				|

		52011SC0821

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Hungaryand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Hungary, 2011-2015

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă pe 2011 al Ungariei
și care include avizul Consiliului
privind Programul de convergență actualizat al Ungariei pentru
perioada 2011-2015
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1], în special articolul 9
alineatul (3),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat
propunerea Comisiei Europene de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea
forței de muncă și creștere economică, Strategia
Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice,
care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în
vederea stimulării potențialului de creștere durabilă
și de competitivitate al Europei.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare
privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor
membre și ale Uniunii Europene (2010-2014) iar, la 21 octombrie 2010,
Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de
ocupare a forței de muncă ale statelor membre[3],
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
naționale.
(3)
La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima
analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou ciclu de
guvernanță economică în UE și al primului semestru european
de coordonare ex-ante și integrată a politicilor, care se
bazează pe Strategia Europa 2020.
(4)
La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat
prioritățile privind consolidarea bugetară și reforma
structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie
și 7 martie 2011 și ca urmare a analizei anuale a creșterii
efectuate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate
restabilirii unor bugete solide și sustenabilității
finanțelor publice, reducerii șomajului prin intermediul reformelor
pieței forței de muncă și depunerii de noi eforturi în
vederea consolidării creșterii. Consiliul European a solicitat
statelor membre să transpună aceste priorități în
măsuri concrete pe care să le includă în programele lor de
stabilitate sau de convergență și în programele naționale
de reformă.
(5)
La 15 aprilie 2011, Ungaria a prezentat programul
său de convergență actualizat pe 2011, care vizează
perioada 2011-2015, și programul său național de reformă pe
2011. Pentru a se ține seama de interconexiuni, cele două programe au
fost evaluate în același timp.
(6)
Ungaria a fost grav afectată de criza din
toamna anului 2008, țara pierzând accesul la finanțare de pe
piață. Pentru a depăși aceste dificultăți,
Ungaria a pus în aplicare un program de ajustare care s-a concentrat, în
principal, asupra consolidării bugetare și asupra supravegherii
sectorului financiar, și a fost sprijinită prin asistență
financiară oferită de UE și de FMI. În acest context, țara
și-a recăpătat accesul pe piață în primăvara
anului 2009, iar economia a ieșit din recesiune: după o
contracție de 6,7 % în 2009, PIB-ul a crescut cu 1,2 % în 2010, sprijinit
de creșterea exporturilor. În același timp, șomajul a crescut în
continuare atingând nivelul de peste 11 %, față de nivelul dinainte
de criză care se situa sub 8 %. În a doua jumătate a anului 2010,
guvernul a anunțat reduceri semnificative ale impozitelor și taxelor
care urmează să fie puse în aplicare în perioada 2010-2013. Pentru a
limita deteriorarea bugetară, a introdus, în paralel, taxe
excepționale și a decis să elimine pilonul de pensii private
obligatorii. Deși acest lucru a făcut posibilă limitarea
derapajelor în 2010 la 0,4 % din PIB, peste ținta de deficit de 3,8 % din
PIB și va conduce la un excedent în 2011, poziția de bază s-a
deteriorat semnificativ. În acest context și în vederea consolidării
potențialului de creștere economică, guvernul a anunțat un
program de reforme structurale în martie 2011 și a adoptat măsuri
suplimentare de consolidare.
(7)
Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului
(CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a programului de convergență
actualizat, Consiliul consideră că, având în vedere previziunile
Comisiei din primăvara anului 2011, scenariul macroeconomic pe care se
bazează previziunile bugetare este puțin cam prea favorabil, în
special în ceea ce privește evoluția cererii interne. Actualizarea
vizează corectarea deficitului excesiv până în 2011, termen stabilit
de Consiliu, care să fie obținut printr-un excedent de 2 % din PIB,
datorită unor venituri punctuale excepționale provenite din activele
cu titlu de pensii. Bugetul ar ajunge la un deficit de 2,5 % din PIB în 2012
și, ulterior, ar scădea treptat până la 1,5 % din PIB în 2015,
în principal, pe baza reducerii cheltuielilor. Actualizarea confirmă
obiectivul pe termen mediu al țării (OTM) pentru poziția
bugetară în termeni structurali, respectiv un deficit de 1,5 % din PIB. Se
estimează că strategia de consolidare va reduce deficitul bugetar
într-o manieră structurală și va înscrie datoria pe o
traiectorie descendentă pentru a ajunge la 64 % din PIB până în 2015.
Cu toate acestea, strategia pare a fi concentrată spre sfârșitul
perioadei, îmbunătățirea structurală începând abia din
2012, în timp ce deteriorarea structurală cumulată, de peste 3 % din
PIB pentru 2010 și 2011, nu este conformă cu recomandarea Consiliului
din iulie 2009 prin care solicita Ungariei să realizeze o ajustare
structurală de cel puțin 0,5% din PIB. Previziunile din
primăvară indică un deficit de 3,3 % din PIB în 2012, fapt care
presupune unele riscuri de punere în aplicare. Pe această bază, nu se
poate exclude posibilitatea ca pragul să fie încălcat din nou în acel
an, cu excepția cazului în care se iau măsuri suplimentare. În plus,
evoluția prevăzută a deficitului nu prevede ajustările
structurale necesare care ar asigura îndeplinirea OTM până la
sfârșitul perioadei programului. În special, nu există o ajustare
structurală suplimentară după 2013. În sfârșit, eliminarea
pilonului de pensii obligatorii private și stimulentele puternice oferite
pentru trecerea la pilonul de pensii publice conduce la venituri suplimentare
pe termen scurt și mediu, dar crește, în același timp, datoriile
pe termen lung, putând deteriora astfel sustenabilitatea bugetară pe
termen lung.
(8)
Consolidarea bugetară reprezintă, în
continuare, o provocare majoră. Fără o punere în aplicare
riguroasă a măsurilor anunțate și a unor măsuri suplimentare
de natură structurală, nu se poate asigura că deficitul excesiv
este corectat în mod viabil și că se înregistrează progrese
adecvate în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu. Mai mult,
consolidarea bugetară va contribui, de asemenea, la înscrierea reducerii
datoriei pe o traiectorie descendentă în mod corespunzător și la
îmbunătățirea sustenabilității pe termen lung pentru
care se pare că există un risc mediu. Utilizarea integrală a
veniturilor excepționale ar putea sprijini accelerarea consolidării
bugetare. În acest context, rapoartele bianuale ale autorităților,
referitoare la progresele înregistrate în ceea ce privește procedura de
deficit excesiv, vor constitui un instrument util pentru monitorizarea
îndeaproape a progreselor privind consolidarea bugetară.
(9)
Constituția adoptată recent instituie un
mecanism constituțional de limitare a datoriei la 50 % din PIB și
oferă Consiliului fiscal un drept de veto asupra bugetului anual, ceea ce
ar putea constitui un prim pas în vederea îmbunătățirii cadrului
bugetar. Cu toate acestea, detaliile importante vor fi precizate doar în
legislația principală ulterioară (de exemplu, care vor fi
regulile numerice temporare până când rata datoriei scade la 50%,
interpretarea exactă a clauzei derogatorii etc.). Impunerea unui plafon
nominal pentru datorie în cazul în care se utilizează ca un instrument cu
scopuri multiple ar putea, ceteris paribus, conduce la o orientare
fiscală prociclică. În plus, sfera reînnoită de competențe
ale organismului fiscal este relativ limitată (elaborarea unui aviz cu
privire la proiectul de buget, cu un drept de veto) și nu acoperă
întregul ciclu bugetar (de exemplu, prin evaluări în timp util ale
politicilor noi care au implicații bugetare importante). În cele din
urmă, alte aspecte ale guvernanței fiscale, precum orientarea pe
termen mediu a politicii fiscale și problema transparenței, nu au
fost încă clarificate.
(10)
Rata de ocupare a forței de muncă este
printre cele mai mici la nivelul UE (60,4 %). Rata de ocupare a femeilor este,
de asemenea, scăzută (55,0 %), în timp ce diferența dintre
ratele de ocupare ale femeilor cu și fără copii cu vârste între
0 și 6 ani se situează pe locul doi între ratele cele mai mari din UE
(33,6, în comparație cu media UE care este de 12,1 puncte procentuale).
Există deficiențe, atât în termeni de capacitate, cât și de
calitate, în ceea ce privește serviciile de îngrijire de zi din Ungaria,
furnizarea acestora fiind insuficientă mai ales în afara orașelor
mari și în regiunile cu șomaj foarte ridicat.
Îmbunătățirea furnizării de servicii de îngrijire de zi ar
fi o măsură importantă pentru a facilita participarea ambilor
părinți la forța de muncă.
(11)
Ungaria a avut o sarcină fiscală relativ
ridicată asupra veniturilor salariale. Noul sistem de impozitare a
veniturilor personale soluționează parțial efectele negative ale
acesteia asupra ocupării forței de muncă, dar sarcina
fiscală pentru persoanele cu venituri reduse, fără copii, a crescut
de fapt, în special atunci când se ia în considerare eliminarea treptată a
creditelor pentru ocuparea forței de muncă.
(12)
Serviciile publice pentru ocuparea forței de
muncă (SPOFM) au de suferit din cauza capacității administrative
insuficiente, iar injecțiile anterioare de fonduri nu au
îmbunătățit eficiența serviciilor în ceea ce privește
integrarea șomerilor pe piața muncii. Finanțarea programelor de
ocupare a forței de muncă nu este corelată suficient cu
rezultatele acestora. Durata prestațiilor de șomaj a fost redusă
recent, ajungând la unul dintre cele mai scăzute niveluri din UE. Impactul
acestei măsuri asupra pieței muncii trebuie să fie evaluat, în
special pentru a se determina eficacitatea acesteia în ceea ce privește
creșterea participării la forța de muncă.
(13)
Sărăcia și factorii conecși,
precum lipsa unui loc de muncă sau nivelurile scăzute de
educație, continuă să afecteze unele grupuri defavorizate, în
special romii, în mod disproporționat. Rata de ocupare în rândul
persoanelor slab calificate este deosebit de scăzută (36,8 %,
comparativ cu media europeană, respectiv 53,4%), în special în rândul
bărbaților. Potrivit estimărilor, 70 % din populația
romă trăiește sub pragul sărăciei. Ce mai mulți
dintre aceștia trăiesc în regiuni defavorizate, cu acces redus la
oportunitățile de pe piața muncii și la servicii publice.
(14)
Complexitatea cadrului de reglementare, o
sarcină administrativă ridicată, precum și
responsabilitatea și transparența limitate în administrația
publică au constituit piedici pentru activitatea IMM-urilor. Accesul IMM-urilor
la finanțare în faze incipiente a fost mai mic decât media la nivelul UE.
Programul național de reformă include câteva măsuri de reducere
a sarcinilor administrative. Rolul mecanismelor de finanțare nebancare
este mai mic în comparație cu celelalte țări europene.
Eficacitatea programelor anterioare de sprijinire a sectorului nu a fost
evaluată în mod sistematic.
(15)
Comisia a evaluat programul de
convergență și programul național de reformă pentru
Ungaria și a ținut, de asemenea, cont de intenția guvernului de
a urma îndeaproape Pactul euro plus[4] . Comisia a ținut
seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară
și socioeconomică sustenabilă în Ungaria, ci și de
conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere
necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a
Uniunii Europene, prin asigurarea unei contribuții la nivelul UE pentru
deciziile naționale viitoare. Comisia consideră că strategia de
ajustare bugetară bazată în principal pe cheltuieli este
concentrată spre sfârșitul perioadei. În consecință,
termenul de 2011 stabilit de Consiliu pentru a aduce deficitul sub pragul de 3
% din PIB este respectat numai datorită veniturilor punctuale
semnificative provenite din activele cu titlu de pensii. O îmbunătățire
structurală nu va avea loc până în 2012 și, ținând seama de
riscurile întâmpinate în punerea în aplicare, nu se poate exclude posibilitatea
ca pragul să fie încălcat din nou în acel an, cu excepția
cazului în care se iau măsuri suplimentare. Mai mult, pe termen lung, programul
de convergență nu asigură obținerea de progrese
suplimentare în vederea atingerii OTM. Măsurile suplimentare de
creștere a participării pe piața muncii și de modernizare a
serviciilor de ocupare a forței de muncă ar contribui la sporirea
oportunităților de ocupare a unui loc de muncă. Reducerile în
continuare ale sarcinilor administrative ar contribui la
îmbunătățirea mediului de afaceri și la dezvoltarea
IMM-urilor.
(16)
În lumina prezentei evaluări și
ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului din 7 iulie 2009
formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011
a programului de convergență al Ungariei și avizul său[5]
se regăsește în special în recomandările sale de la punctele (1)
și (2) de mai jos. Ținând seama de concluziile Consiliului European
din 25 martie 2011, Consiliul a examinat programul național de
reformă al Ungariei,
RECOMANDĂ ca, în perioada 2011 –
2012, Ungaria să întreprindă acțiuni astfel încât:
(1)
Să întărească efortul bugetar pentru
a reduce deteriorarea structurală în 2011 implicită în excedentul
bugetar prevăzut, de 2 % din PIB, și să evite ca soldul bugetar
să depășească din nou pragul de 3% din PIB, în 2012.
Să adopte măsuri fiscale suplimentare permanente, cel mai târziu în
bugetul pe 2012, pentru a garanta obiectivele bugetare pentru 2012 și 2013
din programul de convergență. Să asigure realizarea de progrese
în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu, prin 0,5 %, cel puțin, din
PIB, anual, până la finalul orizontului de timp al programului și
să utilizeze veniturile excepționale eventuale pentru accelerarea
consolidării bugetare.
(2)
Să adopte și să pună în
aplicare reglementări care să precizeze aspectele operaționale
ale noului cadru constituțional de guvernanță fiscală,
inclusiv, printre altele, normele numerice care vor fi puse în aplicare la
nivel central și local până când rata datoriei scade la sub 50 % din
PIB. Să extindă sfera de competențe a Consiliului fiscal pentru
a acoperi întregul ciclu bugetar, în special prin intermediul unor
evaluări în timp util ale politicilor noi cu implicații bugetare
importante și să consolideze cadrul bugetar pentru a acoperi
planificarea bugetară multianuală și să
îmbunătățească transparența finanțelor publice.
(3)
Să consolideze participarea pe piața
muncii prin reducerea impactului reformei fiscale asupra persoanelor cu
venituri salariale scăzute, într-un mod care să nu afecteze bugetul.
Să consolideze măsurile de încurajare a participării femeilor pe
piața muncii prin extinderea serviciilor de îngrijire a copiilor și a
unităților de învățământ preșcolar.
(4)
Să întreprindă acțiuni în vederea
consolidării capacității serviciului public de ocupare a
forței de muncă și a altor furnizori de a crește calitatea
și eficacitatea cursurilor de formare, a asistenței acordate în
vederea găsirii unui loc de muncă și a serviciilor
individualizate. Să coreleze finanțarea programelor cu rezultatele
acestora. Prin consultare cu părțile interesate, să
introducă programe specifice pentru persoanele slab calificate și
pentru alte grupuri deosebit de defavorizate.
(5)
Să îmbunătățească mediul
de afaceri prin aplicarea tuturor măsurilor avute în vedere privind
reforma normativă și reducerea sarcinilor administrative, din
programul național de reformă. Să evalueze eficacitatea
politicilor actuale de sprijin pentru IMM-uri și să ajusteze
programele publice în vederea îmbunătățirii accesului la
finanțare nebancară.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO C , , p. .
[3]               Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a
Consiliului din 19 mai 2011.
[4]               SEC(2011) 725.
[5]               Prevăzut la articolul 9 alineatul (3) din
Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Comisiei din 7 aprilie 2008 privind autorizarea serviciilor de comunicații mobile la bordul aeronavelor (servicii MCA) în Comunitatea Europeană [notificată cu numărul C(2008) 1257] (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               10.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 98/24

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 7 aprilie 2008
   privind autorizarea serviciilor de comunicații mobile la bordul aeronavelor (servicii MCA) în Comunitatea Europeană
   [notificată cu numărul C(2008) 1257]
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2008/295/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (directivă-cadru) (1), în special articolul 19 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Politica UE privind societatea informațională și inițiativa i2010 evidențiază avantajele accesului ușor la resursele de informație și comunicare, în toate domeniile vieții cotidiene. Abordarea coordonată în vederea reglementării serviciilor de comunicații mobile la bordul aeronavelor (servicii MCA) ar permite beneficiarilor să se bucure cu adevărat de aceste avantaje și ar facilita serviciile transfrontaliere de comunicații electronice în întreaga Comunitate.

               (2)

               Atunci când autorizează serviciile MCA, statele membre trebuie să respecte dispozițiile directivei-cadru și pe cele ale Directivei 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și a serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) (2).

               (3)

               În conformitate cu directiva-cadru, autoritățile naționale de reglementare din statele membre ar trebui să contribuie la dezvoltarea pieței interne, în special prin înlăturarea ultimelor obstacole din calea furnizării de rețele de comunicații electronice, de resurse și servicii conexe și de servicii de comunicații electronice la nivel european, precum și prin încurajarea creării și dezvoltării de rețele transeuropene, a interoperabilității serviciilor paneuropene și a conectivității între utilizatorii finali.

               (4)

               În conformitate cu Directiva privind autorizarea, ar trebui să se utilizeze cel mai puțin oneros sistem de autorizare posibil pentru a permite furnizarea de rețele și servicii de comunicații electronice, pentru a stimula dezvoltarea de noi servicii de comunicații electronice și de rețele și servicii de comunicații paneuropene și pentru a le permite furnizorilor de servicii și consumatorilor să beneficieze de economiile de scară ale pieței unice. În general, aceste obiective pot fi cel mai bine realizate prin autorizarea generală a tuturor rețelelor și serviciilor de comunicații electronice.

               (5)

               Condițiile tehnice necesare pentru a reduce riscul unor interferențe perturbatoare cu rețelele mobile terestre ca urmare a operării MCA sunt reglementate separat, prin Decizia 2008/294/CE a Comisiei (3).

               (6)

               Baza tehnică pentru Decizia 2008/294/CE este constituită de Raportul 016 al Conferinței Europene a Administrațiilor Poștei și Telecomunicațiilor (CEPT), redactat în virtutea mandatului CE privind MCA, acordat CEPT la 12 octombrie 2006.

               (7)

               Standardul armonizat ETSI EN 302 480 prevede prezumția de conformitate cu cerințele fundamentale ale Directivei 1999/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele hertziene și echipamentele terminale de telecomunicații și recunoașterea reciprocă a conformității acestora (4) în cazul echipamentelor utilizate pentru servicii MCA în Uniunea Europeană.

               (8)

               Aspectele legate de siguranța aeriană au o importanță capitală, iar serviciile MCA pot fi furnizate numai dacă au îndeplinit cerințele legate de securitatea aeriană, fapt atestat de o certificare corespunzătoare a navigabilității și de alte acorduri aeronautice relevante, precum și cerințele privind comunicațiile electronice. Certificatele de navigabilitate valabile pentru întregul spațiu al Uniunii Europene sunt emise de către Agenția Europeană de Siguranță a Aviației (EASA).

               (9)

               În cazul în care sunt îndeplinite condițiile tehnice prevăzute în Decizia 2008/294/CE și în standardul armonizat EN 302 480 sau în standardele echivalente și în certificatele de navigabilitate relevante, riscul unor interferențe perturbatoare este neglijabil și, în consecință, ar trebui să se ia în considerare emiterea unor autorizații generale pentru serviciile MCA.

               (10)

               Responsabilitatea în ceea ce privește autorizarea serviciilor MCA revine țării în care este înmatriculată aeronava, în conformitate cu sistemul de autorizare din țara respectivă.

               (11)

               Disponibilitatea și circularea unui volum suficient de informații ar trebui să ajute la rezolvarea eventualelor probleme legate de interferențele transfrontaliere generate de serviciile MCA.

               (12)

               În conformitate cu Decizia 2007/344/CE a Comisiei din 16 mai 2007 privind disponibilitatea armonizată a informațiilor referitoare la utilizarea spectrului de frecvențe radio în cadrul Comunității (5), statele membre trebuie să furnizeze Sistemului de informații referitoare la frecvențe al BER (EFIS) o parte din informațiile necesare. Alte informații relevante se pot obține de la operatorii de servicii MCA sau de la administrațiile aviației civile.

               (13)

               Existența unui registru special care să cuprindă datele relevante pentru toate aeronavele care permit furnizarea de servicii MCA și circulă în spațiul aerian al Uniunii Europene, precum și spre și dinspre Uniunea Europeană ar putea contribui la rezolvarea problemei legate de interferențe prin centralizarea periodică a tuturor informațiilor, într-un format comun. Inițial, pe baza unei revizuiri periodice, un astfel de registru comun ar putea fi ținut de operatorii MCA relevanți și ar putea fi disponibil pentru Comisie și statele membre.

               (14)

               Rezolvarea problemelor legate de interferențe dintre statele membre poate fi facilitată și de dispozițiile tratatului internațional „Regulament privind radiocomunicațiile al UIT”, referitoare la notificarea și înregistrarea frecvențelor atribuite, precum și la raportarea interferențelor perturbatoare.

               (15)

               Procesul de autorizare a aeronavelor ce permit furnizarea de servicii MCA, care circulă în spațiul aerian al statelor membre, dar sunt înmatriculate în afara Uniunii Europene, va fi susținut de informații relevante, furnizate de companii prin intermediul registrului MCA și prin aplicarea dispozițiilor relevante ale Regulamentului privind radiocomunicațiile al UIT. În cadrul acestui demers ar putea fi utilă o abordare comună în ceea ce privește recunoașterea reciprocă a autorizațiilor MCA cu țările unde sunt înmatriculate aeronavele din afara UE.

               (16)

               Anumite state membre au acordat deja drepturi de utilizare a frecvențelor pentru operatorii de rețele mobile terestre. Aceste autorizații nu vizează serviciile MCA și sunt în general limitate la serviciile de comunicații mobile terestre.

               (17)

               În sensul prezentei recomandări, spațiul din cabina aeronavei intră sub jurisdicția și controlul țării în care a fost înmatriculată aceasta.

               (18)

               Utilizarea serviciilor MCA poate avea implicații și asupra securității publice. Se pot lua măsuri adecvate la nivel național sau în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2320/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2002 de instituire a unor norme comune în domeniul siguranței aviației civile (6), pentru a se garanta că telefoanele mobile nu sunt utilizate la bordul aeronavelor în scopuri ilegale.

               (19)

               Elementele tehnice și de reglementare ale abordării comune privind autorizarea serviciilor MCA în Uniunea Europeană ar trebui să facă obiectul unui control, pentru a garanta că acestea sunt în continuare adaptate scopului general de evitare a interferențelor perturbatoare, în caz contrar luându-se în considerare măsuri de remediere corespunzătoare.

               (20)

               Măsurile prevăzute în prezenta recomandare sunt în conformitate cu avizul Comitetului pentru comunicații,

         RECOMANDĂ:

               1.

               Prezenta recomandare are drept obiectiv coordonarea condițiilor și a procedurilor naționale de autorizare privind utilizarea spectrului de frecvențe radio pentru servicii de comunicații mobile la bordul aeronavelor (servicii MCA), astfel încât să se faciliteze introducerea acestora în Comunitate și să se evite interferențele perturbatoare cauzate de serviciile MCA în cursul zborurilor transfrontaliere.
               Aspecte care țin de factorul uman legate de utilizarea serviciilor MCA și a comunicațiilor prin satelit între aeronave și stațiile spațiale nu intră sub incidența prezentei recomandări.
               Condițiile și normele naționale de autorizare menționate în prezenta recomandare se vor aplica fără a aduce atingere obligațiilor juridice privind siguranța aeriană și securitatea publică.

               2.

               „Serviciile de comunicații mobile la bordul aeronavelor (serviciile MCA)” înseamnă servicii de comunicații electronice, astfel cum sunt definite la articolul 2 litera (c) din directiva-cadru, furnizate de o întreprindere pentru a le permite pasagerilor să utilizeze în timpul zborului rețelele publice de comunicații, fără a stabili conexiuni directe cu rețelele de comunicații mobile terestre.

               3.

               La cel mult șase luni de la adoptarea prezentei recomandări, statele membre trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a putea autoriza furnizarea de servicii MCA la bordul aeronavelor înregistrate pe teritoriul lor.
               Statele membre trebuie să autorizeze serviciile MCA în conformitate cu principiile stabilite în prezenta recomandare. Nicio dispoziție din prezenta recomandare nu trebuie să contravină menținerii unor condiții optime de siguranță aeriană.
               Statele membre nu trebuie să solicite nicio autorizație suplimentară pentru operarea de servicii MCA deasupra teritoriului lor la bordul aeronavelor înmatriculate în alte state membre, în conformitate cu condițiile convenite în temeiul punctului 4.
               Serviciile MCA la bordul aeronavelor înmatriculate în afara Comunității trebuie să fie, de asemenea, scutite de la autorizare în Comunitate, cu condiția ca respectivele servicii să respecte condițiile convenite în temeiul punctului 4 și înregistrate în conformitate cu normele UIT relevante.

               4.

               Statele membre nu trebuie să autorizeze furnizarea de servicii MCA decât dacă acestea îndeplinesc condițiile tehnice stabilite prin Decizia 2008/294/CE.

               5.

               Statele membre trebuie să ia în considerare posibilitatea autorizării generale în cazul furnizării de servicii MCA la bordul aeronavelor înmatriculate pe teritoriul lor.
               În cazul în care utilizarea spectrului de frecvențe pentru operarea serviciilor MCA intră sub incidența unor drepturi individuale, statele membre trebuie să reevalueze periodic necesitatea acestor drepturi individuale în lumina experienței acumulate, în scopul încorporării condițiilor aferente acestor drepturi în cadrul unei autorizări generale.
               În astfel de cazuri, statele membre trebuie să se asigure de faptul că serviciile MCA și comunicațiile electronice mobile terestre operate în aceleași benzi de frecvență sunt autorizate separat.

               6.

               Statele membre trebuie să informeze Comisia și alte state membre, în timp util, în legătură cu serviciile MCA autorizate la bordul aeronavelor înmatriculate pe teritoriul lor, precum și cu solicitările privind funcționarea serviciilor MCA în spațiul lor aerian la bordul aeronavelor înmatriculate în afara Uniunii Europene.
               Dacă este necesar, statele membre trebuie să le ceară operatorilor de servicii MCA să furnizeze informații relevante, în scopul indicat în paragraful anterior.

               7.

               Statele membre trebuie să coopereze activ, constructiv și în spiritul solidarității, utilizând, după caz, procedurile UIT existente, pentru a gestiona orice problemă legată de interferențele perturbatoare despre care se presupune că au fost generate de operarea serviciilor MCA.
               În ceea ce privește problemele legate de interferențele perturbatoare despre care se presupune că sunt cauzate de serviciile MCA autorizate într-un alt stat membru, statele membre trebuie să sesizeze prompt statul membru responsabil pentru autorizarea respectivelor servicii MCA și să informeze Comisia. Dacă este cazul, Comisia trebuie să informeze Comitetul pentru comunicații și Comitetul pentru spectrul de frecvențe radio în legătură cu problemele menționate mai sus, în vederea identificării unor soluții.
               Statele membre care au autorizat servicii MCA suspectate că interferează în mod perturbator cu serviciile de pe teritoriul altui stat membru trebuie să reacționeze și să soluționeze cu promptitudine orice astfel de interferență.

               8.

               Statele membre trebuie să țină sub control utilizarea spectrului de frecvențe de către serviciile MCA, în special în ceea ce privește interferențele perturbatoare existente sau potențiale, și trebuie să comunice Comisiei constatările, pentru a permite revizuirea în timp util a prezentei recomandări, dacă este cazul.

               9.

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 7 aprilie 2008.

            Pentru Comisie

         Viviane REDING

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 108, 24.4.2002, p. 33. Directivă modificată prin Regulamentul (CE) nr. 717/2007 (JO L 171, 29.6.2007, p. 32).

      (2)  JO L 108, 24.4.2002, p. 21.

      (3)  A se vedea pagina 19 din prezentul Jurnal Oficial.

      (4)  JO L 91, 7.4.1999, p. 10. Directivă modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).

      (5)  JO L 129, 17.5.2007, p. 67.

      (6)  JO L 355, 30.12.2002, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE) nr. 849/2004 (JO L 158, 30.4.2004, p. 1).


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 25 iunie 2009 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Národná banka Slovenska (BCE/2009/14)

text:
               1.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 149/1

      RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE

   din 25 iunie 2009
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Národná banka Slovenska
   (BCE/2009/14)
   2009/C 149/01
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „Statutul SEBC”), în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Conturile Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale sunt supuse auditării de către auditori externi independenți, desemnați la recomandarea Consiliului guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               În temeiul articolului 1 din Decizia 2008/608/CE a Consiliului din 8 iulie 2008 în conformitate cu articolul 122 alineatul (2) din tratat, privind adoptarea de către Slovacia a monedei unice la 1 ianuarie 2009 (1), Slovacia a adoptat moneda unică la 1 ianuarie 2009.

               (3)

               În temeiul articolului 38 din Legea privind Národná banka Slovenska, începând cu 1 ianuarie 2009 conturile Národná banka Slovenska sunt auditate în conformitate cu articolul 27.1 din Statutul SEBC.

               (4)

               Národná banka Slovenska a selectat Deloitte Audit s.r.o. în calitate de auditor extern pentru exercițiul financiar 2009,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă numirea Deloitte Audit s.r.o. în calitate de auditor extern al Národná banka Slovenska pentru exercițiul financiar 2009.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 25 iunie 2009.

            Președintele BCE

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  JO L 195, 24.7.2008, p. 24.


				|

		52011SC0828

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind punerea în aplicare a orientărilor generale pentru politicile economice ale statelor membre care au adoptat moneda euro /* SEC/2011/0828 final */

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind punerea în aplicare a
orientărilor generale pentru politicile economice ale statelor membre care
au adoptat moneda euro
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136 coroborat cu
articolul 121 alineatul (2),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[1],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)
            În data de […], Eurogrupul a purtat
discuții cu privire la implementarea orientărilor generale pentru
politicile economice ale statelor membre care au adoptat moneda euro,
recunoscând nevoia unei consolidări mai ferme, în cadrul Eurogrupului, a
coordonării politicilor aplicate de aceste state și a
monitorizării modului în care sunt implementate recomandările
adresate statelor din zona euro.
(2)
Pe 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat
propunerea Comisiei Europene de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea
forței de muncă și creștere economică, Strategia
Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice,
care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în
vederea stimulării potențialului de creștere durabilă
și de competitivitate al Europei.
(3)
În data de 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o
recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale
statelor membre și ale Uniunii (2010-2014). Statele membre și Uniunea
Europeană au fost invitate să ia în considerare aceste orientări
la elaborarea politicilor economice.
(4)
În data de 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat
prima Analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou
ciclu de guvernanță economică în UE și primul semestru
european de coordonare ex-ante integrată a politicilor, care se înscrie în
cadrul Strategiei Europa 2020.
(5)
Pe 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat
prioritățile pentru consolidarea bugetară și reforma
structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie
și 7 martie 2011 și ca urmare a Analizei anuale a creșterii
efectuate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate
restabilirii unor bugete solide și sustenabilității
finanțelor publice, reducerii șomajului prin reforme ale pieței
muncii și depunerii de noi eforturi pentru consolidarea creșterii
economice. Consiliul European a solicitat statelor membre să
transpună aceste priorități în măsuri concrete, pe care
să le includă în programele de stabilitate sau de
convergență și în programele naționale de reformă.
(6)
Pe 25 martie 2011, Consiliul European a invitat
totodată statele membre care participă la Pactul Euro Plus să
își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi incluse în
programele de stabilitate sau de convergență și în programele
naționale de reformă.
(7)
În aprilie și mai 2011, statele membre din
zona euro și-au prezentat programele de stabilitate din 2011 pentru
perioada 2011-2014 și programele naționale de reformă din 2011.
Aceste programe au fost evaluate în același timp.
(8)
Experiența primului deceniu de utilizare a
monedei euro a evidențiat în principal numeroasele beneficii ale monedei
unice. Criza mondială a provocat însă o contracție
puternică a PIB-ului din zona euro, care a ajuns în 2009 sub nivelul din
2006. Deși în 2010 PIB-ul și-a reluat creșterea, nivelul
producției a rămas inferior celui din 2007. O consecință a
acestui fapt a fost creșterea șomajului în zona euro de la 7,6% în
2007 la 10,1% în 2010. Totodată s-a produs o deteriorare a finanțelor
publice din zona euro, care a dus la reevaluarea considerabilă a
riscurilor legate de datoria suverană în unele state membre și a
cauzat o serie de riscuri la adresa stabilității macrofinanciare.
Statele membre își reiau în prezent creșterea, însă în moduri
diferite, ceea ce reflectă existența unor diferențe ciclice
și structurale. Criza a avut ca efect atenuarea dezechilibrelor
macroeconomice care apăruseră înainte de izbucnirea ei, însă
rămâne de văzut dacă aceasta este suficientă și
sustenabilă.
(9)
Soldurile bugetelor generale din zona euro au
început, în general, să se îmbunătățească în 2010
și, potrivit previziunilor de primăvară ale serviciilor
Comisiei, în ipoteza în care politicile rămân neschimbate, vor continua
să se îmbunătățească și în 2011. Datoria
publică își va menține însă tendința de creștere
până în 2012. Dacă nu va fi corectată în anii următori,
datoria poate pune în pericol sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor
publice, în condițiile unei creșteri potențiale scăzute
și ale evoluției demografice nefavorabile. În 2010, deficitul din
zona euro a scăzut până la 6,0% din PIB, în timp ce ponderea datoriei
a crescut la 85,1% din PIB. Programele de stabilitate din 2011 prevăd
scăderea deficitului din zona euro până la 1,3% din PIB în 2014, iar
datoria se va înscrie și ea pe o traiectorie descendentă, ajungând la
sub 85% din PIB în 2014, după ce în 2012 va atinge o valoare record.
Această strategie de consolidare bugetară pentru zona euro în
ansamblu ar fi, în linii mari, compatibilă cu instalarea redresării
economice. Faptul că această consolidare se axează în principal
pe reducerea cheltuielilor, și nu pe creșterea impozitelor,
mărește șansele sale de succes. În pofida acestui fapt, în mai
multe țări există semne de întrebare în ceea ce privește
implementarea eficientă a planurilor. Recent, mai multe state membre din
zona euro au implementat noi reguli fiscale sau au anunțat că le vor
înăspri pe cele existente, însă în unele din aceste țări va
fi nevoie de măsuri suplimentare pentru ca ele să fie eficiente. Având
în vedere ritmul îmbătrânirii populației, reformele sistemelor de
pensii și de asigurări sociale nu sunt încă suficiente pentru a
asigura sustenabilitatea finanțelor publice.
(10)
Reacția UE la nivelul politicilor aplicate a
adus îmbunătățiri în ceea ce privește funcționarea
și stabilitatea sistemului financiar. Printre dificultățile cu
care se confruntă sectorul financiar din mai multe state membre ale zonei
euro se numără expunerea băncilor la noi pierderi aferente
activelor deținute sau înăsprirea condițiilor de
refinanțare, continuarea restructurării și a
recapitalizării sectorului bancar și retragerea treptată a
sprijinului din partea sectorului public.
(11)
Pentru ca potențialul de creștere din
zona euro să evolueze și dezechilibrele macroeconomice să fie
eliminate, este nevoie de îmbunătățirea
productivității și a competitivității. În acest sens,
statele membre ale zonei euro au anunțat în programele naționale de
reformă o serie de reforme structurale. Este nevoie însă de mai multe
măsuri pentru a îmbunătăți funcționarea pieței
produselor și a pieței muncii din aceste țări, în special
în ceea ce privește sectorul serviciilor, o consolidare bugetară
favorabilă creșterii și sistemele de stabilire a salariilor.
(12)
Pentru a asigura buna funcționare a UEM,
statele membre din zona euro au obligația expresă de a-și trata
propriile politici economice ca pe o chestiune de interes comun, date fiind
posibilele efecte de contagiune între țări care utilizează
aceeași monedă. De aceea, pe fondul crizei economice și al dificultăților
actuale, s-a dovedit necesară o revizuire mai aprofundată și
permanentă a coordonării politicilor economice la nivelul UE și
al zonei euro. Ciclul anual integrat de supraveghere denumit „Semestrul european”,
cadrul consolidat de guvernanță economică propus de Comisie,
crearea Comitetului european pentru risc sistemic, a agențiilor europene
de supraveghere și a mecanismului european de stabilitate sunt elemente
esențiale, chiar dacă unele dintre ele nu au fost încă adoptate
și/sau implementate integral. Pactul Euro Plus întărește și
mai mult acest cadru.
(13)
Comisia a evaluat programele de stabilitate și
programele naționale de reformă ale statelor membre din zona euro[2]
ținând cont de nevoia de a întări guvernanța economică
globală a zonei euro. Comisia consideră că sunt necesare
respectarea cu strictețe a țintelor bugetare, prin măsuri
suplimentare în unele state membre, și adoptarea de noi măsuri pentru
întărirea normelor fiscale și a sustenabilității.
Totodată trebuie luate măsuri suplimentare pentru a
îmbunătăți stabilitatea financiară, stimulentele pentru
încadrarea în muncă, mecanismele de fixare a salariilor, eficiența
sectorului serviciilor și guvernanța zonei euro,
RECOMANDĂ statelor membre care au
adoptat moneda euro ca în perioada 2011-2012:
(1)
să respecte cu strictețe țintele
bugetare fixate în programele de stabilitate din 2011 și în
memorandumurile de înțelegere, pentru statele membre care beneficiază
de asistență financiară din partea UE/FMI și, dacă
este cazul, să își intensifice eforturile de consolidare conform
avizului emis de Consiliu;
(2)
să asigure disciplina fiscală la nivel
național și subnațional prin introducerea unor norme fiscale
sprijinite de un cadru juridic suficient de solid și de
constrângător;
(3)
să implementeze reforme ale sistemelor de
asigurări sociale care să garanteze sustenabilitatea bugetară,
acordând atenția cuvenită caracterului adecvat al pensiilor și
al beneficiilor sociale, în special prin adaptarea sistemelor de pensii în
funcție de situația demografică de la nivel național;
(4)
să îmbunătățească
funcționarea și stabilitatea sistemului financiar, luând măsuri
imediate în urma rezultatelor simulărilor de criză care vor avea loc
la nivelul UE pentru a se asigura că sectorul bancar devine rezilient la
eventualele pierderi viitoare sau constrângeri de finanțare și
că instituțiile financiare neviabile se pot restructura sau pot
ieși de pe piață fără a cauza presiuni excesive pe
piețele financiare;
(5)
să continue reformele fiscale care acordă
prioritate surselor de impozitare favorabile creșterii, protejând
totodată veniturile fiscale globale, în special prin reducerea
impozitării muncii, pentru ca aceasta să fie remunerată
corespunzător; atunci când reduc cheltuielile publice, să protejeze
elementele care generează creștere, cum sunt cheltuielile în domeniul
cercetării-dezvoltării, al educației și al eficienței
energetice; atunci când este necesar, să ajusteze mecanismele de stabilire
a salariilor și de indexare prin consultări cu partenerii sociali,
astfel încât evoluția salariilor să fie corelată cu
productivitatea și cu competitivitatea;
(6)
să introducă noi reforme în sectorul
serviciilor, în mod concret prin eliminarea restricțiilor nejustificate
din sectorul serviciilor profesionale, al comerțului cu amănuntul
și al industriilor de rețea;
(7)
să implementeze integral angajamentele asumate
în cadrul Pactului Euro Plus, pentru a promova creșterea, competitivitatea
și ocuparea forței de muncă în zona euro.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO C , , p. .
[2]               SEC(2011) 737.


title: Recomandarea Comisiei din 30 mai 2008 privind măsurile de reducere a riscurilor prezentate de substanțele oxid de zinc, sulfat de zinc și bi(ortofosfat) de trizinc [notificată cu numărul C(2008) 2322] (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               20.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 161/47

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 30 mai 2008
   privind măsurile de reducere a riscurilor prezentate de substanțele oxid de zinc, sulfat de zinc și bi(ortofosfat) de trizinc
   [notificată cu numărul C(2008) 2322]
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2008/468/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 793/93 al Consiliului din 23 martie 1993 privind evaluarea și controlul riscurilor prezentate de substanțele existente (1), în special articolul 11 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               În cadrul Regulamentului (CEE) nr. 793/93, următoarele substanțe au fost identificate ca fiind substanțe prioritare pentru evaluare în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2268/95 al Comisiei din 27 septembrie 1995 privind a doua listă de substanțe prioritare prevăzută de Regulamentul (CEE) nr. 793/93 (2):

                           —

                           oxid de zinc;

                           —

                           sulfat de zinc;

                           —

                           bi(ortofosfat) de trizinc.

               (2)

               Statul membru desemnat ca raportor în temeiul regulamentului menționat al Comisiei a finalizat activitățile de evaluare a riscurilor pentru populație și mediu în cazul substanțelor menționate, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1488/94 al Comisiei din 28 iunie 1994 de stabilire a principiilor de evaluare a riscurilor pentru populație și mediu prezentate de anumite substanțe existente în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 793/93 al Consiliului (3) și a propus o strategie de reducere a riscurilor.

               (3)

               Au fost consultate Comitetul științific pentru toxicitate, ecotoxicitate și mediu (SCTEE) și Comitetul științific pentru riscurile asupra sănătății și mediului (SCHER), care au emis avize privind evaluările riscurilor realizate de raportor. Aceste avize au fost publicate pe site-ul web al comitetelor științifice în cauză.

               (4)

               Rezultatele evaluării riscurilor și rezultatele ulterioare ale strategiilor de reducere a riscurilor sunt prezentate în comunicarea corespunzătoare a Comisiei (4).

               (5)

               Pe baza acestei evaluări, este necesar să se recomande luarea unor măsuri de reducere a riscurilor prezentate de substanțele menționate în prezenta recomandare și în comunicarea corespondentă.

               (6)

               Măsurile de reducere a riscurilor prevăzute în prezenta recomandare sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 793/93,

         RECOMANDĂ:
   SECȚIUNEA 1
   OXID DE ZINC

         (Nr. CAS 1314-13-2; nr. Einecs 215-222-5)

   SULFAT DE ZINC

         (Nr. CAS 7733-02-0; nr. Einecs 231-793-3)

   BI(ORTOFOSFAT) DE TRIZINC

         (Nr. CAS 7779-90-0); nr. Einecs 231-944-3)

   Măsuri de reducere a riscurilor pentru mediu (1, 2, 3, 4, 5)

               1.

               Pentru bazinele fluviale în care emisiile de zinc pot cauza un risc, statele membre în cauză ar trebui să instituie standarde de calitate a mediului (denumite în continuare „SCM”). Măsurile naționale de reducere a poluării care sunt necesare pentru atingerea acestor SCM în 2015 ar trebui incluse în planurile de gestionare a bazinelor fluviale, în conformitate cu dispozițiile Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5).

               2.

               Statele membre ar trebui să transmită Comisiei informații cu privire la contribuția surselor de zinc și la căile de propagare ale acestuia în mediul acvatic, la măsuri posibile de control și la nivelurile de zinc în mediul acvatic, în scopul analizării posibilității de a include zincul în următoarea revizuire a anexei X la Directiva 2000/60/CE.

               3.

               Autoritățile competente din statele membre în cauză ar trebui să stabilească, în autorizațiile emise în conformitate cu Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6), condiții, valori limită de emisie sau parametri echivalenți sau măsuri tehnice privind zincul și compușii zincului, pentru exploatarea instalațiilor în conformitate cu cele mai bune tehnici disponibile (denumite în continuare „BAT”), luând în considerare caracteristicile tehnice ale instalațiilor în cauză, localizarea lor geografică și condițiile de mediu locale.

               4.

               Statele membre ar trebui să monitorizeze cu atenție punerea în aplicare a BAT în ceea ce privește zincul și compușii zincului și să raporteze Comisiei orice evoluție importantă în cadrul schimbului de informații privind BAT.

               5.

               Emisiile locale în mediu ar trebui controlate, dacă este cazul, prin reglementări naționale în vederea prevenirii riscurilor pentru mediu.

         SECȚIUNEA 2
   DESTINATARI

               6.

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 30 mai 2008.

            Pentru Comisie

         Stavros DIMAS

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 84, 5.4.1993, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).

      (2)  JO L 231, 28.9.1995, p. 18.

      (3)  JO L 161, 29.6.1994, p. 3.

      (4)  JO C 155, 20.6.2008, p. 1.

      (5)  JO L 327, 22.12.2000, p. 1. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2008/32/CE (JO L 81, 20.3.2008, p. 60).

      (6)  JO L 24, 29.1.2008, p. 8.


				|

		52013DC0359

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă pentru 2013 al Spaniei și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru perioada 2012-2016 /* COM/2013/0359 final - 2013/ () */

.
Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă pentru 2013 al Spaniei
și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al
Spaniei pentru perioada 2012-2016
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011
al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind
prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special articolul 6
alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European,[4]
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a
politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, pe baza
propunerilor Comisiei, Consiliul a adoptat o recomandare privind
orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre
și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o
decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de
muncă ale statelor membre[5],
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
aplicate la nivel național.
(3)       La 29 iunie 2012, șefii
de stat și de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere
economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru
coerent de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE
și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele
și politicile existente. Aceștia au stabilit acțiunile care
trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special
angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei
Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor
specifice fiecărei țări.
(4)       La 6 iulie 2012, Consiliul a
adoptat o recomandare privind Programul național de reformă pentru 2012
al Spaniei și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de
stabilitate al Spaniei pentru perioada 2011-2015.
(5)       La 28 noiembrie 2012, Comisia
a adoptat analiza anuală a creșterii[6],
marcând începutul semestrului european 2013 pentru coordonarea politicilor
economice. La 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului
(UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă[7], în care a identificat Spania
ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuat un
bilanț aprofundat.
(6)       La 14 martie 2013, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice
și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul
European a subliniat necesitatea continuării consolidării
finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil
creșterii, a restabilirii condițiilor normale de creditare a
economiei, a promovării creșterii economice și a
competitivității, a combaterii șomajului și a
consecințelor sociale ale crizei și a modernizării
administrației publice.
(7)       La 10 aprilie 2013, Comisia a
publicat rezultatele bilanțului aprofundat[8]
referitor la Spania, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011.
În urma acestei analize, Comisia a concluzionat că Spania se
confruntă cu dezechilibre macroeconomice excesive. În special, nivelurile
foarte ridicate ale datoriei interne și externe continuă să
comporte riscuri pentru creștere și stabilitatea financiară;
sectorul bancar este în curs de recapitalizare și restructurare, inclusiv
cu finanțare publică; lipsa de flexibilitate a piețelor
produselor și a pieței forței de muncă contribuie la un
nivel ridicat și aflat în creștere al șomajului și, pe un
plan mai general, reprezintă un obstacol în calea ajustărilor din
economie. Cu toate că astfel de ajustări au loc, amploarea corecțiilor
necesare impune acțiuni de politică continue în ceea ce privește
piețele produselor și ale serviciilor, piața forței de
muncă, sectorul financiar și finanțele publice.
(8)       La 30 aprilie 2013, Spania
și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2013, care vizează
perioada 2012-2016, și Programul său național de reformă
(PNR) pentru 2013. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele
două programe, acestea au fost evaluate în același timp.
(9)       Pe baza evaluării
Programului de stabilitate pentru 2013, realizată în temeiul articolului 5
alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, Consiliul
consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza
previziunilor bugetare din program este în linii mari plauzibil pentru 2013
și este supus unor riscuri de evoluție negativă în 2014 și
ulterior, comparativ cu previziunile Comisiei din primăvara anului 2013.
Chiar dacă previziunile de creștere din cadrul programului sunt mai
mici pentru perioada 2014‑2016 decât cele realizate de Comisie în
primăvara anului 2013, acestea din urmă se bazează pe ipoteza
menținerii politicilor actuale, neținând așadar cont de
consolidarea bugetară care va fi necesară pentru atingerea
țintelor bugetare prevăzute în program. Obiectivul strategiei
bugetare conturate în cadrul programului este reducerea deficitului public
general până sub valoarea de referință, de 3 % din PIB,
până în 2016. Consolidarea se bazează în principal pe reducerea
cheltuielilor, rata acestora scăzând cu 3,7 puncte procentuale în perioada
2012‑2016, dar și pe anumite măsuri de creștere a veniturilor.
Pe baza soldului bugetar structural (recalculat)[9],
îmbunătățirea anuală medie a deficitului structural
prevăzută în program este de 1,2 %, 0,4 %, 0,9 % și
respectiv 0,9 % din PIB pentru fiecare an din perioada 2013-2016.
După corectarea deficitului excesiv, programul confirmă obiectivul pe
termen mediu (OTM) de atingere a unei poziții bugetare echilibrate din
punct de vedere structural, care ar urma să fie atins până în 2018.
OTM este mai ambițios decât cerințele Pactului de stabilitate și
de creștere. Ritmul de ajustare din punct de vedere structural
prevăzut pentru perioada 2017-2018 reprezintă un progres suficient în
direcția îndeplinirii OTM. În program se prognozează că ponderea
datoriei publice va atinge nivelul maxim în 2016, după care va începe
să scadă. Calea aleasă pentru ajustarea deficitului și a
datoriei este supusă unor importante riscuri de evoluție
negativă. Măsurile de susținere a țintelor de deficit nu
sunt detaliate suficient, în special la nivel regional. Pentru 2016, programul
nu prezintă nicio măsură, iar măsurile temporare anterioare
sunt prelungite numai până în 2014. Economiile preconizate în urma
reformei administrației locale sunt supuse unor riscuri de implementare
semnificative. În plus, anumite incertitudini planează asupra
situației economice, financiare și de pe piața forței de
muncă, precum și asupra evoluției veniturilor în contextul unor
dezechilibre macroeconomice persistente. Punerea în aplicare până la
capăt a reformei privind pensionările anticipate, care a fost deja
adoptată, precum și ajungerea la un acord privind factorul de
sustenabilitate ar atenua riscurile din sistemul de securitate socială. Un
alt risc derivă din datoriile contingente aferente
schemelor/garanțiilor de protejare a activelor. S-au înregistrat progrese
majore în materie de raportare a execuției bugetare, dar implementarea
transparentă și la timp a mecanismelor de prevenire și de
corecție din cadrul legii privind stabilitatea bugetară ar putea fi
ameliorată. Lipsește raportarea sistematică și la timp a
arieratelor publice, al căror volum mare de plată necesită un
sistem de rambursare ad hoc. Înființarea unui consiliu bugetar independent
înregistrează întârzieri față de calendarul prevăzut. O
propunere de revizuire a regulilor privind indexarea tuturor veniturilor
și cheltuielilor publice ar conduce la realizarea de economii bugetare
și la o sensibilitate mai mare a prețurilor la condițiile
economice. În cadrul PNR se recunoaște de asemenea nevoia de a ameliora în
continuare eficiența din punctul de vedere al costurilor a cheltuielilor
din sistemul asistenței medicale și din cel farmaceutic, de exemplu
prin revizuirea prețurilor de referință și prin
centralizarea achizițiilor de produse farmaceutice sau prin extinderea
coplății.
(10)     Cu toate că în 2012 a
avut loc o reechilibrare semnificativă a sarcinii fiscale relative în
direcția consumului și a taxelor de mediu, raportul dintre impozite
și PIB din Spania rămâne printre cele mai mici din UE. Eficiența
sistemului de impozitare poate fi ameliorată și mai mult prin
creșterea ponderii impozitelor indirecte mai favorabile creșterii
și prin încercarea de a rezolva problema fraudei și evaziunii
fiscale, în acord cu eforturile de consolidare bugetară. Spania a adoptat
anumite măsuri menite să rezolve problema favorizării
îndatorării în cadrul sistemului de impozitare a întreprinderilor, dar în
contextul nivelului ridicat al îndatorării private este necesară
continuarea eforturilor.
(11)     Programul de ajustare a
sectorului financiar se situează în parametrii stabiliți. Mai precis,
au fost realizate recapitalizările de care era nevoie și s-a
înființat societatea de administrare a investițiilor Sareb.
Restructurarea băncilor în conformitate cu deciziile adoptate în temeiul
normelor privind ajutoarele de stat va necesită o atenție
continuă în următorii ani. Pentru atenuarea constrângerilor în
materie de finanțare și de lichidități cu care se
confruntă întreprinderile, Spania a implementat în 2012 un plan amplu de
rambursare a datoriilor comerciale ale statului către întreprinderi (în
valoare de 27,3 miliarde EUR) și a lansat diverse inițiative
pentru lărgirea gamei de opțiuni de finanțare aflate la
dispoziția firmelor. Pentru 2013 este prevăzută o prelungire a
planului de rambursare a datoriilor comerciale ale statului.
(12)     Situația de pe piața
forței de muncă rămâne critică. Reajustarea economiei
pentru a face față scăderii cererii interne și a cererii
din domeniul construcțiilor în contextul lipsei de flexibilitate a pieței
forței de muncă și a necorelării competențelor cu
cererea de pe piață a contribuit, printre altele, la creșterea
ratei șomajului până la valoarea de 27 % la începutul lui 2013.
Deosebit de îngrijorătoare este creșterea pronunțată a
ratei șomajului în rândul tinerilor, până la nivelul de 56 %,
precum și creșterea ratei șomajului pe termen lung până la 44,4 %
din numărul total al șomerilor la sfârșitul lui 2012. Datele
disponibile sugerează că reforma pieței forței de
muncă din 2012 a început să conducă la o mai mare flexibilitate
internă (cu alte cuvinte în interiorul întreprinderilor), la o oarecare
reducere a costurilor aferente concedierilor și la o moderație tot
mai mare la nivelul salariilor. PNR prevede că în iulie 2013 se va realiza
o evaluare oficială a reformei, comparativ cu obiectivele declarate ale
acesteia, în vederea completării acesteia în punctele unde este necesar.
Reformele din domeniul politicilor active privind piața forței de
muncă sunt în întârziere, sunt încă necesare acțiuni de
modernizare și consolidare a serviciului public de ocupare a forței
de muncă, iar recent adoptata deschidere a pieței pentru
agențiile private de plasare a forței de muncă, precum și
cooperarea dintre serviciile regionale de ocupare a forței de muncă (portalul
unic pentru forță de muncă) nu sunt complet funcționale
încă.
(13)     O proporție mare de
șomeri necalificați (35 %) și o relevanță
insuficientă a educației și a formării pe piața
forței de muncă contribuie la o rată mare a șomajului în
rândul tinerilor, precum și la șomaj pe termen lung. Strategia
națională privind șomajul și antreprenoriatul în rândul
tinerilor pentru perioada 2013-2016, prezentată în martie 2013,
include o serie de măsuri pe termen scurt și lung menite să
amelioreze oportunitățile de angajare ale tinerilor. În același
timp, a fost introdusă formarea profesională duală, iar în 2012
au fost deja demarate proiecte-pilot. PNR pentru 2013 evidențiază de
asemenea importanța unei implementări rapide a reformei sistemului
educațional și a ameliorării calității globale a
educației și a formării.
(14)     În principal ca urmare a
situației de pe piața forței de muncă, dar și din
cauza eficacității limitate a protecției sociale în materie de
reducere a sărăciei, Spania se situează sub media UE la principalii
indicatori-cheie de măsurare a sărăciei și a excluziunii
sociale, copiii fiind deosebit de expuși în această
privință. În general, nu s-au înregistrat ameliorări majore în
elaborarea de noi măsuri de politică. PNR nu include informații
privind conținutul sau calendarul de aprobare a planului național
privind incluziunea socială pentru perioada 2013‑2016. Principalele
provocări sunt legate de nevoia de a raționaliza obiectivele și
resursele într-un cadru de politică adecvat, de ameliorare a
guvernanței și a coordonării interinstituționale la nivel
național, regional și local, de simplificare a procedurilor pentru
solicitanții de asistență socială și de revizuire a
barierelor care stau în calea mobilității. S-au înregistrat anumite
progrese în materie de măsuri pentru rezolvarea problemei sărăciei
infantile și pentru ameliorarea eficienței serviciilor de
asistență pentru familii.
(15)     Punctele slabe ale mediului de
afaceri, cum ar fi segmentarea pieței interne sau barierele la intrarea pe
piață în sectoarele serviciilor, încetinesc crearea de locuri de
muncă, iar materializarea progreselor din acest domeniu durează mai
mult decât se preconizase în planul de reformă din septembrie 2012.
Proiectul inițial al legii privind unitatea pieței a fost adoptat de
guvern în ianuarie 2013, iar aprobarea finală de către parlament este
așteptată pentru sfârșitul lui 2013. Angajamentele reiterate în
PNR pentru 2013 prevăd elaborarea unui prim proiect al legii privind
serviciile profesionale pentru sfârșitul lunii iunie 2013, precum și
adoptarea finală a legii privind antreprenoriatul și
internaționalizarea societăților comerciale înainte de
sfârșitul lui 2013. În pofida efectelor scontate ale acestor reforme, se
mai pot încă face progrese în materie de facilitare a condițiilor de
intrare pe piață și de ieșire de pe piață, în
special prin reducerea timpului necesar pentru autorizarea întreprinderilor
și prin revizuirea cadrului pentru insolvență. În plus, ar
trebui abordată problema barierelor de reglementare și de altă
natură care stau în calea creșterii firmelor. În pofida reformelor
recente, barierele la intrare pentru spațiile de comercializare cu
amănuntul de mari dimensiuni continuă să limiteze
concurența în sectorul vânzărilor cu amănuntul. În septembrie 2012,
guvernul a adoptat un proiect de lege pentru comasarea autorității
naționale în materie de concurență cu autoritățile de
supraveghere și reglementare din șase sectoare, creându-se astfel un
organism unic - Comisia Națională pentru Piețe și
Concurență. Această reformă vizează aplicarea
consecventă a principiilor concurenței la nivelul diverselor sectoare
economice. Eliminarea în 2012 a deductibilității fiscale a
rambursărilor de credite ipotecare și a plății dobânzilor a
fost esențială pentru reducerea stimulentelor de a realiza
achiziții imobiliare, dar eforturile de creare a unei piețe a
închirierilor mai mari și mai eficiente, care ar reprezenta de asemenea un
factor de stimulare a mobilității forței de muncă, se
află încă într-un stadiu incipient.
(16)     Problema deficitului tarifelor
la energie electrică, care implică un potențial de datorii
contigente considerabile pentru buget și riscuri macroeconomice care nu
pot fi neglijate, nu a fost abordată în mod decisiv, iar măsurile
prezentate în cursul lui 2012 și la începutul lui 2013 au fost
insuficiente. În PNR pentru 2013, guvernul a anunțat că până la
sfârșitul lunii iunie 2013 va fi prezentat un proiect de lege vizând
reformarea sectorului energiei electrice. Se mai pot face progrese în materie
de ameliorare a concurenței pe piața cu amănuntul a energiei
electrice. Infrastructura de transporturi este foarte dezvoltată, dar
alegerea investițiilor ar putea să fie mai strictă, acordând
prioritate întreținerii eficiente a rețelelor existente. Înființarea
unui observator independent, conform celor preconizate, ar fi utilă în
această privință. În același timp, obstacole de ordin
tehnic și juridic îngreunează concurența în domeniul
transportului feroviar de marfă și de călători.
(17)     Cadrul foarte descentralizat
impune o coordonare mai bună între diversele administrații publice,
atât pentru a reduce costurile, cât și pentru a limita sarcina
administrativă suportată de societăți și de
gospodării. În acest sens, au fost întreprinse sau sunt în curs de desfășurare
o serie de inițiative. Mai precis, în februarie 2013 guvernul a prezentat
un proiect de lege privind reforma administrației locale (care ar urma
să fie adoptat de parlament înainte de sfârșitul lui 2013) și
s-a înființat un comitet pentru reforma administrației publice.
Acesta va prezenta propuneri de reformare a administrației publice din
Spania până la sfârșitul lunii iunie 2013. Reformele pentru
ameliorarea funcționării sistemului judiciar sunt în curs de
desfășurare, cu toate că anumite măsuri acumulează
întârzieri, iar eficiența sistemului judiciar din Spania lasă loc de
ameliorări.
(18)     În contextul semestrului
european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii
economice a Spaniei, analizând Programul de stabilitate și Programul
național de reformă și ținând seama nu numai de
relevanța acestora pentru o politică fiscală și
socioeconomică sustenabilă în Spania, ci și de conformitatea
acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de
a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin
oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare.
Recomandările Comisiei emise în cadrul semestrului european sunt
reflectate în recomandările 1-10 de mai jos.
(19)     În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Spaniei, iar
avizul său[10]
se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.
(20)     Ținând seama de
rezultatele bilanțului aprofundat realizat de Comisie și de
această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de
reformă și Programul de stabilitate. Evaluarea conduce la concluzia
că Programul de reformă propus este cuprinzător și se
îndreaptă în direcția corectă. În același timp, evaluarea
subliniază urgența adoptării și a implementării cu eficacitate
a reformelor care lipsesc, astfel încât acestea să poată începe
să producă efectele pozitive scontate. Recomandările Consiliului
emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 se
reflectă în recomandările 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8 și 9 de mai jos.
(21)     În contextul semestrului
european, Comisia a realizat de asemenea o analiză a politicii economice
din zona euro considerată ca un întreg. Pe baza acestei analize, Consiliul
a emis recomandări specifice adresate statelor membre care folosesc moneda
euro. Spania ar trebui să asigure de asemenea implementarea integrală
și la timp a acestor recomandări,
RECOMANDĂ ca Spania să
întreprindă acțiuni în perioada 2013-2014, astfel încât:
1.           Să realizeze eforturile
bugetare structurale impuse de recomandarea emisă de Consiliu în cadrul
procedurii de deficit excesiv pentru a asigura corecția deficitului
excesiv până în 2016. În acest sens, să implementeze măsurile
adoptate în planurile bugetare pentru 2013 la toate nivelurile
administrației publice, să consolideze strategia bugetară pe
termen mediu cu măsuri structurale pentru perioada 2014-2016, care să
aibă un nivel de detaliere suficient. O corecție durabilă a
dezechilibrelor bugetare depinde de implementarea credibilă a reformelor
structurale ambițioase care ar conduce la creșterea
capacității de ajustare și ar stimula potențialul de
creștere și de creare de locuri de muncă. După realizarea
corecției deficitului excesiv, să continue ajustările
structurale într-un ritm adecvat, astfel încât obiectivul pe termen mediu să
fie atins până în 2018. Să asigure aplicarea strictă și
transparentă a măsurilor preventive și corective prevăzute
în legea organică privind stabilitatea bugetară. Să
înființeze, înainte de sfârșitul lui 2013, o autoritate bugetară
independentă care să furnizeze analize și consiliere și
care să monitorizeze respectarea în cadrul politicii bugetare a normelor
bugetare naționale și a celor ale UE. Să amelioreze
calitatea și eficiența cheltuielilor publice la toate nivelurile
administrației și să întreprindă până în martie 2014 o
analiză sistematică a articolelor de cheltuieli. Să crească
eficiența din punctul de vedere al costurilor a sectorului asistenței
medicale, păstrând în același timp accesibilitatea pentru grupurile
vulnerabile, de exemplu prin reducerea cheltuielilor farmaceutice în spitale,
prin consolidarea coordonării la nivelul diverselor tipuri de îngrijire
și prin ameliorarea stimulentelor pentru utilizarea eficientă a
resurselor. Să adopte măsuri pentru reducerea volumului arieratelor
publice, pentru evitarea acumulării în continuare a acestora și
pentru publicarea periodică a unor date privind sumele rămase de
plată. Să adopte legea privind desființarea
indexării, pentru a reduce gradul de inerție al prețurilor la
nivelul cheltuielilor și al veniturilor publice, în timp util pentru ca
aceasta să poată intra în vigoare înainte de începutul lui 2014,
precum și să aibă în vedere măsuri suplimentare pentru a
limita aplicarea clauzelor de indexare. Să finalizeze până la
sfârșitul lui 2013 regulamentul privind factorul de sustenabilitate,
astfel încât să asigure stabilitatea financiară pe termen lung a
sistemului de pensii, inclusiv prin includerea unei dispoziții potrivit
căreia vârsta pensionării va crește în paralel cu majorarea
speranței de viață.
2.           Să întreprindă
până în martie 2014 o analiză sistematică a sistemului fiscal.
Să aibă în vedere limitarea în și mai mare măsură a
cheltuielilor fiscale prin impozitare directă, să exploreze
măsura în care se poate limita și mai mult aplicarea ratelor reduse
de TVA și să adopte măsuri suplimentare în materie de taxe de
mediu, în special în ceea ce privește taxele pe combustibil. Să
adopte măsuri suplimentare pentru a aborda problema favorizării
îndatorării în cadrul sistemului de impozitare a întreprinderilor. Să
intensifice combaterea economiei subterane și a muncii la negru.
3.           Să implementeze
Programul privind sectorul financiar pentru recapitalizarea instituțiilor
financiare, inclusiv măsurile de promovare a intermedierii non-bancare
adoptate în noiembrie 2012.
4.           Să finalizeze, până
în iulie 2013, evaluarea reformei pieței forței de muncă din 2012,
care să acopere întreaga plajă a obiectivelor și a
măsurilor acesteia, și să prezinte propuneri de modificare,
dacă este cazul, până în septembrie 2013. Să adopte până în
iulie 2013 planul național de ocupare a forței de muncă pentru 2013
și să pună în aplicare rapid o reformă a politicilor active
privind piața forței de muncă orientată către
rezultate, inclusiv printr-o mai bună direcționare și
eficiență a orientărilor. Să consolideze și să
modernizeze serviciile publice de ocupare a forței de muncă, pentru a
asigura o asistență individualizată eficace pentru șomeri,
în funcție de profilul și nevoile de formare ale acestora. Să
consolideze eficacitatea programelor de reconversie profesională pentru
lucrătorii mai în vârstă și cu calificare redusă. Să
garanteze că portalul unic pentru forța de muncă devine complet
funcțional și să accelereze implementarea cooperării dintre
sectorul public și cel privat în domeniul serviciilor de plasare a
forței de muncă, pentru a asigura aplicarea efectivă a acesteia
încă din 2013.
5.           Să implementeze și
să monitorizeze îndeaproape eficacitatea măsurilor de combatere a
șomajului în rândul tinerilor prevăzute în strategia
națională privind șomajul și antreprenoriatul în rândul
tinerilor pentru perioada 2013-2016, de exemplu prin intermediul unor
garanții pentru tineri. Să continue eforturile de ameliorare a
relevanței educației și a formării pentru piața
forței de muncă, de reducere a abandonului școlar și de
consolidare a învățării pe tot parcursul vieții, prin
extinderea aplicării formării profesionale duale dincolo de
faza-pilot actuală și prin introducerea unui sistem cuprinzător
de monitorizare a performanței elevilor până la sfârșitul lui 2013.

6.           Să adopte și
să implementeze măsurile necesare pentru reducerea numărului de
persoane supuse riscului de sărăcie și/sau excluziune
socială prin consolidarea politicilor active privind piața
forței de muncă pentru a ameliora capacitatea de inserție
profesională a persoanelor îndepărtate de piața forței de
muncă, printr-o mai bună direcționare și prin
creșterea eficienței și a eficacității măsurilor
de sprijin, inclusiv a serviciilor de calitate de asistență pentru
familii.
7.           Să adopte și
să implementeze urgent proiectul de lege privind unitatea pieței
și să accelereze toate acțiunile complementare necesare pentru
punerea în aplicare cu rapiditate a acesteia. Să asigure eficacitatea,
autonomia și independența autorității de reglementare
nou-create. Să adopte și să implementeze, până la
sfârșitul lui 2013, legea privind asociațiile și serviciile
profesionale și legea privind antreprenoriatul. Să regrupeze și
să concentreze schemele de sprijin pentru internaționalizarea
firmelor. Să reducă numărul procedurilor de autorizare și
să scurteze durata acestora, inclusiv în cazul activităților
industriale, precum și să generalizeze utilizarea abordării de
tip „autorizație rapidă” pentru alte activități decât cele
cu amănuntul. Să realizeze o revizuire a cadrului insolvenței
pentru persoanele juridice și fizice, inclusiv prin limitarea
răspunderii personale a întreprinzătorilor și prin acordarea cu
mai mare ușurință a unei a doua șanse întreprinderilor în
dificultate. Să elimine restricțiile nejustificate din calea
înființării de spații de mari dimensiuni pentru comerțul cu
amănuntul. Să analizeze până în martie 2014 eficacitatea
cadrului de reglementare de sprijinire a dezvoltării pieței
închirierilor de locuințe.
8.           Să abordeze problema
deficitului tarifelor la energie electrică, prin adoptarea și
implementarea până în 2013 a unei reforme structurale a sectorului
energiei electrice. Să intensifice eforturile de finalizare a
interconexiunii rețelelor de energie electrică și gaz cu
țările învecinate. Să reducă datoria contingentă care
grevează finanțele publice ca urmare a lipsei de profitabilitate a
infrastructurii de transporturi. Să prevadă o evaluare
națională independentă a viitoarelor proiecte majore de
infrastructură. Să ia măsuri pentru asigurarea unei
concurențe efective în domeniul serviciilor de transport feroviar de
marfă și de călători.
9.           Să adopte reforma
administrației locale, în acord cu calendarul prezentat, și să
definească, până în octombrie 2013, un plan de consolidare a
eficienței globale a administrației publice. Să adopte și
să implementeze reformele în curs menite să consolideze
eficiența sistemului judiciar.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM(2013) 359 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 și P7_TA(2013)0053.
[5]               Decizia 2013/208/CE a Consiliului din 22 aprilie 2013.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 116 final.
[9]               Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile
cu caracter excepțional și temporare, recalculat de către serviciile
Comisiei pe baza informațiilor din program, folosind metodologia
stabilită de comun acord.
[10]             În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul
(CE) nr. 1466/97 al Consiliului.