețurilor
locuințelor în anumite părți din Regatul Unit, în special în
Londra. Deficitul de ofertă în sectorul locuințelor reprezintă
de multă vreme un fenomen structural și este probabil să se
extindă pe termen mediu. Sunt necesare măsuri pentru a stimula în
continuare oferta de locuințe - prin crearea de stimulente
corespunzătoare în vederea creșterii ofertei la nivel local.
Autoritățile ar trebui să monitorizeze în continuare prețurile
locuințelor și gradul de îndatorare ipotecară și să
fie pregătite să pună în aplicare măsuri
corespunzătoare, inclusiv, dacă este cazul, ajustarea schemei de ajutoare pentru
cumpărarea locuinței „Help to Buy 2” (garanție pentru împrumut).
Este necesară creșterea gradului de transparență în ceea ce
privește impactul și utilizarea instrumentelor de reglementare
macroprudențială a sectorului locuințelor de către
Comitetul privind politica financiară, care ar putea fi aplicate pentru a
remedia creșterea excesivă a prețurilor locuințelor și
a gradului de îndatorare ipotecară. Reformele în materie de impozitare a
terenurilor și imobilelor ar trebui luate în considerare pentru a atenua
denaturările de pe piața locuințelor. În prezent, creșterea
valorilor proprietăților imobiliare nu se reflectă într-o
majorare a impozitului pe proprietate, deoarece tarifele de impozitare a
proprietăților imobiliare nu au mai fost actualizate din 1991, iar
impozitele pe proprietățile cu o valoare mai ridicată sunt mai
mici decât cele pe proprietățile cu o valoare mai redusă, o
consecință a caracterului regresiv al ratelor și claselor
actuale de impozitare din cadrul sistemului local de impozitare.
(12)
Regatul Unit continuă să abordeze
provocările legate de șomaj și de subocuparea forței de
muncă, precum și aspectele specifice legate de șomajul în rândul
tinerilor. Regatul Unit se confruntă cu provocări importante în ceea
ce privește dobândirea de către tineri a abilităților și
a experienței solicitate de piața forței de muncă și
creșterea ofertei de ucenicii. Acest lucru explică în parte de ce
rata de utilizare a subvențiilor salariale puse la dispoziție de
contractul privind tineretul („Youth Contract”) este în continuare mai
scăzută decât s-a preconizat. Piața forței de muncă
este afectată de necorelarea competențelor cu cerințele pieței,
iar autoritățile încearcă să recalifice forța de
muncă pentru a remedia atât șomajul, cât și deficitul de
competențe profesionale și tehnice de înaltă calitate. Deși
s-au depus eforturi de îmbunătățire a calității
programelor de ucenicie, sunt necesare eforturi suplimentare în acest sens. În plus,
sistemul de calificări este în continuare complex și trebuie raționalizat
pentru a facilita recunoașterea universală și un nivel mai
ridicat de implicare din partea angajatorilor.
(13)
Autoritățile remediază problema
stimulentelor insuficiente pentru încadrarea în muncă, în special în cazul
beneficiarilor de prestații sociale, prin introducerea creditului
universal, care le va permite persoanelor să păstreze mai multe din
prestațiile care le revin atunci când își găsesc un loc de
muncă. Deși creditul universal ar putea avea un impact pozitiv asupra
ocupării forței de muncă, acest fapt va depinde în mare
măsură de punerea în aplicarea cu eficacitate a acestei măsuri și
de serviciile de sprijin, inclusiv de interacțiunea cu alte prestații
sociale. Atenția specială acordată reintegrării pe piața
forței de muncă a șomerilor s-a reflectat și în limitarea
ajustării anuale a numeroase prestații acordate persoanelor în
vârstă de muncă și de credite fiscale la 1 % pe an
până în 2016.
(14)
Regatul Unit abordează în continuare
provocările în ceea ce privește creșterea ratei de ocupare a
părinților prin îmbunătățirea accesului la servicii de
îngrijire a copiilor accesibile și de înaltă calitate. Se introduc în
continuare scheme menite să faciliteze accesul la servicii de îngrijire a
copiilor atât pentru părinții care lucrează cu jumătate de
normă, cât și pentru cei care lucrează cu normă
întreagă, ținând cont de diferitele niveluri de venit. Cu toate
acestea, costurile aferente serviciilor de îngrijire a copiilor rămân
printre cele mai ridicate din UE și continuă să reprezinte o
problemă în special pentru cea de a doua persoană care contribuie la
venitul familiei și pentru părintele unic.
(15)
În ceea ce privește accesul la finanțare,
deși condițiile de pe piețele de credit s-au îmbunătățit
în 2013, ritmul de creștere a creditului este în continuare slab și
este nevoie de mai mult timp pentru ca politicile existente să poată
dovedi că dau rezultate. IMM-urile se confruntă în continuare cu o
serie de provocări specifice referitoare la accesul la credite. În timp ce
întreprinderile mari se pot finanța direct pe piețele creditelor
interbancare și pot beneficia de oferta bine dezvoltată de servicii
financiare din Regatul Unit, IMM-urile se bazează în mare parte pe
bănci pentru a obține finanțare externă. S-au realizat
progrese satisfăcătoare în ceea ce privește punerea în aplicare
a recomandării formulate anul trecut referitoare la concurența în
domeniul serviciilor bancare prin crearea de noi bănci, denumite
bănci concurente (un exemplu în acest sens este TSB, care, însă, nu
este deocamdată pe deplin independentă).
(16)
În decembrie 2013, Regatul Unit a publicat un plan
național actualizat privind infrastructura: o abordare strategică pe
termen lung în ceea ce privește planificarea, finanțarea și
realizarea proiectelor de infrastructură. Planul stabilește un
program de investiții orientat spre viitor, până în 2020 și în
perioada ulterioară, în valoare totală de 375 de miliarde GBP
(aproximativ 460 de miliarde EUR). O mare parte din investițiile
prevăzute în program (340 de miliarde GBP, adică aproximativ 420 de
miliarde EUR) reprezintă investiții în sectoarele energiei și
transporturilor. Se prevede că în jur de trei sferturi din finanțare
vor proveni din surse private, în timp ce restul sumelor va proveni din surse
publice. Deși planul este o inițiativă corespunzătoare,
persistă îngrijorări în ceea ce privește componenta de finanțare
furnizată de sectorul privat, de siguranța în materie de reglementare
și de acordarea în timp util a autorizațiilor. Sunt necesare
mecanisme stricte care să atenueze riscurile legate de finanțare și
executare și să asigure totodată transparența privind
cheltuielile preconizate și cele reale în materie de infrastructură.
(17)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Regatului
Unit. A evaluat Programul de convergență și Programul național
de reformă prezentate de această țară. Comisia a ținut
seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și
socioeconomică sustenabilă în Regatul Unit, ci și de
conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere
necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a
Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale
viitoare. Recomandările Comisiei formulate în cadrul
semestrului european se reflectă în recomandările 1-6 de mai jos.
(18)
Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a
examinat Programul de convergență al Regatului Unit, iar avizul
său[8]
se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.
(19)
Având în vedere bilanțul aprofundat realizat
de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național
de reformă și Programul de convergență. Recomandările
sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011,
se reflectă în recomandările 2, 3, 5 și 6 de mai jos.
RECOMANDĂ ca, în perioada
2014-2015, Regatul Unit să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să
consolideze strategia bugetară, depunând eforturi pentru a corecta în mod
durabil deficitul excesiv, conform recomandării Consiliului din cadrul
procedurii aplicabile deficitelor excesive. Să aibă o abordare
diferențiată, favorabilă creșterii economice în ceea ce
privește rigoarea fiscală, acordând prioritate cheltuielilor de
capital. Pentru a susține consolidarea bugetară, ar trebui să se
ia în considerare creșterea veniturilor prin lărgirea bazei de
impozitare. Să remedieze blocajele structurale legate de
infrastructură, necorelarea între competențe și cerințele
pieței și accesul la finanțare pentru IMM-uri pentru a stimula creșterea
exporturilor de bunuri și de servicii.
2.           Să sporească gradul
de transparență în ceea ce privește impactul și utilizarea
instrumentelor de reglementare macroprudențială a sectorului locuințelor
de către Comitetul privind politica financiară al Băncii
Angliei. Să pună în aplicare măsuri corespunzătoare pentru
a face față creșterii rapide a prețurilor locuințelor
în zonele care au avut o contribuție considerabilă la creșterea
economică din Regatul Unit, mai ales în Londra, de exemplu prin ajustarea schemei
de ajutoare pentru cumpărarea locuinței, „Help to Buy 2”, și
să atenueze riscurile legate de gradul ridicat de îndatorare
ipotecară. Să elimine denaturările în materie de impozitare pe
proprietate prin actualizarea regulată a evaluării proprietăților
și să diminueze caracterul regresiv al ratelor și al claselor
actuale de impozitare din cadrul sistemului local de impozitare. Să
depună în continuare eforturi pentru a crește nivelul ofertei de
locuințe.
3.           Să își mențină
angajamentul asumat față de contractul privind tineretul („Youth Contract”),
în special prin îmbunătățirea competențelor care
răspund nevoilor angajatorilor. Să asigure implicarea angajatorilor, punând
accentul pe remedierea necorelării între competențe și cerințele
pieței prin furnizarea de competențe mai avansate și de un nivel
mai înalt și prin lărgirea ofertei de ucenicii. Să reducă
numărul de tineri cu un nivel scăzut de competențe de bază.

4.           Să depună în
continuare eforturi pentru a reduce sărăcia în rândul copiilor în
gospodăriile cu venituri mici prin asigurarea faptului că reforma
creditului universal și alte reforme în domeniul protecției sociale
au ca rezultat furnizarea de prestații corespunzătoare, cu stimulente
clare pentru încadrarea în muncă și servicii de sprijin. Să îmbunătățească
disponibilitatea serviciilor de calitate de îngrijire a copilului.
5.           Să depună în
continuare eforturi pentru a îmbunătăți disponibilitatea finanțărilor
bancare și nebancare pentru IMM-uri. Să asigure funcționarea
eficace a Business Bank și să sprijine creșterea numărului
de bănci concurente.
6.           Să întreprindă
măsuri în urma planului național privind infrastructura, care să
vizeze creșterea gradului de predictibilitate al proceselor de planificare
și clarificarea angajamentelor de finanțare. Să asigure
transparență și responsabilitate prin furnizarea în timp util de
informații consistente privind punerea în aplicare a planului.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM(2014) 429 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 și P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 91 final.
[8]               Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2)
din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Consiliului din 11 iulie 2017 privind Programul național de reformă al Franței pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Franței pentru 2017

text:
               9.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/36

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 11 iulie 2017
   privind Programul național de reformă al Franței pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Franței pentru 2017
   (2017/C 261/09)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 9-10 martie 2017. La 16 noiembrie 2016, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Franța ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 9-10 martie 2017. La 21 martie 2017, Consiliul a adoptat o Recomandare privind politica economică a zonei euro („Recomandarea privind zona euro”) (3).

               (2)

               (2) În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Franța ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a Recomandării privind zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos.

               (3)

               Raportul de țară al Franței din 2017 a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele realizate de Franța în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice fiecărei țări din anii anteriori și progresele realizate de Franța în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, acesta a inclus un bilanț aprofundat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, ale cărui rezultate au fost publicate la 22 februarie 2017. În urma analizei sale, Comisia a concluzionat că Franța se confruntă cu dezechilibre macroeconomice excesive. Franța se caracterizează în special printr-un nivel slab de competitivitate și printr-o datorie publică mare și în creștere, în contextul unei creșteri scăzute a productivității. Este deosebit de importantă luarea unor măsuri pentru reducerea riscului apariției unor efecte adverse asupra economiei franceze și, având în vedere dimensiunea sa și relevanța sa transfrontalieră, asupra uniunii economice și monetare.

               (4)

               La 28 aprilie 2017, Franța și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017 și Programul de stabilitate pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (5)

               Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza respectiva dispoziție în orientările cu privire la aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

               (6)

               În prezent, Franța face obiectul componentei corective a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul de stabilitate pentru 2017, guvernul prevede corectarea deficitului excesiv până în 2017, în concordanță cu recomandarea Consiliului din 10 martie 2015 în temeiul procedurii aplicabile deficitelor excesive, cu un deficit global de 2,8 % din PIB. Se prevede că deficitul global va scădea și mai mult, ajungând la 1,3 % din PIB în 2020. Se prevede că obiectivul bugetar pe termen mediu – un deficit structural de 0,4 % din PIB – va fi atins până în 2019. Totuși, se prevede că soldul structural recalculat (5) va ajunge la -1,2 % din PIB în 2020 și, prin urmare, obiectivul pe termen mediu nu va fi atins pe durata perioadei acoperite de program. În conformitate cu Programul de stabilitate pentru 2017, se estimează că ponderea generală a datoriei publice în PIB va scădea de la 95,9 % din PIB în 2018 la 93,1 % din PIB în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. În același timp, măsurile necesare pentru a sprijini țintele de deficit planificate în perioada de după 2018 nu au fost suficient detaliate.

               (7)

               La 10 martie 2015, Consiliul a recomandat Franței să pună capăt situației de deficit excesiv până în 2017 și să atingă un deficit public de 2,8 % din PIB, corespunzând unei ameliorări a soldului structural de 0,9 % din PIB în 2017. Pe baza previziunilor de primăvară ale Comisiei pentru 2017, deficitul global ar urma să atingă 3,0 % din PIB în 2017, în concordanță cu valoarea de referință prevăzută în tratat, dar depășind obiectivul recomandat de Consiliu. În ceea ce privește anul 2018, se preconizează că, dacă politicile rămân neschimbate, deficitul global va atinge 3,2 % din PIB, depășind astfel valoarea de referință prevăzută în tratat, ceea ce sugerează existența unor riscuri în privința corectării durabile a deficitului excesiv. În același timp, se estimează că efortul bugetar recomandat nu va fi posibil de realizat pe perioada de timp acoperită de procedura aplicabilă deficitelor excesive, deoarece strategia de consolidare urmată de Franța se bazează mai ales pe măsuri precum îmbunătățirea condițiilor ciclice și menținerea unui mediu caracterizat de rate scăzute ale dobânzii, măsuri care nu se află sub controlul autorităților.

               (8)

               În 2018, dacă se reușește corectarea durabilă și la timp a deficitului excesiv, Franța va face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și creștere și va fi supusă regulii tranzitorii privind datoria. Având în vedere situația sa fiscal-bugetară și, mai precis, nivelul datoriei sale, se preconizează că Franța își va ajusta în continuare poziția în direcția îndeplinirii corespunzătoare a obiectivului său bugetar pe termen mediu, acela de a atinge un deficit structural de 0,4 % din PIB. În conformitate cu matricea de ajustare stabilită de comun acord în temeiul Pactului de stabilitate și de creștere, ajustarea respectivă se traduce printr-o cerință de rată nominală de creștere a cheltuielilor publice primare nete (6) care să nu depășească 1,2 % în 2018. Aceasta ar reprezenta o ajustare structurală anuală de 0,6 % din PIB. Dacă se mențin politicile actuale, există riscul ca în 2018 să se înregistreze o abatere semnificativă de la acest obiectiv. Un alt risc este acela ca Franța să nu respecte regula tranzitorie privind datoria în 2018, deoarece se estimează că soldul structural se va deteriora cu 0,5 % din PIB, față de ajustarea structurală liniară minimă de 0,4 % din PIB. În linii mari, Consiliul este de părere că Franța trebuie să fie pregătită să ia măsuri suplimentare în 2017 și că vor fi necesare măsuri suplimentare în 2018 pentru ca această țară să se conformeze dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 1466/97, evaluarea planurilor și a rezultatelor bugetare ar trebui să țină seama de echilibrul bugetar al statului membru respectiv, având în vedere condițiile ciclice. Astfel cum s-a reamintit în comunicarea Comisiei privind semestrul european 2017, care însoțește aceste recomandări specifice fiecărei țări, evaluarea proiectului de plan bugetar pentru 2018 și evaluarea ulterioară a rezultatelor bugetare din 2018 vor trebui să ia în considerare obiectivul de a atinge o orientare fiscală care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice ale Franței. În acest context, Consiliul ia act de intenția Comisiei de a efectua o evaluare globală, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97, în special ținând seama de situația ciclică a Franței.

               (9)

               Ponderea cheltuielilor publice în PIB este una dintre cele mai ridicate din Uniune. Se estimează că ponderea cheltuielilor va ajunge la 56,2 % din PIB în 2017, cu 9,7 puncte procentuale mai mult decât în Uniune. Franța a urmat o strategie de consolidare bazată pe cheltuieli care s-a sprijinit în principal pe diminuarea ratelor dobânzilor și pe reducerea investițiilor publice. Cu toate acestea, este puțin probabil ca acest mediu caracterizat de rate scăzute ale dobânzii să se mențină pe termen mediu, în timp ce reducerea investițiilor publice productive ar putea dăuna potențialului economic viitor. În schimb, analizele cheltuielilor au identificat un număr de câștiguri posibile în materie de eficiență care nu au fost aplicate. Analizele cheltuielilor au identificat o mică parte (sub 2 %) din economiile totale din cheltuieli de 50 de miliarde EUR prevăzute pentru perioada 2015-2017. Totuși, doar o parte dintre acestea s-au tradus în măsuri concrete în bugetul pe 2016, în timp ce măsurile din Legea finanțelor din 2017 s-au bazat pe posibilitățile de economii deja identificate cu ocazia exercițiului de analiză a cheltuielilor din 2015. Economiile care rezultă din analizele cheltuielilor ar putea crește dacă domeniile de cheltuieli analizate ar fi lărgite și dacă ar fi pusă în aplicare o strategie multianuală, astfel încât posibilitățile de economii identificate să poată fi transpuse în măsuri bugetare concrete.

               (10)

               Un nivel ridicat al contribuțiilor la asigurările sociale și al impozitelor impus societăților poate descuraja investițiile private și împiedica întreprinderile să se dezvolte și să facă noi angajări. Au fost implementate în continuare măsuri de politică destinate reducerii costurilor. În aprilie 2016 a început a doua fază a reducerii contribuțiilor angajatorilor la asigurările sociale, conform pactului de responsabilitate și solidaritate. În plus, guvernul a majorat pentru anul 2017 creditul fiscal pentru competitivitate și ocuparea forței de muncă (CICE) de la 6 % la 7 %. Aceste măsuri de reducere a presiunii fiscale au îmbunătățit, începând din 2013, competitivitatea Franței, dar pierderile acumulate anterior nu au fost încă recuperate. Raportat la salariul mediu, în 2015, angajatorii francezi plăteau cele mai mari contribuții la asigurări sociale din Uniune ca parte din costurile totale cu forța de muncă plătite de angajator, deși nivelul acestora este în scădere. Evaluările recente ale acestor măsuri au subliniat efectul lor pozitiv asupra ocupării forței de muncă și asupra marjelor de profit ale întreprinderilor, dar mai sunt necesare și alte evaluări pentru a putea estima mai bine impactul măsurilor asupra salariilor, investițiilor, ocupării forței de muncă și asupra marjelor întreprinderilor. Evaluările recente sugerează, de asemenea, că consolidarea schemelor de reducere a costurilor cu forța de muncă și transformarea acestora în sensul reducerii permanente a contribuțiilor la asigurările sociale ar conduce la o optimizare a efectelor asupra ocupării forței de muncă și asupra investițiilor.

               (11)

               La 1 iulie 2016, rata medie a impozitului pe profit era de 38,4 %, acesta fiind nivelul cel mai ridicat înregistrat în Uniune. Alte impozite pe producție au atins, de asemenea, niveluri deosebit de ridicate. Cu toate acestea, Franța a anunțat că intenționează să ia măsuri pentru reducerea cotei legale a impozitului pe profit la 28 % în 2020. În paralel, sarcina fiscală continuă să împovăreze mai puțin consumul decât în alte state membre. În 2014, Franța ocupa locul 27 în Uniune la încasări din impozitele pe consum, ca procent din totalul taxelor și impozitelor. Sistemul de TVA se caracterizează printr-o poziție de mijloc a cotei standard și prin cote reduse aplicate unei baze ample de impozitare. Complexitatea sistemului fiscal ar putea constitui un obstacol în calea bunei funcționări a mediului de afaceri. Franța are o sarcină fiscală ridicată, la care se adaugă multe avantaje fiscale, cote reduse și un număr mare de regimuri fiscale care generează incertitudini și costuri de punere în conformitate mari, în special pentru întreprinderi. Cheltuielile fiscale totale se ridică, în Franța, la peste 3 % din PIB. Pentru autoritățile fiscale, costul administrativ al colectării impozitelor este, de asemenea, ridicat și se situează peste media Uniunii.

               (12)

               În 2016, rata șomajului a scăzut la 10,1 %. Șomajul este mai mare în rândul tinerilor, al persoanelor slab calificate și al celor care nu s-au născut în Uniune. Reformele în curs în materie de guvernanță sunt esențiale pentru alinierea posibilităților de formare la perspectivele de angajare și la nevoile economice. În paralel, cei aflați în căutarea unui loc de muncă, lucrătorii slab calificați și angajații IMM-urilor întâmpină greutăți persistente în privința accesului la formare. Pentru a le facilita participarea la cursuri și pentru a asigura relevanța acestora, ar putea fi necesară o consolidare a măsurilor existente și o reechilibrare a resurselor. Tinerii, în special cei slab calificați, se confruntă în continuare cu dificultăți în a intra pe piața muncii. În acest context, măsurile luate pentru a sprijini programele de ucenicie au dat, până în prezent, rezultate pozitive. Însă oferta de educație și formare profesională inițială este insuficient corelată cu posibilitățile de angajare, mai ales în cazul învățământului școlar și în unele sectoare terțiare. În plus, elevii care provin din medii defavorizate sunt mai frecvent orientați către învățământul profesional inițial, unde apar cele mai multe situații de abandon timpuriu, ceea ce contribuie la inegalități mari în domeniul educației. Impactul statutului socioeconomic asupra performanțelor elevilor este cel mai mare din țările OCDE.

               (13)

               În 2016, doar 54,5 % dintre persoanele apte de muncă născute în afara UE ocupau un loc de muncă. Rata de ocupare în rândul femeilor născute în afara UE (45,4 %) a fost printre cele mai scăzute din Uniune. Decalajul dintre rata de ocupare a persoanelor născute în afara UE și cea a persoanelor născute în Franța s-a mărit, ajungând la 17,5 puncte procentuale în 2016 (23,7 puncte procentuale pentru femei). Rezultatele slabe ale persoanelor născute în afara UE trag în jos rata globală de ocupare a forței de muncă și se traduc într-o subutilizare cronică a forței de muncă. Imigranții din a doua generație se confruntă, de asemenea, cu perspective de angajare nefavorabile, care nu se explică prin diferențe de vârstă, de educație sau de competențe. În plus, decalajele în ceea ce privește rezultatele școlare sunt persistente, imigranții din a doua generație nerecuperându-le decât parțial. Pentru a remedia această problemă este necesară o strategie globală, care să includă în special măsuri specifice în materie de competențe lingvistice, de însușire de competențe, de formare și de orientare profesională, precum și alte politici active specifice pieței forței de muncă. Pentru a promova participarea la piața muncii este esențial să se garanteze accesul efectiv la servicii și să se acționeze împotriva practicilor discriminatorii care afectează angajarea persoanelor născute în afara UE și a imigranților din a doua generație.

               (14)

               Din 2013, salariul minim în Franța a urmat normele de indexare aplicabile. În contextul unei inflații slabe și al încetinirii creșterii salariilor, el a crescut mai puțin decât salariile de referință. Salariul minim este mare comparativ cu salariul median, dar costul muncii raportat la salariul minim a fost redus prin scutiri de la plata contribuțiilor la asigurările sociale. O majorare a salariului minim induce majorări salariale pentru majoritatea categoriilor de lucrători și riscă să creeze o comprimare a salariilor în sens ascendent. Dacă indexarea salariului minim este importantă pentru a menține puterea de cumpărare a lucrătorilor, mecanismul actual de indexare ar putea să contribuie la întârzieri în ajustarea globală necesară a salariilor. În plus, în contextul actual al unui șomaj ridicat, costul forței de muncă raportat la salariul minim riscă să limiteze perspectivele de angajare pentru persoanele slab calificate. Grupul de experți independenți evaluează anual salariul minim în Franța și formulează avize fără caracter obligatoriu cu privire la evoluția acestuia. Opiniile sale cu privire la majorările salariului minim dincolo de revalorizarea legală automată au fost întotdeauna respectate până în prezent și joacă un rol important în controlul utilizării acestor majorări „stimulative”.

               (15)

               Odată cu legea din august 2016 referitoare la muncă, la modernizarea dialogului social și la parcursurile profesionale, Franța a introdus măsuri menite să amelioreze capacitatea de adaptare a întreprinderilor la ciclurile economice și să reducă segmentarea. Această lege clarifică regulile aplicabile concedierilor din motive economice, extinde domeniul de aplicare a acordurilor încheiate la nivel de întreprindere și aprobate de majoritatea salariaților și mărește eficacitatea negocierii colective. Persistența unor rate ale șomajului ridicate a exercitat presiuni asupra sustenabilității sistemului de ajutor de șomaj. În această privință, partenerii sociali au ajuns în martie 2017 la un acord asupra unei noi convenții referitoare la indemnizația de șomaj, aprobată de guvernul francez și prin care se urmărește reducerea deficitului anual cu 1,2 miliarde EUR.

               (16)

               Deși Franța și-a îmbunătățit performanțele globale în materie de reglementare, mediul de afaceri continuă să se situeze la un nivel mediu comparativ cu principalii săi concurenți. În mod special, în ciuda eforturilor depuse constant în direcția simplificării, întreprinderile continuă să se confrunte cu constrângeri importante în materie de reglementare și cu o legislație care se schimbă rapid. Acesta este unul din principalele obstacole care împiedică investițiile private. În cadrul programului său de simplificare, Franța a luat măsuri de reducere a birocrației cu care se confruntă întreprinderile, însă o cincime din măsurile adoptate înainte de 2016 nu erau încă puse în aplicare în mai 2017. În același timp, efectele de prag continuă să limiteze dezvoltarea firmelor, cu implicații privind performanțele economice și de piață. Obligațiile sociale și fiscale mari aplicabile întreprinderilor care depășesc un anumit număr de salariați le pot descuraja să se extindă pentru a ajunge la o dimensiune care le-ar permite să exporte și să inoveze. Așadar, aceste efecte de prag pot afecta productivitatea, competitivitatea și internaționalizarea întreprinderilor. Într-adevăr, conform unor date empirice, pragurile de 10 și de 50 de salariați sunt deosebit de costisitoare pentru angajatori, în timp ce economia franceză se caracterizează printr-o pondere comparativ extrem de scăzută de întreprinderi deasupra acestora praguri, ceea ce sugerează că există o legătură între aceste două fenomene.

               (17)

               Concurența în materie de servicii s-a îmbunătățit într-o serie de sectoare, însă unele sectoare importante pe plan economic, precum contabilitatea, arhitectura, serviciile de îngrijire la domiciliu, serviciile de cazare și de restaurație, serviciile de taxi și de închirieri de autoturisme cu șofer se caracterizează încă printr-o slabă concurență și/sau prin obstacole la nivel de reglementare. Pentru aceste servicii mai sunt încă obstacole de depășit, în special cerințe de reglementare excesive, care descurajează intrarea pe piață sau limitează dezvoltarea unei concurențe efective. Reducerea acestor obstacole le-ar putea permite întreprinderilor existente sau celor nou înființate să profite de noile evoluții tehnologice și digitale pentru a fi mai competitive și/sau pentru a intra pe piețe, ceea ce ar antrena o scădere a prețurilor și o îmbunătățire a calității serviciilor, lucru care ar fi benefic pentru consumatori. În acest scop, în cadrul unui pachet de măsuri care vizează înlăturarea obstacolelor de pe piețele serviciilor, Comisia a lansat, în ianuarie 2017, o evaluare reciprocă în cadrul căreia statele membre au fost invitate să aprecieze obstacolele care limitează accesul la anumite profesii pe teritoriile lor.

               (18)

               Rezultatele Franței în materie de inovare nu sunt la înălțimea celor ale liderilor europeni în domeniu. Persistă un grad ridicat de complexitate, iar coordonarea generală constituie o provocare. În Franța, discrepanța dintre ajutoarele publice acordate în favoarea inovării și rezultatele medii obținute ridică unele întrebări legate de eficiența mecanismelor de sprijin public. În mod special, cooperarea dintre cercetarea publică și întreprinderi nu este cea mai bună, ceea ce are consecințe asupra rezultatului economic al sistemului de inovare.

               (19)

               În contextul semestrului european 2017, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Franței, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2017 și Programul național de reformă pentru 2017, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Franței în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Franța, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

               (20)

               Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2017 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său (7) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

               (21)

               Prin prisma bilanțului aprofundat realizat de Comisie și a acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul național de reformă pentru 2017 și Programul de stabilitate pentru 2017. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2017-2018, Franța să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să se conformeze recomandării Consiliului din 10 martie 2015 în cadrul procedurii de deficit excesiv; să depună un efort fiscal-bugetar substanțial în 2018, în conformitate cu cerințele componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere, ținând cont de necesitatea de a consolida redresarea în curs și de a asigura sustenabilitatea finanțelor publice ale Franței; să reexamineze într-un mod exhaustiv elementele de cheltuieli în scopul realizării de câștiguri de eficiență care să se traducă în reduceri ale cheltuielilor.

               2.

               Să consolideze măsurile de reducere a costului forței de muncă pentru a le optimiza eficacitatea într-un mod neutru din punct de vedere bugetar și pentru a amplifica efectele acestora asupra ocupării forței de muncă și a investiților; să lărgească baza globală de impozitare și să continue punerea în aplicare a scăderii care a fost planificată pentru cota legală a impozitului pe profit.

               3.

               Să îmbunătățească accesul la piața muncii pentru persoanele aflate în căutarea unui loc de muncă, în special pentru lucrătorii cel mai slab calificați și pentru persoanele provenind din familii de imigranți, inclusiv prin revizuirea sistemului de educație și formare profesională; să se asigure că evoluțiile salariului minim sunt compatibile cu crearea de locuri de muncă și cu stimularea competitivității.

               4.

               Să reducă în continuare sarcina de reglementare pentru întreprinderi, inclusiv prin implementarea programului de simplificare; să continue să înlăture obstacolele din calea concurenței în sectorul serviciilor, inclusiv în sectorul serviciilor pentru întreprinderi și în cel al profesiilor reglementate; să simplifice programele de sprijin public pentru inovare și să le amelioreze eficiența.

      Adoptată la Bruxelles, 11 iulie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. TÕNISTE

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  JO C 92, 24.3.2017, p. 1.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (5)  Soldul ajustat ciclic, fără a include măsurile cu caracter excepțional și măsurile temporare, recalculat de către Comisie cu ajutorul metodologiei stabilite de comun acord.

      (6)  Cheltuielile publice nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din fondurile Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Orice măsură cu caracter excepțional, fie pe partea de venituri, fie pe partea de cheltuieli, va fi compensată.

      (7)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea (UE) 2017/1804 a Comisiei din 3 octombrie 2017 privind punerea în aplicare a dispozițiilor Codului frontierelor Schengen referitoare la reintroducerea temporară a controalelor la frontierele interne în spațiul Schengen

text:
               7.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 259/25

         RECOMANDAREA (UE) 2017/1804 A COMISIEI
   din 3 octombrie 2017
   privind punerea în aplicare a dispozițiilor Codului frontierelor Schengen referitoare la reintroducerea temporară a controalelor la frontierele interne în spațiul Schengen
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Într-un spațiu în care nu există controale la frontierele interne, se poate lua decizia reintroducerii temporare a controalelor la frontierele interne numai în condiții excepționale, pentru a răspunde unor situații care afectează grav politica publică sau securitatea internă a spațiului respectiv, a anumitor părți ale acestuia sau a unuia sau mai multor state membre. Având în vedere impactul pe care o astfel de reintroducere îl poate avea asupra tuturor persoanelor și mărfurilor care au dreptul să circule liber în acest spațiu fără controale la frontierele interne, aceasta poate fi doar o măsură adoptată în ultimă instanță, cu respectarea unor condiții stricte în ceea ce privește domeniul de aplicare și durata reintroducerii temporare.

               (2)

               Actualele dispoziții ale Codului frontierelor Schengen prevăd posibilitatea reintroducerii rapide a unor controale temporare la frontierele interne atunci când, într-un stat membru, o amenințare gravă la adresa ordinii publice sau a securității interne necesită o acțiune imediată, pentru o perioadă de maximum 2 luni (articolul 28). Codul prevede, de asemenea, reintroducerea controalelor la frontiere în cazul amenințărilor grave la adresa ordinii publice sau a securității interne în contextul unor evenimente previzibile, pentru o perioadă de maximum 6 luni (articolul 25). Punerea în aplicare combinată a articolelor 28 și 25 din Codul frontierelor Schengen permite menținerea controalelor la frontiere pentru o perioadă totală de maximum opt luni. În plus, o nouă amenințare la adresa ordinii publice sau a securității interne conduce la o nouă aplicare a normelor (și, astfel, la un nou calcul al perioadei de desfășurare a controalelor).

               (3)

               Articolul 29 din Codul frontierelor Schengen conține o procedură excepțională care permite reintroducerea controalelor la frontierele interne pentru o perioadă de cel mult 2 ani în care funcționarea spațiului fără controale la frontierele interne este pusă în pericol ca rezultat al deficiențelor grave persistente legate de controlul la frontierele externe detectate în timpul unei evaluări Schengen. Odată cu adoptarea Regulamentului (UE) 2016/1624 al Parlamentului European și al Consiliului (1), această procedură poate fi folosită și în cazul în care un stat membru nu adoptă măsurile necesare în urma unei evaluări a vulnerabilității sau nu cooperează cu Agenția, atunci când situația de la frontierele externe necesită acțiuni urgente.

               (4)

               Dacă, în marea majoritate a cazurilor, perioadele prevăzute de actuala legislație s-au dovedit a fi suficiente, în ultimul timp, o serie de amenințări serioase la adresa ordinii publice sau a securității interne, cum ar fi atacurile teroriste sau numărul mare al deplasărilor secundare necontrolate pe teritoriul Uniunii, pot persista mult peste perioadele menționate anterior.

               (5)

               Comisia a adoptat o propunere de modificare a dispozițiilor relevante din Codul frontierelor Schengen, pentru ca în viitor să se poată răspunde unor astfel de amenințări persistente. Propunerea modifică perioadele prevăzute la articolul 25 din Codul frontierelor Schengen în cazul evenimentelor previzibile și, prin urmare, recunoaște faptul că prelungirea perioadei de reintroducere a controalelor la frontierele interne dincolo de perioadele actuale poate fi justificată pentru o perioadă de maximum doi ani. În plus, propunerea prevede, de asemenea, posibilitatea de a prelungi și mai mult controalele la frontierele interne atunci când amenințarea la adresa ordinii publice sau a securității interne persistă și după încheierea acestei perioade.

               (6)

               Noile perioade sunt însoțite de condiții procedurale suplimentare pe care statele membre trebuie să le îndeplinească înainte de reintroducerea sau prelungirea controalelor la frontierele interne. Mai precis, în sprijinul notificărilor, statele membre trebuie să prezinte o evaluare a riscurilor din care să reiasă că reintroducerea sau prelungirea controalelor la frontierele interne reprezintă o măsură adoptată în ultimă instanță și în care să se explice în ce mod ar contribui controalele la frontierele interne la combaterea amenințării identificate. În plus, de acum înainte, Comisia trebuie să emită un aviz ori de câte ori controlul la frontierele interne depășește șase luni. Se modifică, de asemenea, dispozițiile privind „procedura de consultare” ca urmare a avizului Comisiei, pentru a reflecta noul rol al poliției de frontieră și gărzii de coastă și pentru ca rezultatele unei astfel de consultări, în special în ceea ce privește implicarea statelor membre vecine, să fie luate în considerare în mod corespunzător. Toate aceste modificări sunt menite să asigure că reintroducerea controalelor la frontierele interne se face doar atunci când – și atât timp cât – acest lucru este necesar și justificat.

               (7)

               Propunerile de modificare a Codului frontierelor Schengen se bazează pe dispozițiile actuale. În așteptarea adoptării propunerii de modificare a Codului frontierelor Schengen, după cum s-a arătat mai sus, este esențial ca toate statele membre care intenționează să reintroducă temporar controale la frontierele interne să pună în aplicare pe deplin cerințele prevăzute de dispozițiile actualului Cod al frontierelor Schengen, care prevede deja că statele membre care intenționează să utilizeze această măsură trebuie să ia în considerare mai întâi adoptarea unor măsuri alternative la controalele la frontieră și să coopereze cu statele membre vecine.

               (8)

               În conformitate cu articolul 26 din Codul frontierelor Schengen, înainte de a lua decizia de reintroducere sau de prelungire a controalelor temporare la frontierele interne, statul membru în cauză trebuie să evalueze probabilitatea ca o astfel de măsură să remedieze în mod corespunzător amenințarea la adresa ordinii publice sau a securității interne și proporționalitatea măsurii cu amenințarea respectivă, luând în considerare, printre altele, impactul probabil al unei astfel de măsuri asupra libertății de circulație în spațiul fără controale la frontierele interne. Prin urmare, controale specifice, bazate pe o analiză a riscurilor și pe informații actualizate constant ar contribui la optimizarea beneficiilor controalelor și ar limita efectele negative asupra liberei circulații.

               (9)

               Statele membre afectate de reintroducerea controalelor în secțiunile relevante ale frontierei ar trebui să aibă posibilitatea de a-și exprima în mod regulat opinia cu privire la necesitatea acestor controale, în vederea organizării cooperării reciproce între toate statele membre implicate și în vederea examinării, în mod regulat, a proporționalității măsurilor respective față de evenimentele care se află la baza deciziei de reintroducere a controalelor la frontiere, precum și a amenințării la adresa ordinii publice sau a securității interne. Statul membru care a decis reintroducerea unor astfel de controale ar trebui să țină seama de aceste opinii atunci când examinează și revizuiește necesitatea verificărilor respective, cu obiectivul adaptării lor constante la circumstanțe.

               (10)

               În temeiul articolului 27 alineatul (1) litera (e) din Codul frontierelor Schengen, statul membru care reintroduce sau prelungește controalele la frontierele interne ar trebui să furnizeze, printre altele, informații privind măsurile pe care trebuie să le ia celelalte state membre în contextul controalelor la frontieră preconizate. În plus, în temeiul articolului 27 alineatul (5) din Codul frontierelor Schengen, pot avea loc reuniuni comune între statul membru care preconizează reintroducerea controalelor la frontierele interne, celelalte state membre, în special cele afectate în mod direct de aceste măsuri, și Comisie, în vederea organizării, atunci când este cazul, a unei cooperări reciproce între statele membre. Astfel de contacte cu statele membre învecinate ar trebui să vizeze limitarea impactului asupra liberei circulații.

               (11)

               Întrucât reintroducerea temporară a controalelor la frontierele interne poate fi folosită numai în circumstanțe excepționale și ca măsură de ultimă instanță, statele membre ar trebui în primul rând să examineze dacă nu ar putea fi utilizate alte măsuri în afară de controalele la frontiere pentru a remedia în mod eficace amenințarea identificată și să ia hotărârea de a reintroduce controale la frontierele interne respective numai în ultimă instanță, atunci când aceste măsuri mai puțin restrictive pentru traficul transfrontalier nu permit formularea unui răspuns suficient la amenințările identificate. În notificarea efectuată în conformitate cu articolul 27 alineatul (1) din Codul frontierelor Schengen, statele membre în cauză ar trebui să prezinte rezultatul acestei reflecții și motivele pentru care optează pentru controalele la frontieră.

               (12)

               În acest sens, statele membre ar trebui să depună în continuare toate eforturile necesare și să pună în aplicare pe deplin Recomandarea Comisiei din 12 mai 2017 privind efectuarea de verificări proporționale de către poliție și cooperarea polițienească în spațiul Schengen [C(2017) 3349 final].

               (13)

               Prezenta recomandare ar trebui pusă în aplicare cu respectarea deplină a drepturilor fundamentale.

               (14)

               Prezenta recomandare ar trebui să se adreseze tuturor statelor Schengen care au obligații în temeiul titlului III din Regulamentul (UE) 2016/399 (2),

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

      LIMITAREA IMPACTULUI ASUPRA LIBEREI CIRCULAȚII

   În vederea atingerii unui echilibru între necesitatea de a asigura protecția ordinii publice sau a siguranței interne în statele membre și beneficiile spațiului fără controale la frontierele interne, statele membre care intenționează să reintroducă temporar controale la frontierele interne ar trebui să ia în considerare cu atenție și să analizeze periodic următoarele aspecte atunci când evaluează, în temeiul articolului 26 din Codul frontierelor Schengen, necesitatea și proporționalitatea reintroducerii temporare a controalelor la frontierele interne, în conformitate cu articolele 25 și 28 din Codul frontierelor Schengen:

               (a)

               impactul probabil al unei astfel de reintroduceri asupra libertății de circulație a persoanelor în spațiul fără controale la frontierele interne;

               (b)

               impactul probabil al unei astfel de reintroduceri asupra pieței interne.

         În acest scop, statele membre care intenționează să reintroducă temporar controale la frontierele interne ar trebui să informeze, în notificarea efectuată în conformitate cu articolul 27 alineatul (1) din Codul frontierelor Schengen, cu privire la rezultatul evaluărilor impactului reintroducerii sau prelungirii preconizate a controalelor la frontierele interne asupra liberei circulații și a pieței interne.
   Statele membre care intenționează să reintroducă temporar controale la frontierele interne ar trebui să se abțină de la adoptarea de măsuri care nu sunt justificate de amenințări grave la adresa ordinii publice sau a securității interne care au fost identificate. De exemplu, ele ar trebui să limiteze reintroducerea temporară a controalelor la frontierele interne la secțiunile de frontieră unde această reintroducere este strict necesară pentru a răspunde amenințării identificate.

      RESPONSABILITATE COMUNĂ ȘI COOPERARE

   Având în vedere obiectivul de limitare a impactului asupra liberei circulații, statele membre care intenționează să reintroducă temporar controale la frontierele interne ar trebui:

               (a)

               să consulte cu mult înainte statele membre afectate de reintroducerea preconizată;

               (b)

               să mențină o cooperare strânsă și permanentă, care să permită o revizuire și o adaptare constantă a controalelor, în funcție de necesitățile în continuă evoluție și de impactul la fața locului;

               (c)

               să fie pregătite să se ajute reciproc în vederea unei implementări eficace a controalelor la frontiere, în cazul în care acest lucru este necesar și justificat.

      UTILIZAREA MĂSURILOR ALTERNATIVE

   Pentru a se asigura că reintroducerea temporară a controalelor la frontierele interne este o măsură de ultimă instanță, utilizată numai atunci când amenințările grave la adresa ordinii publice sau a securității interne care au fost identificate nu pot fi abordate în mod corespunzător prin alte mijloace, statele membre ar trebui să pună în aplicare pe deplin Recomandarea Comisiei din 12 mai 2017 [C(2017) 3349 final] privind efectuarea de verificări proporționale de către poliție și cooperarea polițienească în spațiul Schengen.

      Adoptată la Bruxelles, 3 octombrie 2017.

            Pentru Comisie

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Membru al Comisiei

      (1)  Regulamentul (UE) 2016/1624 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 septembrie 2016 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european și de modificare a Regulamentului (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 863/2007 al Parlamentului European și al Consiliului, a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului și a Deciziei 2005/267/CE a Consiliului (JO L 251, 16.9.2016, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) (JO L 77, 23.3.2016, p. 1).


title: Recomandarea Consiliului din 22 decembrie 2009 privind vaccinarea împotriva gripei sezoniere (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               29.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 348/71

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 22 decembrie 2009
   privind vaccinarea împotriva gripei sezoniere
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2009/1019/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 168 alineatul (6),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Gripa sezonieră este o boală virală contagioasă, care se manifestă sub forma unei epidemii în cursul lunilor de iarnă în Europa. Aceasta este una dintre bolile transmisibile cele mai răspândite și cele mai curente și este o sursă importantă de morbiditate și de mortalitate în toate statele membre.

               (2)

               În unele cazuri, complicațiile depășesc infecția respiratorie benignă și duc la o pneumonie gravă sau la alte complicații secundare care uneori au un deznodământ fatal. Frecvența acestor complicații este mult mai ridicată la persoanele în vârstă și la persoanele care suferă de o afecțiune cronică.

               (3)

               Vaccinarea poate atenua propagarea gripei sezoniere, dar mutațiile frecvente ale compoziției antigenice a virusului impun modificarea periodică a compoziției vaccinului de către grupurile de experți ai Organizației Mondiale a Sănătății (OMS).

               (4)

               În 2003, Adunarea Mondială a Sănătății a adoptat Rezoluția 56.19 în vederea creșterii acoperirii vaccinale antigripale sezoniere la toate persoanele expuse unui factor ridicat de risc, în scopul obținerii unei acoperiri vaccinale a populației vârstnice de cel puțin 50 % până în 2006 și de 75 % până în 2010.

               (5)

               La 26 octombrie 2005 și la 14 iunie 2006, Parlamentul European a adoptat rezoluțiile intitulate „Strategie împotriva unei pandemii de gripă”și „Pregătirea și planificarea reacției în cazul unei pandemii de gripă în Comunitatea Europeană”, care invită statele membre să intensifice vaccinarea antigripală, în concordanță cu recomandările OMS. Aceste rezoluții solicită, de asemenea, statelor membre să sporească acoperirea vaccinală în perioadele interpandemice, în conformitate cu recomandările OMS.

               (6)

               Prin urmare, este necesară o acțiune concertată la nivelul Uniunii Europene pentru a se reduce impactul gripei sezoniere prin încurajarea vaccinării grupurilor de risc și a personalului medical. Scopul prezentei recomandări este de a atinge obiectivul recomandat de OMS, și anume o acoperire vaccinală de 75 % a persoanelor în vârstă cât mai curând posibil și, de preferință, până în sezonul de iarnă 2014-2015. Acest obiectiv de 75 % ar trebui să fie extins, dacă este posibil, la grupul de risc format din persoanele cu afecțiuni cronice, luându-se în considerare orientările publicate de Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC).

               (7)

               Sporirea ratelor de vaccinare ale grupurilor de risc ar contribui, de asemenea, la sporirea ratei vaccinărilor în general, inclusiv în rândul personalului medical.

               (8)

               Prima măsură necesară pentru atingerea obiectivului este de a asigura informarea tuturor participanților din cadrul sistemului de sănătate, a grupurilor de risc, a personalului medical, a medicilor, a managerilor din domeniul sănătății și a factorilor de decizie asupra problemei pe care o reprezintă gripa sezonieră, prin intermediul unor campanii de sensibilizare publice și în mediul profesional. Personalul medical trebuie să fie sensibilizat cu privire la pericolul deosebit cu care se confruntă cei mai vulnerabili dintre pacienți. De asemenea, personalul medical ar trebui să fie sensibilizat cu privire la responsabilitatea care îi revine de a informa pacienții în mod corespunzător cu privire la vaccinare.

               (9)

               Este îndeosebi esențial să se colecteze date specifice și comparabile la nivel național cu privire la rata administrării vaccinurilor la grupurile de risc, pentru a evalua în mod corect situația în toate statele membre. Până în prezent, astfel de date nu au fost întotdeauna disponibile. Pe baza acestor date, Comisia și statele membre vor putea face schimb de informații și de cele mai bune practici cu țările terțe prin intermediul rețelelor de cooperare internaționale existente în domeniul sănătății.

               (10)

               Regulamentul (CE) nr. 851/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 de creare a unui Centru European de Prevenire și Control al Bolilor (1) (ECDC) a însărcinat în special ECDC cu misiunea de a furniza expertiză tehnică și științifică Comisiei și statelor membre. ECDC gestionează, de asemenea, rețeaua specializată de supraveghere a gripei sezoniere, în conformitate cu Decizia 2000/96/CE a Comisiei din 22 decembrie 1999 privind bolile transmisibile care vor fi incluse în mod progresiv în rețeaua Comunității în conformitate cu Decizia nr. 2119/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2). Prin urmare, ECDC ar trebui să acorde asistență statelor membre în furnizarea de expertiză științifică cu privire la vaccinarea gripei sezoniere.

               (11)

               În contextul vaccinării împotriva gripei sezoniere, realizarea obiectivului de atingere a unei acoperiri vaccinale de 75 % în rândul grupurilor de persoane în vârstă recomandată de OMS va fi în mod evident facilitată de o acțiune concertată la nivelul Uniunii Europene,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Statele membre sunt încurajate să adopte și să pună în aplicare planuri de acțiune sau politici naționale, regionale sau locale, după caz, vizând îmbunătățirea acoperirii vaccinale împotriva gripei sezoniere, cu scopul de a atinge, cât mai curând posibil, și de preferință până în sezonul de iarnă 2014-2015, o rată de acoperire vaccinală de 75 % pentru „grupurile de persoane în vârstă” și, dacă este posibil, pentru celelalte grupuri de risc menționate la punctul 2 litera (a), dacă nu a fost deja atinsă. De asemenea, statele membre sunt încurajate să îmbunătățească acoperirea vaccinală în rândul personalului medical.
               Planurile de acțiune sau politicile ar trebui să țină seama de lacunele identificate la nivel național și să organizeze acțiunile menționate la punctul 2 literele (b) și (c).

               2.

               În cadrul planurilor de acțiune sau al politicilor menționate la punctul 1, statele membre sunt încurajate:

                           (a)

                           să țină seama de definiția „grupurilor de persoane în vârstă” și a „grupurilor de risc”, astfel cum figurează în orientările emise de ECDC;

                           (b)

                           să măsoare gradul de administrare la toate grupurile de risc și să analizeze motivele pentru care unele persoane nu doresc să se vaccineze;

                           (c)

                           să încurajeze educarea, formarea și schimbul de informații cu privire la gripa sezonieră și vaccinare prin organizarea de:

                                       (i)

                                       campanii de informare pentru personalul medical;

                                       (ii)

                                       campanii de informare pentru persoanele aparținând grupurilor de risc și pentru familiile acestora cu privire la riscurile asociate gripei și la prevenirea gripei;

                                       (iii)

                                       acțiuni eficiente de informare destinate eliminării obstacolelor existente în ceea ce privește administrarea vaccinului.

               3.

               Statele membre sunt încurajate să raporteze Comisiei, în mod voluntar, cu privire la punerea în aplicare a prezentei recomandări, în special în ceea ce privește gradul de acoperire atins în rândul grupurilor de risc.

               4.

               Comisia este invitată să raporteze periodic Consiliului cu privire la punerea în aplicare a prezentei recomandări pe baza datelor puse la dispoziție de către statele membre.

               5.

               Comisia este invitată să continue să sprijine cercetarea în domeniul gripei prin intermediul programelor-cadru de cercetare.

      Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. CARLGREN

      (1)  JO L 142, 30.4.2004, p. 1.

      (2)  JO L 28, 3.2.2000, p. 50.