               12.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/1

         Recomandările AEPD cu privire la opțiunile Uniunii Europene privind reforma în materie de protecție a datelor
   (Textul integral poate fi consultat în engleză, franceză și germană pe site-ul AEPD www.edps.europa.eu)
   (2015/C 301/01)
   La 24 iunie 2015, cele trei instituții principale ale UE, Parlamentul European, Consiliul și Comisia Europeană au demarat negocierile din cadrul procedurii de codecizie cu privire la propunerea de regulament general privind protecția datelor (RGPD), o procedură cunoscută ca „trilog” informal (1). Temeiul trilogului îl constituie propunerea Comisiei din ianuarie 2012, Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 12 martie 2014 și abordarea generală a Consiliului adoptată la 15 iunie 2015 (2). Cele trei instituții se angajează să trateze RGPD ca parte a pachetului mai amplu de reforme privind protecția datelor, care cuprinde directiva propusă pentru activitățile polițienești și judiciare. Procesul ar trebui să se încheie la sfârșitul anului 2015 și va permite, probabil, adoptarea oficială a ambelor instrumente la începutul anului 2016, care va fi urmată de o perioadă de tranziție de doi ani (3).
   Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD) este o instituție independentă a UE. Autoritatea nu ia parte la trilog, dar răspunde, în conformitate cu articolul 41 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 45/2001, „în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal […] de respectarea de către instituțiile și organele comunitare a drepturilor și libertăților fundamentale ale persoanelor fizice, în special a vieții private a acestora”, și „[…] de consilierea instituțiilor și organelor comunitare și a persoanelor vizate asupra tuturor aspectelor privind prelucrarea de date cu caracter personal”. Directorul Autorității și adjunctul acestuia au fost numiți în decembrie 2014, cu misiunea specifică de a fi mai constructivi și proactivi; în martie 2015, aceștia au publicat o strategie pe cinci ani care stabilește modul în care intenționează să pună în aplicare acest mandat și să răspundă pentru ceea ce întreprind (4).
   Prezentul aviz reprezintă prima etapă în cadrul strategiei AEPD. Bazându-se pe discuțiile cu instituțiile UE, statele membre, societatea civilă, reprezentanții industriei și alte părți interesate, recomandările noastre au drept scop să ajute participanții la trilog să ajungă la consens în timp util. Avizul abordează RGPD în două părți:

               —

               viziunea AEPD asupra unor norme de protecție a datelor orientate către viitor, cu exemple ilustrative ale recomandărilor noastre; și

               —

               o anexă („Anexa la Avizul 3/2015: Tabel comparativ al textelor RGPD cu recomandarea AEPD”) care conține un tabel cu patru coloane pentru compararea, articol cu articol, a textului RGPD, astfel cum a fost adoptat de Comisie, Parlament și, respectiv, Consiliu, cu recomandarea AEPD.

         Avizul este publicat pe site-ul nostru și prin intermediul unei aplicații pentru comunicații mobile. Acesta va fi completat în toamna anului 2015 cu recomandări privind atât considerentele RGPD, cât și protecția datelor în domeniul activităților polițienești și judiciare, după ce Consiliul adoptă o poziție generală cu privire la directivă.
   Avizul cuprinzător al AEPD cu privire la pachetul de reforme propus de Comisie în martie 2012 rămâne valabil. După trei ani a trebuit totuși să ne actualizăm recomandarea de implicare mai directă privind pozițiile colegiuitorilor și să formulăm recomandări precise (5). Ca avizul din 2012, prezentul aviz este în conformitate cu avizele și declarațiile de la articolul 29 al Grupului de lucru pentru protecția persoanelor în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal, inclusiv „anexa” privind „Temele principale în vederea trilogului” adoptată la 17 iunie, la care AEPD a contribuit ca membru titular al grupului de lucru (6).

      O oportunitate rară: De ce este această reformă atât de importantă

      UE este pe ultima sută de metri a unui maraton de reformare a normelor privind informațiile cu caracter personal. Este posibil ca Regulamentul general privind protecția datelor să afecteze, în următoarele decenii, toate persoanele fizice din UE, toate organizațiile din UE care prelucrează date cu caracter personal și organizațiile din afara UE care prelucrează date cu caracter personal referitoare la persoanele fizice din UE (7). Acum este momentul să protejăm drepturile și libertățile fundamentale ale persoanelor într-o societate a viitorului bazată pe date.

      O protecție eficientă a datelor conferă încredere persoanelor și stimulează întreprinderile și autoritățile publice responsabile. Legile din acest domeniu sunt complexe și tehnice, necesitând consultanță de specialitate, în special din partea autorităților independente de protecție a datelor, care înțeleg provocările pe care la presupune respectarea acestora. RGPD ar putea fi unul dintre cele mai lungi din repertoriul legislativ al Uniunii; prin urmare, UE trebuie să urmărească acum să fie selectivă, să se axeze pe dispozițiile care sunt cu adevărat necesare și să evite detaliile care, ca o consecință neintenționată, ar putea interfera în mod nejustificat cu tehnologiile viitoare. Textele fiecărei instituții promovează claritatea și caracterul inteligibil al prelucrării datelor cu caracter personal: prin urmare, RGPD trebuie să respecte aceeași cerință, fiind cât mai concis și ușor de înțeles.

      Parlamentul și Consiliul, în calitate de colegiuitori, trebuie să stabilească textul juridic final, cu ajutorul Comisiei ca inițiator al legislației și gardian al tratatelor. AEPD nu ia parte la negocierile „trilogului”, dar avem competența legală de a oferi consiliere și de a face acest lucru în mod proactiv, în conformitate cu mandatul primit de directorul Autorității și de adjunctul acestuia la numire, precum și cu strategia recentă a AEPD. Prezentul aviz valorifică mai mult de un deceniu de experiență în materie de supraveghere a respectării protecției datelor și consiliere cu privire la politici pentru a orienta instituțiile spre un rezultat care va servi intereselor persoanei.

      Legiferarea este arta posibilului. Opțiunile disponibile, sub forma respectivelor texte preferate de Comisie, Parlament și Consiliu, conțin fiecare numeroase prevederi demne de luat în seamă, dar toate pot fi îmbunătățite. În opinia noastră, rezultatul nu va fi perfect, dar ne propunem să sprijinim instituțiile în obținerea celui mai bun rezultat posibil. Acesta este motivul pentru care recomandările noastre nu depășesc limitele celor trei texte. Avem trei preocupări constante:

               —

               situație mai avantajoasă pentru cetățeni;

               —

               norme care să funcționeze în practică;

               —

               norme care să dureze o generație întreagă.

      Prezentul aviz reprezintă un exercițiu de transparență și responsabilitate, principii duale care sunt probabil inovația cea mai remarcabilă a RGPD. Procedura de trilog este supusă unui control mai serios decât oricând. Recomandările noastre sunt publice și dorim să îndemnăm toate instituțiile UE să ia inițiativa și să conducă prin puterea exemplului, astfel încât această reformă legislativă să fie rezultatul unei proceduri transparente și nu al unui compromis ascuns.

      UE are nevoie de noi prevederi în materie de protecție a datelor, de un nou capitol. Restul lumii ne urmărește îndeaproape. Calitatea noii legi și modul în care interacționează cu sistemele juridice și tendințele globale sunt extrem de importante. Prin prezentul aviz, AEPD își face cunoscute dorința și disponibilitatea de a se asigura că UE valorifică în cea mai mare măsură această oportunitate istorică.
   1.   O situație mai avantajoasă pentru cetățeni

   Normele UE au urmărit întotdeauna să faciliteze fluxurile de date, atât în cadrul UE, precum și cu partenerii săi comerciali, demonstrând în același timp o preocupare esențială pentru drepturile și libertățile persoanelor fizice. Internetul permite un grad fără precedent de conectivitate, exprimare individuală și câmp de manevră pentru a furniza valoare întreprinderilor și consumatorilor. Cu toate acestea, confidențialitatea este mai importantă ca niciodată pentru europeni. Conform sondajului Eurobarometru privind protecția datelor din iunie 2015 (8), mai mult de șase din 10 cetățeni nu au încredere în întreprinderile online, iar două treimi din ei sunt îngrijorați de faptul că nu dețin controlul complet asupra informațiilor pe care le furnizează online.
   Cadrul reformat trebuie să mențină și, dacă este posibil, să îmbunătățească standardele aplicabile persoanelor fizice. Pachetul de reformă privind protecția datelor a fost propus în primul rând ca vehicul pentru „consolidarea drepturilor la confidențialitate pe internet”, asigurându-se că oamenii sunt „mai bine informați cu privire la drepturile lor și au mai mult control asupra informațiilor care îi privesc” (9). Reprezentanții organizațiilor societății civile s-au adresat în scris Comisiei Europene în aprilie 2015 pentru a solicita instituțiilor să rămână fidele acestor intenții (10).
   Principiile existente stipulate în Cartă, dreptul primar al UE, trebuie să fie aplicate în mod consecvent, dinamic și inovator, astfel încât să fie eficiente în practică pentru cetățeni. Reforma trebuie să fie cuprinzătoare și, de aceea, este necesar să existe un angajamentul față de un pachet, dar, deoarece este probabil ca prevederile privind prelucrarea datelor să fie cuprinse în instrumente juridice separate, este nevoie de claritate cu privire la domeniul de aplicare concret și modul în care acestea conlucrează, fără portițe pentru compromisuri cu privire la garanții (11).
   Pentru AEPD, punctul de plecare este demnitatea persoanei, care transcende chestiunile privind simpla respectare a legislației (12). Recomandările noastre se bazează pe o evaluare a fiecărui articol din RGPD, în mod individual și cumulat, în funcție de posibilitatea sa de a consolida poziția persoanei fizice în raport cu cadrul actual. Punctul de referință îl constituie principiile care stau la baza protecției datelor, adică articolul 8 din Carta drepturilor fundamentale (13).
   1.1.   Definiții: să clarificăm ce înseamnă informații cu caracter personal

   Persoanele fizice ar trebui să își poată exercita mai eficient drepturile cu privire la orice informație care le poate identifica sau individualiza, chiar dacă informația este considerată „devenită pseudonim” (14).
   1.2.   Toate prelucrările de date trebuie să fie atât legale, cât și justificate

               —

               Cerințele ca prelucrarea tuturor datelor să se limiteze la scopuri specifice și să aibă un temei juridic sunt cumulative, nu alternative. Recomandăm evitarea oricărei contopiri – care ar însemna și o atenuare – a acestor principii. În schimb, UE ar trebui să păstreze, să simplifice și să operaționalizeze teza instituită potrivit căreia datele cu caracter personal ar trebui să fie folosite numai în moduri compatibile cu scopurile inițiale ale colectării (15).

               —

               Consimțământul reprezintă un posibil temei juridic pentru prelucrare, dar nu trebuie să fie permise casetele care impun bifarea atunci când nu există nicio alegere semnificativă pentru persoana respectivă și atunci când nu este deloc necesar ca datele să fie prelucrate. Recomandăm să se permită oamenilor să își acorde consimțământul limitat sau amplu pentru cercetarea clinică, de exemplu, care să fie respectat și să poată fi retras (16).

               —

               AEPD susține soluții judicioase și inovatoare pentru transferurile internaționale de informații cu caracter personal care să faciliteze schimburile de date și să respecte principiile privind protecția și supravegherea datelor. Recomandăm insistent să se evite permiterea transferurilor pe baza intereselor legitime ale operatorului, din cauza protecției insuficiente oferite persoanei, iar UE nu ar trebui să permită accesul direct al autorităților din țări terțe la datele din UE. Orice solicitare de transfer emisă de autoritățile dintr-o țară terță ar trebui să fie recunoscută numai dacă respectă normele prevăzute în tratatele de asistență judiciară reciprocă, acordurile internaționale sau alte canale legale de cooperare internațională (17).

         1.3.   O supraveghere mai independentă, mai autoritară

               —

               Autoritățile pentru protecția datelor din UE ar trebui să fie pregătite să își exercite rolurile în momentul în care intră în vigoare RGPD, iar Comitetul european pentru protecția datelor ar trebui să fie pe deplin operațional imediat ce Regulamentul devine aplicabil (18).

               —

               Autoritățile ar trebui să poată primi și examina plângerile și cererile înaintate de persoanele vizate sau organisme, organizații și asociații.

               —

               Protejarea drepturilor persoanelor fizice necesită un sistem eficient de răspundere și acordare de despăgubiri pentru prejudiciile cauzate prin prelucrarea ilegală a datelor. Având în vedere obstacolele evidente existente în calea obținerii de reparații în practică, persoanele ar trebui să poată fi reprezentate de organisme, organizații și asociații în cadrul procedurilor judiciare (19).

         2.   Norme care vor funcționa în practică

   Garanțiile nu ar trebui să fie confundate cu formalitățile. Detaliile excesive sau tentativele de microgestiune a proceselor de afaceri riscă să devină depășite în viitor. Putem deschide o filă din manualul UE în materie de concurență în care un corpus relativ limitat de legislație secundară este aplicat riguros și încurajează o cultură a responsabilității și a sensibilizării în rândul întreprinderilor (20).
   Fiecare dintre cele trei texte necesită o mai mare claritate și simplitate din partea celor responsabili de prelucrarea informațiilor cu caracter personal (21). De asemenea, obligațiile tehnice trebuie să fie, la rândul lor, concise și ușor de înțeles pentru a putea fi puse în aplicare în mod corespunzător de către operatori (22).
   Procedurile existente nu sunt bătute în cuie: recomandările noastre au scopul de a identifica modalități de debirocratizare, reducând la minim solicitările de documente și formalitățile irelevante. Recomandăm legiferarea numai în cazul în care acest lucru este cu adevărat necesar. Aceasta oferă un câmp de manevră pentru companii, autorități publice sau autorități de protecție a datelor: este nevoie de o răspundere mai mare și de consiliere din partea autorităților pentru protecția datelor. În ansamblu, recomandările noastre ar avea drept rezultat un text al RGPD cu aproape 30 % mai scurt decât dimensiunea medie a textelor celor trei instituții (23).
   2.1.   Garanții eficace, nu proceduri

               —

               Documentele ar trebui să fie un mijloc de realizare a conformității, nu un obiectiv al acesteia; reforma trebuie să se concentreze pe rezultate. Recomandăm o abordare ajustabilă care să reducă obligațiile operatorilor cu privire la documente la o politică unică referitoare la modul în care va fi respectat regulamentul, ținând seama de riscuri, conformitatea fiind demonstrată transparent, indiferent dacă este vorba despre transferuri, contracte cu persoanele împuternicite de către operatori sau notificări privind încălcările (24).

               —

               Pe baza unor criterii explicite de evaluare a riscurilor și bazându-ne pe experiența noastră de supraveghere a instituțiilor UE, recomandăm impunerea transmiterii de notificări privind încălcarea securității datelor la autoritatea de supraveghere și a evaluărilor impactului asupra protecției datelor numai în cazul în care drepturile și libertățile persoanelor vizate sunt în pericol (25).

               —

               Ar trebui încurajate în mod activ inițiativele din partea mediului de afaceri, fie prin reguli corporatiste obligatorii, fie prin mărci de protecție a vieții private (26).

         2.2.   Un echilibru mai bun între interesul public și protecția datelor cu caracter personal

               —

               Normele în materie de protecție a datelor nu ar trebui să împiedice cercetarea istorică, statistică și științifică de interes public real. Cei responsabili trebuie să ia măsurile necesare pentru a împiedica utilizarea informațiilor cu caracter personal contrar intereselor persoanei, acordând o atenție deosebită normelor care reglementează informațiile sensibile cu privire la sănătate, de exemplu (27).

               —

               Cercetătorii și arhiviștii ar trebui să poată stoca datele cât timp este necesar, cu respectarea acestor garanții (28).

         2.3.   Încrederea în autoritățile de supraveghere și împuternicirea acestora

               —

               Recomandăm să se permită autorităților de supraveghere să emită orientări pentru operatorii de date și să elaboreze propriile reguli de procedură în spiritul unei aplicări simplificate și mai ușoare a RGPD de către o autoritate de supraveghere unică (conceptul ghișeului unic) aproape de cetățeni („proximitate”) (29).

               —

               Autoritățile ar trebui să poată stabili sancțiuni corective și administrative eficiente, proporționale și cu efect de descurajare, pe baza tuturor circumstanțelor relevante (30).

         3.   Norme care să dureze o generație întreagă

   Principalul pilon al cadrului actual, Directiva 95/46/CE, a servit drept model pentru legislația ulterioară privind prelucrarea datelor în UE și în întreaga lume și chiar a constituit baza pentru formularea dreptului la protecția datelor cu caracter personal din articolul 8 din Carta drepturilor fundamentale. Această reformă va reglementa prelucrarea datelor pentru o generație care nu știe cum ar fi viața fără internet. Prin urmare, UE trebuie să înțeleagă pe deplin implicațiile acestui act pentru persoanele fizice și durabilitatea acestuia în raport cu dezvoltarea tehnologică.
   În ultimii ani s-a înregistrat o creștere exponențială în ceea ce privește generarea, culegerea, analiza și schimbul de informații cu caracter personal, rezultatul inovațiilor tehnologice, cum ar fi internetul obiectelor, cloud computing, volumele mari de date și datele deschise, a căror exploatare Uniunea Europeană o consideră esențială pentru competitivitatea sa (31). Având în vedere longevitatea Directivei 95/46/CE, este rezonabil să ne așteptăm la un interval de timp asemănător până la următoarea revizuire majoră a normelor privind protecția datelor, poate nu mai devreme de sfârșitul anilor 2030. Cu mult înainte de acest moment, este de așteptat ca tehnologiile bazate pe date să se îndrepte spre sistemele de inteligență artificială, de procesare a limbajului natural și sistemele biometrice, permițând crearea unor aplicații cu o capacitate de învățare automatizată pentru inteligență avansată.
   Aceste tehnologii pun sub semnul întrebării principiile în materie de protecție a datelor. Prin urmare, o reformă orientată spre viitor trebuie să fie bazată pe demnitatea persoanei și fundamentată pe etică. Aceasta trebuie să corecteze dezechilibrul dintre inovarea în domeniul protecției datelor cu caracter personal și exploatarea acestora, astfel încât garanțiile să aibă efect în societatea noastră digitală.
   3.1.   Practici comerciale responsabile și inovații tehnice

               —

               Reforma ar trebui să inverseze tendința recentă de urmărire secretă și luare a deciziilor pe baza unor profiluri ascunse persoanei. Problema nu o constituie mesajele publicitare orientate sau practica elaborării profilurilor, ci mai degrabă lipsa de informații semnificative privind logica algoritmică care elaborează aceste profiluri și are un efect asupra persoanei vizate (32). Recomandăm o mai mare transparență din partea operatorilor.

               —

               Susținem insistent introducerea principiilor de protecție a datelor începând cu momentul conceperii și protecția implicită a datelor ca mijloc de impulsionare a soluțiilor orientate spre piață în economia digitală. Recomandăm o formulare mai simplă a cerinței ca drepturile și interesele persoanei să fie integrate în dezvoltarea de produse și în setările implicite (33).

         3.2.   Mai multe drepturi pentru persoanele fizice

   În mediul digital, portabilitatea datelor este poarta de acces spre controlul utilizatorului; acum, persoanele fizice își dau seama că le lipsește acest lucru. Recomandăm să se permită persoanelor vizate, la cerere, transferul direct de date de la un operator la altul și să li se acorde dreptul de a primi o copie a datelor pe care le pot transfera la un alt operator (34).
   3.3.   Norme rezistente în timp

   Recomandăm evitarea unui limbaj și a unor practici care sunt susceptibile de a deveni depășite sau discutabile (35).
   4.   Aspecte nerezolvate

   Adoptarea de către UE a unui pachet de reforme orientate spre viitor privind protecția datelor va fi o realizare impresionantă și totuși incompletă.
   Toate instituțiile sunt de acord că principiile RGPD ar trebui să se aplice în mod consecvent instituțiilor UE. Am susținut securitatea juridică și uniformitatea cadrului juridic, acceptând în același timp unicitatea sectorului public al UE și necesitatea de a evita orice diminuare a nivelului actual al obligațiilor (precum și necesitatea de a asigura baza legală și organizațională pentru AEPD). Prin urmare, Comisia ar trebui să formuleze o propunere în conformitate cu RGPD pentru revizuirea Regulamentului (CE) nr. 45/2001, cât mai curând posibil după finalizarea discuțiilor privind RGPD, astfel încât ambele texte să poată deveni aplicabile în același timp (36).
   În al doilea rând, este clar că Directiva 2002/58/CE („Directiva privind confidențialitatea în mediul electronic”) va trebui modificată. Mult mai important este însă faptul că UE are nevoie de un cadru clar privind confidențialitatea comunicațiilor, un element integrant al dreptului la viață privată, care să reglementeze toate serviciile care permit comunicații, nu numai pe cele oferite de furnizorii de comunicații electronice accesibile publicului. Acest lucru trebuie realizat prin intermediul unui regulament armonizator și sigur din punct de vedere juridic care să prevadă cel puțin aceleași standarde de protecție ca Directiva privind confidențialitatea în mediul electronic în condiții echitabile.
   Prin urmare, prezentul aviz recomandă asumarea unui angajament față de adoptarea rapidă a propunerilor în aceste două domenii cât mai curând posibil.
   5.   Un moment definitoriu pentru drepturile digitale în Europa și în afara ei

   Pentru prima dată în decurs de o generație, UE are ocazia de a moderniza și de a armoniza normele privind modul în care sunt tratate informațiile personale. Confidențialitatea și protecția datelor nu sunt în concurență cu creșterea economică și comerțul internațional, nici cu serviciile și produsele de calitate; acestea fac parte din propunerea privind calitatea și valoarea. Așa cum recunoaște Consiliul European, încrederea este o condiție necesară pentru produsele și serviciile inovatoare care se bazează pe prelucrarea datelor cu caracter personal.
   În 1995, UE era o deschizătoare de drumuri în domeniul protecției datelor. Acum, peste 100 de țări din întreaga lume au legi privind protecția datelor și mai puțin de jumătate dintre acestea sunt țări europene (37). Cu toate acestea, UE continuă să solicite o atenție deosebită din partea țărilor care au în vedere constituirea sau revizuirea cadrelor lor juridice. Într-o perioadă în care încrederea oamenilor în companii și guverne a fost zguduită de dezvăluirile privind supravegherea în masă și încălcările securității datelor, legiuitorilor UE le revine o responsabilitate considerabilă, pentru că se estimează că deciziile luate de ei în acest an vor avea un impact care va depăși granițele Europei.
   În opinia AEPD, textele RGPD sunt pe drumul cel bun, dar încă mai există motive de îngrijorare, unele chiar foarte grave. Există întotdeauna un risc în cadrul procesului de codecizie: anumite dispoziții pot fi slăbite de către negociatori bine intenționați de dragul compromisului politic. Cu toate acestea, în domeniul reformei protecției datelor lucrurile stau altfel, pentru că avem de-a face cu drepturi fundamentale și modul în care acestea vor fi protejate timp de o întreagă generație.
   În acest context, prezentul aviz încearcă să sprijine principalele instituții ale UE în rezolvarea problemelor. Vrem nu doar drepturi mai solide pentru persoana vizată și o mai mare responsabilitate din partea operatorului; vrem să facilităm inovarea printr-un cadru legal neutru față de tehnologie, dar pozitiv față de beneficiile pe care tehnologia le poate aduce societății.
   Negocierile aflându-se pe ultima sută de metri, sperăm că recomandările noastre vor ajuta UE să reușească promovarea unei reforme care să rămână fidelă scopului său de-a lungul anilor și deceniilor care vor urma: un nou capitol pentru protecția datelor dintr-o perspectivă globală, în care UE va conduce prin puterea exemplului.

      Bruxelles, 27 iulie 2015.

         Giovanni BUTTARELLI

            Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor

      (1)  Declarații comune. Declarație comună a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei Europene privind aspectele practice în cadrul procedurii de codecizie (articolul 251 din Tratatul CE) (2007/C 145/02), JO C 145, 30.6.2007.

      (2)  COM(2012) 11 final; Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 12 martie 2014 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (Regulament general privind protecția datelor), P7_TA (2014)0212; Propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (Regulament general privind protecția datelor) – Pregătirea abordării generale, documentul Consiliului 9565/15, 11.6.2015.

      (3)  Titlul complet este Propunere de directivă privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, identificării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și la libera circulație a acestor date, COM(2012) 10 final; Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 12 martie 2014 referitoare la propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, identificării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și la libera circulație a acestor date, P7_TA(2014) 0219. În ceea ce privește calendarul și sfera de aplicare a trilogului, a se vedea Concluziile Consiliului European din 25-26 iunie 2015, EUCO 22/15; o „foaie de parcurs” pentru trilog a fost indicată într-o conferință de presă comună a Parlamentului, Consiliului și Comisiei http://audiovisual.europarl.europa.eu/AssetDetail.aspx?id=690e8d8d-682d-4755-bfb6-a4c100eda4ed [ultima accesare la 20 iulie 2015], dar nu a fost publicată oficial. RGPD va intra în vigoare la 20 de zile de la data publicării în Jurnalul Oficial și se preconizează că va fi pe deplin aplicabil la doi ani de la intrarea sa în vigoare (articolul 91).

      (4)  Anunțul privind postul vacant de director al Autorității Europene pentru Protecția Datelor COM/2014/10354 (2014/C 163 A/02), JO C 163 A/6 28.5.2014. Strategia AEPD pentru perioada 2015-2019 a promis să „caute soluții viabile care să evite birocrația, să rămână flexibile la inovația tehnologică și fluxurile transfrontaliere de date și să permită persoanelor fizice să își exercite drepturile mai eficient atât în mediul online, cât și în afara acestuia”; Conducerea prin puterea exemplului: Strategia AEPD pentru perioada 2015-2019, martie 2015.

      (5)  Avizul AEPD referitor la pachetul de reformă privind protecția datelor, 7 martie 2015.

      (6)  A se vedea anexa la scrisoarea din articolul 29 al Grupului de lucru pentru protecția persoanelor în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal către Vĕra Jourová, comisarul pentru justiție, protecția consumatorilor și egalitatea de gen, 17 iunie 2015.

      (7)  Domeniul de aplicare material și teritorial al RGPD este greu de sintetizat. Instituțiile par să fie de acord cel puțin cu faptul că domeniul de aplicare vizează organizațiile constituite în UE care sunt responsabile pentru prelucrarea datelor cu caracter personal fie în UE, fie în afara acesteia, organizațiile cu sediul în afara UE care prelucrează date cu caracter personal ale persoanelor fizice din UE în cadrul furnizării de produse sau servicii sau al monitorizării persoanelor din UE. (A se vedea articolul 2 cu privire la domeniul de aplicare material și articolul 3 cu privire la domeniul de aplicare teritorial.)

      (8)  Printre alte rezultate se numără: șapte din 10 persoane sunt îngrijorate că informațiile lor sunt folosite în alt scop decât cel pentru care au fost colectate, una din șapte persoane consideră că în orice situație ar trebui să se solicite explicit consimțământul înainte ca datele să fie colectate și prelucrate, iar două treimi cred că este important să își poată transfera informațiile cu caracter personal de la un furnizor vechi de servicii la unul nou; Eurobarometrul special 431 privind protecția datelor, iunie 2015. Rezultate comparabile au fost furnizate în 2014 de centrul Pew Research, care a constatat că 91 % dintre americani consideră că au pierdut controlul asupra modului în care companiile le colectează și utilizează informațiile cu caracter personal, 80 % dintre utilizatorii rețelelor sociale sunt preocupați în legătură cu terții precum agențiile de publicitate sau companiile care le obțin datele, iar 64 % spun că guvernul ar trebui să facă mai mult pentru a reglementa activitatea celor care publică reclame; Sondajul de tip panel al centrului Pew Research privind confidențialitatea, ianuarie 2014.

      (9)  Comisia propune o reformă cuprinzătoare a normelor în materie de protecție a datelor pentru a spori controlul utilizatorilor asupra datelor lor și a reduce costurile pentru întreprinderi.

      (10)  Scrisoarea din partea unor ONG-uri către domnul președinte Juncker, 21 aprilie 2015 https://edri.org/files/DP_letter_Juncker_20150421.pdf și răspunsul transmis de Șeful de Cabinet al vicepreședintelui Timmermans, 17 iulie 2015 https://edri.org/files/eudatap/Re_EC_EDRi-GDPR.pdf [accesat la 23 iulie 2015]. În mai 2015, AEPD s-a întâlnit cu reprezentanții câtorva dintre aceste ONG-uri pentru a discuta despre preocupările exprimate; COMUNICAT DE PRESĂ AEPD/2015/04, 1 iunie 2015, Reforma UE în domeniul protecției datelor: AEPD se întâlnește cu grupurile internaționale pentru libertăți civile; înregistrarea completă a discuției este disponibilă pe site-ul AEPD (https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS/Pressnews/Videos/GDPR_civil_soc).

      (11)  Articolul 2 alineatul (2) litera (e).

      (12)  Articolul 1.

      (13)  Articolul 8 din cartă prevede următoarele [sublinierea noastră]:

               „1.

                  Orice persoană are dreptul la protecția datelor cu caracter personal care o privesc.

                  2.

                  Asemenea date trebuie tratate în mod corect, în scopurile precizate și pe baza consimțământului persoanei interesate sau în temeiul unui alt motiv legitim prevăzut de lege. Orice persoană are dreptul de acces la datele colectate care o privesc, precum și dreptul de a obține rectificarea acestora.

                  3.

                  Respectarea acestor norme se supune controlului unei autorități independente.”

      (14)  Articolul 10. Cu excepția cazului și până în momentul în care există o definiție clară și obligatorie din punct de vedere juridic pentru „datele devenite pseudonim” – diferite de „datele cu caracter personal”, acest tip de date trebuie să rămână în sfera de aplicare a normelor de protecție a datelor.

      (15)  Articolul 6 alineatele (2) și (4). Având în vedere că au existat unele incertitudini cu privire la sensul termenului „compatibilitate”, recomandăm, în urma Avizului Grupului de lucru pentru protecția persoanelor în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal cu privire la limitarea scopului, criteriile generale pentru a verifica dacă prelucrarea este compatibilă [a se vedea articolul 5 alineatul (2)].

      (16)  Separarea funcțională eficientă constituie un mijloc de asigurare a prelucrării legale în lipsa consimțământului, dar interesul legitim nu ar trebui să fie interpretat excesiv. Un drept necondiționat de a renunța poate fi, de asemenea, o alternativă adecvată în unele situații. Stabilirea acordării în mod liber a consimțământului depinde în parte de (a) existența unui dezechilibru semnificativ între persoana vizată și operator și (b) în cazurile de prelucrare în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) litera (b), condiționarea sau nu a executării unui contract sau a prestării unui serviciu de consimțământul privind prelucrarea unor date care nu sunt necesare în aceste scopuri. [A se vedea articolul 7 alineatul (4).] Acest lucru reflectă dispoziția din legislația UE privind consumatorii: în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) din Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii, „o clauză contractuală care nu s-a negociat individual se consideră ca fiind abuzivă în cazul în care, în contradicție cu cerința de bună credință, provoacă un dezechilibru semnificativ între drepturile și obligațiile părților care decurg din contract, în detrimentul consumatorului”.

      (17)  Exemple de astfel de norme sunt deciziile privind gradul de adecvare pentru sectoarele și teritoriile menționate, revizuirile periodice ale deciziilor privind gradul de adecvare și regulile corporatiste obligatorii. A se vedea articolele 40-45.

      (18)  Articolul 73.

      (19)  Articolul 76. Cu privire la dificultatea obținerii de reparații pentru încălcarea normelor în materie de protecție a datelor, a se vedea raportul Agenției pentru Drepturi Fundamentale, Accesul la căile de atac în domeniul protecției datelor cu caracter personal în statele membre ale UE, 2013.

      (20)  Normele UE pun accentul pe autoevaluarea companiilor referitor la respectarea articolului 101 din TFUE cu privire la interzicerea acordurilor anticoncurențiale, în timp ce firmele dominante pe o piață au o „responsabilitate specială” de a evita orice acțiune care ar putea afecta concurența efectivă (articolul 9 din Orientările Comisiei 2009/C 45/02); a se vedea Avizul preliminar al AEPD privind protecția vieții private și competitivitatea în epoca bazelor de date de dimensiuni foarte mari, 14 martie 2014.

      (21)  Cele trei texte se referă în diverse feluri la „un mod și o formă inteligibile, utilizând un limbaj clar și simplu” (considerentul 57, PE, articolul 19, COM și Consiliul), calitatea de a fi „clar și neechivoc” [considerentul 99, PE, articolul 10 litera (a) PE] și furnizarea de „informații clare și ușor de înțeles” (articolul 10 PE, articolul 11 PE) și informații care sunt „concise, transparente, clare și ușor accesibile” (considerentul 25, PE, COM și Consiliul, articolul 11 PE).

      (22)  Prevederile privind actele delegate au fost eliminate în mare măsură în versiunile Parlamentului și Consiliului. Considerăm că UE ar putea merge mai departe și ar putea supune aceste chestiuni tehnice evaluării unor autorități independente.

      (23)  Recomandările noastre ar avea drept rezultat un text de aproximativ 20 000 de cuvinte; dimensiunea medie a textelor celor trei instituții este de aproximativ 28 000 de cuvinte.

      (24)  Articolul 22.

      (25)  Articolele 31 și 33.

      (26)  Articolul 39.

      (27)  Articolul 83. Cercetarea și arhivarea în sine nu constituie un temei juridic pentru prelucrare, motiv pentru care recomandăm eliminarea articolului 6 alineatul (2).

      (28)  Articolul 83a.

      (29)  Grupul de lucru pentru protecția persoanelor în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal a prezentat o viziune asupra guvernării, mecanismului coerenței și ghișeului unic bazată pe încrederea în autoritățile independente de prelucrare a datelor (APD) și formulată pe trei niveluri:

               —

               APD individuală, care este puternică și are resurse complete pentru a se ocupa de cazurile din sfera sa de competență;

               —

               cooperarea eficientă între APD cu un avantaj clar în cazurile transfrontaliere;

               —

               Comitetul european pentru protecția datelor, care trebuie să fie autonom, cu personalitate juridică proprie, prevăzut cu mijloace suficiente, alcătuit din autorități de prelucrare a datelor care sunt egale și care lucrează într-un spirit de solidaritate, cu puterea de a lua decizii cu caracter obligatoriu și având sprijinul unui secretariat care servește comitetul prin președinte.

      (30)  De asemenea, recomandăm clarificarea competenței autorităților de supraveghere și desemnarea unei autorități principale în cazurile de prelucrare transnațională, păstrând în același timp capacitatea autorităților de supraveghere de a se ocupa de cazurile pur locale. Recomandăm o versiune simplificată a mecanismului coerenței, care să ofere mai multă claritate cu privire la modul de identificare a cazurilor în care autoritățile de supraveghere trebuie să consulte Comitetul european pentru protecția datelor și în care Comitetul trebuie să emită o decizie cu caracter obligatoriu pentru a asigura aplicarea consecventă a regulamentului.

      (31)  Comunicarea Comisiei referitoare la O strategie privind piața unică digitală pentru Europa, COM(2015) 192 final; Concluziile Consiliului European din iunie 2015, EUCO 22/15; Concluziile Consiliului privind transformarea digitală a industriei europene, 8993/15.

      (32)  Articolul 14 litera (h).

      (33)  Articolul 23.

      (34)  Articolul 18. Mai recomandăm ca, pentru a avea efect, dreptul la portabilitatea datelor să aibă o sferă largă de aplicare și să nu fie aplicat doar în cazul operațiunilor de prelucrare care utilizează datele furnizate de persoana vizată.

      (35)  Recomandăm, de exemplu, omiterea termenilor cum ar fi „online”, „în scris” și „societatea informațională”.

      (36)  O opțiune pe care am prefera-o este ca acest lucru să se facă prin intermediul unei prevederi în RGPD.

      (37)  Greenleaf, Graham, „Global Data Privacy Laws 2015: 109 Countries, with European Laws Now a Minority” (30 ianuarie 2015); (2015) 133 Privacy Laws & Business International Report, februarie 2015; UNSW Law Research Paper Nr. 2015-21.


Recomandare privind avizul Consiliului în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind programul de convergenţă actualizat al Regatului Unit pentru perioada 2006/2007-2011/2012


title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind Programul național de reformă al Letoniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Letoniei pentru perioada 2012-2015

text:
               24.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/50

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind Programul național de reformă al Letoniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Letoniei pentru perioada 2012-2015
   2012/C 219/15
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de reformă al Letoniei pentru 2011 (3) și a emis avizul cu privire la Programul de convergență al Letoniei pentru perioada 2011-2014.

               (4)

               La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al doilea Semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care se înscrie în Strategia Europa 2020. La 14 februarie 2012, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (4), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Letonia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuată o analiză aprofundată.

               (5)

               La 1 decembrie 2011, Consiliul a adoptat concluzii prin care Comitetul pentru protecție socială este invitat, în cooperare cu Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și cu alte comitete, să prezinte opinii privind acțiunile recomandate în cadrul ciclului de politici Europa 2020. Respectivele opinii au fost incluse în avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă.

               (6)

               În 2011, Letonia a îndeplinit majoritatea condițiilor prevăzute în programul de asistență financiară pe termen mediu în temeiul Deciziei 2009/290/CE (5). Comisia a finalizat, la 21 decembrie 2011, cea de a cincea și ultima evaluare a programului Letoniei de sprijinire a balanței de plăți, considerând că rezultatele obținute de guvern în privința reformelor din domeniul bugetar, financiar și structural au fost pozitive. Programul de asistență financiară pe termen mediu a expirat în ianuarie 2012. De la expirarea programului, Letonia face obiectul unei supravegheri post-program. Această supraveghere face parte integrantă din procedurile și mecanismele de supraveghere existente și vizează monitorizarea atentă a riscurilor care ar putea afecta stabilitatea macroeconomică și, prin urmare, capacitatea de rambursare. Supravegherea post-program va continua până la rambursarea unei părți importante (aproximativ 70 %) din împrumuturi.

               (7)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și, la 15 februarie 2012, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2012 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2012.

               (8)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală diferențiată favorabilă creșterii, să se restabilească condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea, să se abordeze șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (9)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru ca acestea să fie incluse în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (10)

               La 30 aprilie 2012, Letonia a prezentat Programul de convergență pentru perioada 2012-2015 și Programul național de reformă pentru 2012. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (11)

               Pe baza evaluării programului de convergență în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare este precaut pentru 2012, pe baza celor mai recente informații disponibile, și plauzibil pentru 2013. Previziunile macroeconomice pentru 2012 din scenariul programului de convergență sunt foarte apropiate de previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2012 (cu o creștere estimată a PIB-ului de 2,0 %, respectiv 2,2 %), însă datele economice recente indică faptul că rezultatul bugetar ar putea fi mai mare. Obiectivul strategiei bugetare conturate în programul de convergență constă în corectarea deficitului excesiv până în 2012 și în realizarea de progrese în direcția îndeplinirii obiectivului bugetar pe termen mediu (OTM) până la sfârșitul perioadei acoperite de programul de convergență. În programul de convergență pentru perioada 2012-2015, OTM a fost modificat de la – 1,0 % la – 0,5 % din PIB, noul OTM reflectând în mod corespunzător cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Deficitul global planificat pentru 2012 respectă termenul pentru corectarea deficitului excesiv, stabilit în recomandarea Consiliului din 7 iulie 2009. Pentru anul 2013, programul de convergență prevede obiectivul unui deficit global de 1,4 % din PIB, deși reducerea planificată a cheltuielilor nu este încă pe deplin susținută prin măsuri. Pe baza soldului bugetar structural (recalculat) (6), Letonia se va apropia de OTM său până la sfârșitul perioadei acoperite de programul de convergență, în 2015. Deși din datele recalculate reiese că progresele în direcția îndeplinirii OTM se situează sub 0,5 % din PIB din punct de vedere structural în ultimii ani acoperiți de programul de convergență, se pare că prin limitarea planificată a cheltuielilor se asigură concordanța dintre rata de creștere a cheltuielilor publice, luându-se în considerare anumite măsuri discreționare pe partea veniturilor, și criteriul de referință privind cheltuielile, prevăzut în Pactul de stabilitate și de creștere.
               În același timp, modificările fiscale începând din a doua jumătate a anului 2012, astfel cum au fost adoptate de Parlament la 24 mai 2012, care nu sunt încă luate în considerare în scenariul programului de convergență, dar care sunt menționate în scrisoarea de însoțire a programului de convergență, constituie un risc pentru realizarea obiectivelor în 2013 și ulterior. Nivelul ratei datoriei publice brute se situează sub 60 % din PIB, urmând să crească de la 42,6 % din PIB în 2011 la 46,7 % din PIB în 2014, ca urmare a faptului că autoritățile prefinanțează importante rambursări aferente programului internațional de asistență financiară și scadente în perioada 2014-2015, și să scadă la 38,9 % în 2015, după ce se efectuează respectivele rambursări.

               (12)

               Letonia ar trebui să își continue strategia de trecere de la o fiscalitate a muncii la impozitarea cu precădere a consumului, a proprietății și a utilizării resurselor naturale și de alt tip, în paralel cu îmbunătățirea soldului structural. Sarcina fiscală relativ mare pentru persoanele cu venituri reduse și nivelul ridicat al muncii fără forme legale indică faptul că este nevoie să se adopte politici adecvate în domeniul pieței forței de muncă, să se revizuiască sistemul de impozitare și de asigurări sociale și să se intensifice eforturile de combatere a economiei subterane. Taxele de mediu sunt în continuare puțin dezvoltate, fiind puternic dominate de taxele pe carburanți, în timp ce taxele aferente utilizării altor surse de energie, poluării și utilizării resurselor naturale se situează sub media Uniunii. Lărgirea bazei de impozitare pentru a include și alte surse de taxe de mediu, în special aferente poluării, precum și o impozitare mai extinsă a surselor de energie, ar putea contribui la îndeplinirea obiectivelor de mediu și, în același timp, ar crea condițiile pentru ușurarea fiscalității muncii.

               (13)

               În procesul de reformă a guvernanței fiscale în curs, Letonia este invitată să asigure adoptarea de către parlament a Legii privind disciplina fiscală și să dezvolte un cadru bugetar pe termen mediu care să sprijine sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. Adoptarea Legii privind disciplina fiscală se înscrie în angajamentele asumate de guvern în cadrul programului de sprijinire a balanței de plăți; prin proiectul de lege adoptat de guvern se vizează, de asemenea, transpunerea în legislația letonă a acquis-ului în plină evoluție al Uniunii în domeniul guvernanței fiscale. Odată adoptată și pusă în aplicare, noua lege ar consolida în mod semnificativ cadrul fiscal din Letonia, care, în prezent, nu dispune de un mecanism eficace de limitare a creșterii cheltuielilor în perioadele economice favorabile.

               (14)

               Pentru a asigura continuitatea reformei pensiilor, Letonia trebuie să majoreze contribuțiile obligatorii la sistemul de pensii private de la 2 % din salariul brut, la cât se ridică în prezent, înapoi la 6 % din salariul brut în 2013.

               (15)

               Letonia trebuie să își consolideze și să își reformeze sistemul de asistență socială și să întreprindă măsuri pentru combaterea unui șomaj a cărui rată este una dintre cele mai ridicate din Uniune. Devenit deosebit de pregnant în timpul crizei, șomajul în rândul tinerilor reprezintă o provocare, scoțând la iveală și un nivel ridicat de inadecvare a calificărilor. Au fost puse în aplicare politici active în domeniul pieței forței de muncă, concepute special pentru tineri; printre aceste măsuri se numără formarea profesională, activitățile de voluntariat și subvențiile salariale pentru tineri. Dată fiind însă amploarea problemei, aceste activități limitate au un impact relativ scăzut.

               (16)

               În 2011, sărăcia și excluziunea socială amenință 40 % din populația Letoniei, ceea ce se repercutează asupra capacității de inserție profesională și asupra perspectivelor de creștere. Letonia a adoptat o strategie de protecție socială de urgență. Principalele obiective ale politicilor guvernamentale în materie de reducere a sărăciei sunt reducerea inegalității veniturilor, reducerea sarcinii fiscale pentru familiile care lucrează și îmbunătățirea accesului la piața forței de muncă. Cheltuielile Letoniei în domeniul protecției sociale sunt însă relativ mici, iar transferurile sociale au un impact redus asupra reducerii sărăciei, dat fiind că o mare parte din acestea este redistribuită înapoi persoanelor cu venituri medii și ridicate. Cheltuielile cu prestațiile acordate în urma unei evaluări a mijloacelor de trai sunt reduse, în timp ce rolul dispozitivului de protecție socială este parțial îndeplinit de locurile de muncă temporare și slab remunerate din serviciul public. Structura prestațiilor de asistență socială prezintă, de asemenea, pentru beneficiari un risc de cădere în capcanele sărăciei și ale șomajului, sistemul fiind supus abuzurilor. Există mari inegalități în ceea ce privește accesul la asistență socială prin intermediul administrațiilor locale, iar procesul decizional pe baza unor date concrete este îngreunat de o transparență insuficientă. Devenit deosebit de pregnant în timpul crizei, șomajul de lungă durată și în rândul tinerilor reprezintă o provocare. Majoritatea tinerilor șomeri nu posedă calificări profesionale. Numărului tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare este relativ ridicat. Ar trebui întreprinse măsuri în concordanță cu constatările echipei de acțiune comună Letonia – Comisia privind șomajul în rândul tinerilor.

               (17)

               Letonia ar trebui să încurajeze în continuare eficiența energetică și să promoveze concurența în cadrul rețelelor energetice majore, îmbunătățind, în același timp, legăturile cu rețelele energetice ale Uniunii. Sistemul fiscal nu oferă suficiente stimulente pentru reducerea costurilor energetice și nici pentru orientarea consumului și a investițiilor către produsele eficiente din punct de vedere energetic (vehicule de transport, izolarea termică a clădirilor, sisteme de încălzire). Piețele energiei din Letonia continuă să fie dominate de monopoluri. Din motive istorice, piețele de gaze naturale și energie electrică sunt în mare măsură izolate de cele ale altor state membre.

               (18)

               Lipsa de eficiență din cadrul sistemului justiției civile are un impact negativ asupra întreprinderilor și a mediului economic, favorizând creșterea riscurilor și a costurilor specifice activităților comerciale. La tribunalele de prima și de a doua instanță stagnează un număr mare de dosare civile și comerciale, având ca obiect în special obligații contractuale și cazuri de insolvență. Ar trebui evaluate performanțele profesionale ale judecătorilor. Regimul juridic al insolvenței necesită îmbunătățiri suplimentare.

               (19)

               În ciuda unui grad relativ mare de școlarizare, o parte importantă a forței de muncă nu deține calificări profesionale și are un acces limitat la învățământul superior. Universitățile se caracterizează prin rezultate slabe în clasamentele mondiale, printr-un nivel scăzut al competitivității la nivel internațional și printr-o administrare nesatisfăcătoare. Cooperarea redusă dintre universități, institutele de cercetare și întreprinderi afectează nivelul de performanță în materie de inovare, care e foarte scăzut. Nu există o strategie sistematică și eficace în domeniul cercetării și inovării. De asemenea, Letonia are cele mai mici cheltuieli în materie de cercetare și dezvoltare efectuate de întreprinderi la nivelul Uniunii.

               (20)

               Letonia și-a asumat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus. Aceste angajamente, precum și punerea în aplicare a angajamentelor prezentate în 2011, vizează stimularea ocupării forței de muncă, îmbunătățirea competitivității, consolidarea sustenabilității finanțelor publice și întărirea stabilității financiare. Comisia a evaluat punerea în aplicare a angajamentelor din cadrul Pactului Euro Plus. Rezultatele acestei evaluări au fost luate în considerare la elaborarea recomandărilor de mai jos.

               (21)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Letoniei și a evaluat programul de convergență și programul național de reformă. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică fiscală și socioeconomică sustenabilă în Letonia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările Uniunii, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare. Recomandările sale emise în cadrul Semestrului european se reflectă în recomandările de la punctele 1-7 de mai jos.

               (22)

               În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat programul de convergență, iar avizul său (7) se reflectă în special în recomandarea de la punctul 1 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca Letonia să întreprindă acțiuni în perioada 2012-2013 astfel încât:

               1.

               Să asigure realizarea progreselor prevăzute în direcția corectării la timp a deficitului excesiv. În acest scop, să execute integral bugetul pentru 2012, astfel cum a fost prevăzut, și să facă efortul fiscal inclus în recomandările Consiliului din cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive; apoi, să pună în aplicare o strategie bugetară susținută prin măsuri structurale suficient de bine precizate pentru anul 2013 și ulterior, să realizeze suficiente progrese în vederea îndeplinirii OTM și să respecte criteriul de referință privind cheltuielile; să utilizeze veniturile ciclice într-un mod mai eficient decât cel preconizat, în vederea reducerii datoriei publice.

               2.

               Să pună în aplicare măsuri de deplasare a accentului de pe fiscalitatea muncii pe impozitarea consumului, a proprietății și a utilizării resurselor naturale și de alt tip, în paralel cu îmbunătățirea soldului structural; să asigure adoptarea Legii privind disciplina fiscală și să dezvolte un cadru bugetar pe termen mediu care să sprijine sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice; să majoreze contribuțiile obligatorii la sistemul de pensii private înapoi la 6 % din salariul brut în 2013.

               3.

               Să ia măsuri de reducere a șomajului în rândul tinerilor și a șomajului pe termen lung, prin combaterea părăsirii timpurii a școlii, promovarea unor stagii mai eficiente de ucenicie și a educației și formării profesionale, îmbunătățirea calității, a gradului de acoperire și a eficacității politicilor active în domeniul pieței forței de muncă și a componentei de formare din această politică, precum și prin intermediul unui sistem eficient de subvenții salariale.

               4.

               Să combată ratele ridicate ale sărăciei și ale excluziunii sociale prin reformarea sistemului de asistență socială, în scopul de a asigura o mai mare eficiență a acestuia și, în același timp, protecția persoanelor sărace; să asigure o mai bună direcționare a măsurilor de stimulare a încadrării în muncă, precum și intensificarea acestora.

               5.

               Să încurajeze în continuare eficiența energetică prin măsuri de punere în aplicare și oferirea unor stimulente pentru reducerea costurilor energetice și prin orientarea consumului către produsele eficiente din punct de vedere energetic, printre care se numără și vehiculele, clădirile și sistemele de încălzire; să promoveze concurența în principalele rețele energetice și să îmbunătățească legăturile cu rețelele energetice ale Uniunii.

               6.

               Să întreprindă măsuri pentru îmbunătățirea administrării și a eficienței sistemului judiciar, în special în vederea reducerii numărului de dosare care stagnează în instanțe și a duratei procedurilor; să ia măsuri de îmbunătățire a regimului juridic în materie de insolvență și de mediere.

               7.

               Să continue reformele în învățământul superior, printre altele, prin punerea în aplicare a unui nou model de finanțare care să recompenseze calitatea, să consolideze legăturile cu nevoile pieței și cu institutele de cercetare și să prevină fragmentarea resurselor bugetare; să elaboreze și să pună în aplicare o politică eficace în domeniul cercetării și inovării, care să vizeze încurajarea spiritului inovator al întreprinderilor, inclusiv prin intermediul stimulentelor fiscale, modernizarea infrastructurii și raționalizarea institutelor de cercetare.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținută pentru 2012 prin Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 119, 4.5.2012, p. 47).

      (3)  JO C 215, 21.7.2011, p. 8.

      (4)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (5)  JO L 79, 25.3.2009, p. 39.

      (6)  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program, folosind metodologia stabilită de comun acord.

      (7)  Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2011 privind Programul național de reformă din 2011 al României și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de convergență actualizat al României pentru perioada 2011-2014

text:
               22.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 216/6

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2011
   privind Programul național de reformă din 2011 al României și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de convergență actualizat al României pentru perioada 2011-2014
   2011/C 216/03
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (3),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               În data de 6 mai 2009, Consiliul a adoptat Decizia 2009/459/CE (2) prin care se pune la dispoziția României o asistență financiară pe termen mediu, pe o perioadă de trei ani, în temeiul dispozițiilor articolului 143 din tratat. Memorandumul de înțelegere însoțitor, semnat la 23 iunie 2009, și completările ulterioare la acesta prevăd condițiile de politică economică pe baza cărora a fost acordată asistența financiară. Decizia 2009/459/CE a fost modificată în 16 martie 2010 prin Decizia 2010/183/UE (3). Întrucât România a implementat cu succes programul, în condițiile unei ajustări parțiale a contului curent din cauza deficiențelor structurale care subzistă încă pe piața produselor și pe piața muncii din România și care determină o anumită vulnerabilitate a țării la șocurile prețurilor internaționale, Consiliul a adoptat la 12 mai 2011 Decizia 2011/288/UE (4) prin care se pune la dispoziția României o asistență financiară preventivă pe termen mediu, pe o perioadă de trei ani, în conformitate cu articolul 143 din tratat. Memorandumul de înțelegere însoțitor a fost semnat la 29 iunie 2011.

               (2)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (3)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind Orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind Orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (5), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate la elaborarea politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (4)

               La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și primul semestru european de coordonare ex ante integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020.

               (5)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru consolidarea bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie și 7 martie 2011 și ca urmare a analizei anuale a creșterii efectuate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii unor bugete solide și sustenabilității fiscale, reducerii șomajului prin reforme ale pieței muncii și depunerii de noi eforturi pentru consolidarea creșterii economice. Consiliul European a solicitat statelor membre să transpună aceste priorități în măsuri concrete care să fie incluse în programele de stabilitate sau de convergență ale acestora, precum și în programele naționale de reformă.

               (6)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat totodată statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi incluse în programele de stabilitate sau de convergență ale acestora, precum și în programele naționale de reformă.

               (7)

               La 2 mai 2011, România a prezentat actualizarea din 2011 a Programului de convergență, care vizează perioada 2011-2014, și Programul național de reformă din 2011. Cele două programe au fost evaluate în același timp.

               (8)

               În perioada 2002-2008, economia României a înregistrat o creștere puternică, cu o rată medie de creștere a PIB-ului real de 6,3 %, care depășea nivelul creșterii potențiale. Această creștere economică a fost determinată în principal de cererea internă, în condițiile în care evoluția rapidă a creditului și a salariilor a impulsionat consumul și investițiile private. Creșterea explozivă a fost alimentată și de intrările de capital străin, ceea ce a condus la supraîncălzire și la crearea unor dezechilibre externe și bugetare nesustenabile. Deficitul de cont curent a atins valoarea record de 13,4 % din PIB în 2007 și a scăzut doar marginal în 2008, până la 11,6 % din PIB. Potrivit ultimei evaluări a Comisiei privind sustenabilitatea pe termen lung, riscurile cu privire la sustenabilitatea pe termen lung pe care le prezintă finanțele publice par să fie ridicate. Cu toate acestea, această evaluare nu ia în considerare măsurile cuprinzătoare de reformă a pensiilor adoptate în 2010, care au îmbunătățit în mod substanțial sustenabilitatea pe termen lung a sistemului român de pensii. Împrumuturile externe masive au avut la bază o politică fiscală prociclică, deficitul global crescând de la 1,2 % din PIB în 2005 la 5,7 % din PIB în 2008, ca urmare a derapajelor bugetare repetate, în special la nivelul cheltuielilor curente. Criza financiară și încetinirea activității economice la nivel mondial care i-a urmat au crescut aversiunea față de risc în rândul investitorilor, ceea ce a determinat reducerea simțitoare a fluxurilor de capital către România. Participarea pe piața muncii nu a crescut, în pofida condițiilor economice favorabile, rata de ocupare a forței de muncă variind extrem de puțin în anii de creștere explozivă. Rata de ocupare a forței de muncă a scăzut până la 63,3 % în 2010, în timp ce rata șomajului a crescut de la 5,8 % în 2008 la 7,3 % în 2010, ca urmare a încetinirii activității economice. Rata șomajului rămâne deosebit de ridicată în rândul grupurilor vulnerabile, de exemplu al populației rome. În aceste circumstanțe, confruntate cu nevoi acute de finanțare privată, autoritățile române au solicitat în mai 2009 asistență financiară internațională și din partea UE.

               (9)

               În urma implementării cu succes a programului de ajustare UE-FMI și pentru a consolida aceste rezultate pozitive, a fost negociat un program preventiv UE-FMI pentru 2011-2013 cu autoritățile. Respectivul program nou continuă măsurile de consolidare fiscală, reformele în domeniul guvernanței fiscale și politica de menținere a stabilității financiare începute în cadrul programului pentru perioada 2009-2011. În plus, acesta acordă o atenție specială reformelor structurale ale pieței produselor (în sectoarele energiei și transporturilor) și ale pieței muncii, reforme necesare pentru a valorifica potențialul de creștere al României, a stimula crearea de locuri de muncă și a crește absorbția fondurilor UE. România rămâne pe drumul cel bun pentru atingerea țintei de deficit de trezorerie de 4,4 % din PIB în 2011 (sub 5 % din PIB în termeni ESA). Aceasta va constitui totodată o bază adecvată pentru îndeplinirea țintei de deficit de sub 3 % din PIB pentru 2012, deși, potrivit previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2011, ar putea fi necesare măsuri suplimentare. Autoritățile au adoptat, de asemenea, măsuri pentru a atinge obiectivele de reformă structurală din noul program și pentru a continua menținerea stabilității financiare.

               (10)

               Pe baza evaluării Programului de convergență actualizat în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că ipotezele macroeconomice care stau la baza previziunilor din program sunt plauzibile. Programul de convergență vizează corectarea deficitului excesiv până în 2012, termenul fixat de Consiliu în recomandarea sa din 16 februarie 2010. Programul anunță un deficit global de 2,6 % din PIB în 2013 și de 2,1 % din PIB în 2014, consolidarea planificată fiind bazată în principal pe cheltuieli. Potrivit soldului structural recalculat de serviciile Comisiei, obiectivul pe termen mediu (OTM) nu va fi atins în perioada acoperită de program. Strategia de consolidare pare a fi concentrată la începutul perioadei, cu îmbunătățiri structurale prevăzute pentru 2011 și 2012. În schimb, în 2013-2014 soldul structural nu se va îmbunătăți. Evoluția estimată a deficitului este adecvată în 2011 și 2012, dar nu și în 2013 și 2014. Principalele riscuri care afectează țintele bugetare sunt legate de implementare, de existența unor arierate la nivelul întreprinderilor de stat, care reprezintă o obligație bugetară contingentă importantă, și de rezervele exprimate de Comisie (Eurostat) cu privire la notificarea de către România a procedurii aplicabile deficitelor excesive (6). Cu privire la aceasta din urmă, România s-a angajat să acorde prioritate îmbunătățirii compilării statisticilor privind finanțele publice în ESA95 în cadrul Institutului Național de Statistică.

               (11)

               România a inclus angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus în Programul național de reformă și în Programul de convergență, prezentate la 2 mai 2011. Majoritatea acestor angajamente au fost deja îndeplinite sau sunt în curs de îndeplinire în cadrul programului de asistență financiară pe termen mediu și sunt, în linii mari, adecvate pentru abordarea provocărilor identificate în contextul pactului.

               (12)

               Comisia a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă, inclusiv angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus. Ea a luat în calcul atât relevanța acestora pentru politica fiscală și socioeconomică sustenabilă în România, cât și respectarea de către acestea a normelor și orientărilor UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin includerea unor parametri la nivelul UE în cadrul deciziilor naționale viitoare.

               (13)

               În lumina acestei evaluări și ținând seama de Recomandarea Consiliului din 16 februarie 2010 formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011 a Programului de convergență al României, iar avizul său (7) se reflectă în recomandarea de mai jos. Luând în considerare concluziile Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul național de reformă al României,

         RECOMANDĂ României:
   Să implementeze măsurile prevăzute în Decizia 2009/459/CE, modificată prin Decizia 2010/183/UE, alături de măsurile prevăzute în Decizia 2011/288/UE, detaliate în memorandumul de înțelegere din 23 iunie 2009 și în completările ulterioare la acesta, precum și în memorandumul de înțelegere din 29 iunie 2011 și completările ulterioare la acesta.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 150, 13.6.2009, p. 8.

      (3)  JO L 83, 30.3.2010, p. 19.

      (4)  JO L 132, 19.5.2011, p. 15.

      (5)  Menținute pentru anul 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 138, 26.5.2011, p. 56).

      (6)  Eurostat și-a exprimat rezervele în ceea ce privește calitatea cifrelor notificate de România în cadrul PDE, din următoarele motive:

               (i)

               incertitudini legate de impactul anumitor întreprinderi publice asupra deficitului bugetar;

               (ii)

               raportările din categoriile ESA95 „alte sume de primit/de plătit”;

               (iii)

               natura și impactul anumitor tranzacții financiare; și

               (iv)

               consolidarea fluxurilor intraguvernamentale.

      (7)  Prevăzut la articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea (UE) 2017/761 a Comisiei din 26 aprilie 2017 privind Pilonul european al drepturilor sociale

text:
               29.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 113/56

         RECOMANDAREA (UE) 2017/761 A COMISIEI
   din 26 aprilie 2017
   privind Pilonul european al drepturilor sociale
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Potrivit articolului 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană, printre obiectivele Uniunii Europene se numără și acelea de a promova bunăstarea popoarelor sale și de a acționa pentru dezvoltarea durabilă a Europei, întemeiată pe o economie socială de piață cu grad ridicat de competitivitate, care tinde spre ocuparea deplină a forței de muncă și spre progres social. Uniunea combate excluziunea socială și discriminarea și promovează justiția și protecția socială, egalitatea între femei și bărbați, solidaritatea între generații și protecția drepturilor copilului.

               (2)

               În conformitate cu articolul 9 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în definirea și punerea în aplicare a politicilor și acțiunilor sale, Uniunea ține seama de cerințele privind promovarea unui nivel ridicat al ocupării forței de muncă, garantarea unei protecții sociale corespunzătoare, combaterea excluziunii sociale, precum și de cerințele privind un nivel ridicat de educație, de formare profesională și de protecție a sănătății umane.

               (3)

               Articolul 151 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prevede că Uniunea și statele membre, conștiente de drepturile sociale fundamentale precum cele enunțate în Carta socială europeană semnată la Torino la 18 octombrie 1961 și în Carta comunitară a drepturilor sociale fundamentale ale lucrătorilor adoptată în 1989, au ca obiective promovarea ocupării forței de muncă, îmbunătățirea condițiilor de trai și de muncă, permițând armonizarea acestora în condiții de progres, o protecție socială adecvată, dialogul social, dezvoltarea resurselor umane care să permită un nivel ridicat și durabil al ocupării forței de muncă și combaterea excluziunii.

               (4)

               Articolul 152 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prevede că Uniunea recunoaște și promovează rolul partenerilor sociali la nivelul său, ținând seama de diversitatea sistemelor naționale. Aceasta facilitează dialogul dintre aceștia, respectându-le autonomia.

               (5)

               Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, proclamată pentru întâia dată la Consiliul European de la Nisa din 7 decembrie 2000, protejează și promovează o serie de principii fundamentale care sunt esențiale pentru modelul social european. Dispozițiile acestei carte se adresează instituțiilor, organelor, oficiilor și agențiilor Uniunii, cu respectarea principiului subsidiarității, precum și statelor membre numai în cazul în care acestea pun în aplicare dreptul Uniunii.

               (6)

               Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene conține dispoziții care prevăd competențele Uniunii legate, printre altele, de libera circulație a lucrătorilor (articolele 45-48), libertatea de stabilire (articolele 49-55), politica socială (articolele 151-161), promovarea dialogului social (articolul 154, inclusiv acordurile încheiate și puse în aplicare la nivelul Uniunii (articolul 155, egalitatea de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin, pentru aceeași muncă (articolul 157, contribuția la dezvoltarea unei educații de calitate și a formării profesionale (articolele 165 și 166), acțiunea Uniunii care completează politicile naționale și promovează cooperarea în domeniul sănătății (articolul 168, coeziunea economică, socială și teritorială (articolele 174-178), formularea orientărilor generale ale politicilor economice și supravegherea punerii lor în aplicare (articolul 121, formularea liniilor directoare privind politicile de ocupare a forței de muncă și examinarea punerii în aplicare a acestora (articolul 148 și, la un nivel mai general, apropierea legislațiilor (articolele 114-117).

               (7)

               Parlamentul European a invocat necesitatea unui Pilon european al drepturilor sociale, menit să întărească drepturile sociale și să aibă un impact pozitiv asupra vieții oamenilor pe termen scurt și mediu și care să permită sprijinirea construcției europene în secolul XXI (1). Consiliul European a subliniat că problema lipsei de securitate economică și socială trebuie abordată cu prioritate și a făcut un apel pentru crearea unui viitor promițător pentru toți, salvgardarea modului nostru de viață și asigurarea unor oportunități mai bune pentru tineret. (2) Liderii a 27 de state membre și ai Consiliului European, Parlamentului European și Comisiei Europene s-au angajat, prin Agenda de la Roma, să depună eforturi pentru o Europă socială. Acest angajament se bazează pe principiul creșterii durabile și al promovării progresului economic și social, precum și pe coeziune și convergență, respectând, în același timp, integritatea pieței interne (3). Partenerii sociali s-au angajat să contribuie în continuare la crearea unei Europe care răspunde așteptărilor lucrătorilor și întreprinderilor sale (4).

               (8)

               Înfăptuirea pieței unice europene în ultimele decenii a fost însoțită de dezvoltarea unui acquis social solid, datorită căruia s-au realizat progrese în ceea ce privește libera circulație, condițiile de trai și de muncă, egalitatea între femei și bărbați, sănătatea și securitatea în muncă, protecția socială, educația și formarea profesională. Introducerea monedei euro a oferit Uniunii o monedă comună stabilă, folosită de 340 de milioane de cetățeni din nouăsprezece state membre, care le înlesnește acestora viața de zi cu zi și îi protejează împotriva instabilității financiare. Totodată, Uniunea s-a extins considerabil, fapt care a sporit oportunitățile economice și a promovat progresul social pe întregul continent.

               (9)

               Piețele forței de muncă și societatea au o evoluție rapidă, iar globalizarea, revoluția digitală, modelele de lucru dinamice și evoluțiile sociale și demografice oferă noi oportunități și noi provocări. Provocări precum inegalitățile semnificative, șomajul de lungă durată și șomajul în rândul tinerilor sau solidaritatea între generații sunt adesea similare, deși în grade diferite, de la un stat membru la altul.

               (10)

               Europa și-a demonstrat hotărârea de a depăși criza financiară și economică, și grație unei acțiuni ferme, economia Uniunii este în prezent mai stabilă, nivelurile de ocupare a forței de muncă fiind mai ridicate decât oricând, iar șomajul este în continuă scădere. Cu toate acestea, consecințele sociale ale crizei au fost profunde – de la șomajul în rândul tinerilor și șomajul de lungă durată la riscul de sărăcie – iar remedierea acestora rămâne o prioritate urgentă.

               (11)

               Provocările sociale și în planul ocupării forței de muncă sunt, într-o mare măsură, o consecință a creșterii relativ modeste, a cărei cauză o constituie potențialul neexploatat în ceea ce privește participarea pe piața muncii și productivitatea. Progresul economic și cel social sunt interconectate, iar crearea unui Pilon european al drepturilor sociale ar trebui să facă parte dintr-un efort mai larg de instituire a unui model de creștere mai durabilă și mai favorabilă incluziunii, prin îmbunătățirea competitivității Europei și creșterea atractivității acesteia pentru realizarea de investiții, crearea de locuri de muncă și promovarea coeziunii sociale.

               (12)

               Scopul Pilonului european al drepturilor sociale este de a servi drept ghid pentru obținerea unor rezultate eficiente în plan social și al ocupării forței de muncă atunci când sunt abordate provocările curente și viitoare, care să vizeze direct satisfacerea necesităților esențiale ale oamenilor, dar și să asigure o mai bună legiferare și implementare a drepturilor sociale.

               (13)

               Acordarea unei atenții sporite performanțelor la nivel social și la nivelul ocupării forței de muncă este deosebit de importantă pentru creșterea rezilienței și aprofundarea uniunii economice și monetare. De aceea, Pilonul european al drepturilor sociale este conceput în principal pentru zona euro, însă este aplicabil tuturor statelor membre care doresc să participe la acesta.

               (14)

               Pilonul european al drepturilor sociale conține principii și drepturi esențiale pentru existența unor piețe ale muncii și a unor sisteme de protecție socială echitabile și funcționale în Europa secolului XXI. Acesta reafirmă unele dintre drepturile existente deja în acquis-ul Uniunii și adaugă noi principii, care abordează provocările ce decurg din evoluțiile sociale, tehnologice și economice.

               (15)

               Principiile consacrate în Pilonul european al drepturilor sociale sunt aplicabile cetățenilor Uniunii și resortisanților țărilor terțe cu domiciliul legal în UE. Atunci când un principiu se referă la lucrători, este vorba de toate persoanele angajate, indiferent de statutul, modalitatea și durata încadrării lor în muncă.

               (16)

               Pilonul european al drepturilor sociale nu împiedică statele membre sau partenerii sociali de la nivelul acestora să stabilească standarde sociale mai ambițioase. În mod concret, niciun element al Pilonului european al drepturilor sociale nu trebuie interpretat în sensul limitării sau al afectării drepturilor și principiilor recunoscute, în domeniile lor de aplicare, de legislația Uniunii sau de cea internațională și de acordurile internaționale la care Uniunea sau toate statele membre sunt parte, inclusiv Carta socială europeană semnată la Torino la 18 octombrie 1961 și convențiile și recomandările pertinente ale Organizației Internaționale a Muncii.

               (17)

               Îndeplinirea obiectivelor Pilonului european al drepturilor sociale reprezintă un angajament și o răspundere comună a Uniunii, a statelor membre și a partenerilor sociali. Principiile și drepturile stabilite în cadrul Pilonului european al drepturilor sociale ar trebui puse în aplicare la nivelul Uniunii și al statelor membre în limita competențelor acestora și în conformitate cu principiul subsidiarității.

               (18)

               La nivelul Uniunii, Pilonul european al drepturilor sociale nu presupune o extindere a competențelor Uniunii definite în tratate. El ar trebui pus în aplicare în limita acestor competențe.

               (19)

               La nivelul statelor membre, pilonul respectă diversitatea culturilor și a tradițiilor popoarelor Europei, dar și identitățile naționale ale statelor membre și organizarea autorităților publice ale acestora la nivel național, regional și local. În mod concret, instituirea pilonului nu afectează dreptul statelor membre de a defini principiile fundamentale ale sistemelor lor de securitate socială și nu ar trebui să afecteze echilibrul financiar al acestora.

               (20)

               Dialogul social joacă un rol central în întărirea drepturilor sociale și consolidarea creșterii durabile și favorabile incluziunii. Partenerii sociali de la toate nivelurile au un rol crucial în promovarea și punerea în aplicare a Pilonului european al drepturilor sociale, în conformitate cu autonomia lor și cu dreptul de acțiune colectivă,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

      PILONUL EUROPEAN AL DREPTURILOR SOCIALE

   CAPITOLUL I

      Egalitatea de șanse și accesul pe piața forței de muncă

   1.   Educație, formare profesională și învățare pe tot parcursul vieții

   Orice persoană are dreptul la educație, formare profesională și învățare pe tot parcursul vieții favorabile incluziunii și de înaltă calitate pentru a dobândi și a menține competențe care îi permit să participe deplin în societate și să gestioneze cu succes tranzițiile pe piața forței de muncă.
   2.   Egalitatea de gen

               (a)

               Egalitatea de tratament și de șanse între femei și bărbați trebuie asigurată și promovată în toate domeniile, inclusiv în ceea ce privește participarea pe piața forței de muncă, condițiile de angajare și evoluția carierei.

               (b)

               Femeile și bărbații au dreptul la remunerare egală pentru muncă de valoare egală.

         3.   Egalitatea de șanse

   Indiferent de gen, origine rasială sau etnică, religie sau credință, handicap, vârstă sau orientare sexuală, orice persoană are dreptul la egalitate de tratament și de șanse în ceea ce privește încadrarea în muncă, protecția socială, educația și accesul la bunuri și servicii disponibile publicului. Egalitatea de șanse a grupurilor subreprezentate trebuie încurajată.
   4.   Sprijin activ pentru ocuparea forței de muncă

               (a)

               Orice persoană are dreptul la o asistență rapidă și adaptată pentru îmbunătățirea perspectivelor de încadrare în muncă sau de desfășurare a unor activități independente. Aceasta include dreptul de a beneficia de sprijin pentru căutarea unui loc de muncă, formare profesională și recalificare. Orice persoană are dreptul de a transfera drepturile la protecție socială și la formare profesională cu ocazia tranzițiilor profesionale.

               (b)

               Tinerii au dreptul la continuarea studiilor, ucenicie, stagiu sau o ofertă de muncă de bună calitate în termen de patru luni de la intrarea în șomaj sau de la terminarea studiilor.

               (c)

               Persoanele aflate în șomaj au dreptul la un sprijin personalizat, continuu și consistent. Șomerii de lungă durată au dreptul la o evaluare aprofundată individuală cel târziu la 18 luni de la intrarea în șomaj.

         CAPITOLUL II

      Condiții de muncă echitabile

   5.   Locuri de muncă sigure și adaptabile

               (a)

               Indiferent de tipul și de durata raportului de muncă, lucrătorii au dreptul la un tratament corect și egal în ceea ce privește condițiile de muncă, accesul la protecția socială și formarea profesională. Tranziția către forme de muncă pe durată nedeterminată trebuie încurajată.

               (b)

               Trebuie asigurată flexibilitatea necesară pentru ca angajatorii să se adapteze rapid la modificările contextului economic, în conformitate cu legislația și cu contractele colective de muncă.

               (c)

               Trebuie promovate formele de muncă inovatoare, în cadrul cărora se asigură condiții de muncă de calitate. Trebuie încurajate antreprenoriatul și activitățile independente. Trebuie facilitată mobilitatea ocupațională.

               (d)

               Raporturile de muncă ce au ca rezultat condiții de muncă precare trebuie prevenite, inclusiv prin interzicerea utilizării abuzive a contractelor atipice. Orice perioadă de probă trebuie să aibă o durată rezonabilă.

         6.   Salarii

               (a)

               Lucrătorii au dreptul la salarii echitabile, care să asigure un nivel de trai decent.

               (b)

               Trebuie asigurate salarii minime adecvate, care să poată răspunde necesităților lucrătorului și ale familiei acestuia, ținând cont de condițiile economice și sociale existente la nivel național și protejând totodată accesul la un loc de muncă și stimulentele pentru căutarea unui loc de muncă. Sărăcia persoanelor încadrate în muncă trebuie preîntâmpinată.

               (c)

               Toate salariile trebuie fixate într-un mod transparent și previzibil, în conformitate cu practicile naționale și cu respectarea autonomiei partenerilor sociali.

         7.   Informații despre condițiile de angajare și protecția în caz de concediere

               (a)

               Lucrătorii au dreptul de a fi informați în scris la încadrarea în muncă în legătură cu drepturile și obligațiile lor care decurg din raportul de muncă, inclusiv în legătură cu perioada de probă.

               (b)

               Înainte de concediere, lucrătorii au dreptul de a fi informați în legătură cu motivele acesteia și de a beneficia de o perioadă de preaviz rezonabilă. Lucrătorii au dreptul de acces la mecanisme imparțiale de soluționare a litigiilor și, în caz de concediere nejustificată, au dreptul la o cale de atac, inclusiv la o compensație adecvată.

         8.   Dialogul social și participarea lucrătorilor

               (a)

               Partenerii sociali trebuie consultați cu privire la conceperea și punerea în aplicare a politicilor economice, sociale și de ocupare a forței de muncă, în conformitate cu practicile naționale. Aceștia trebuie încurajați să negocieze și să încheie acorduri colective referitoare la chestiuni relevante pentru ei, cu respectarea autonomiei lor și a dreptului la acțiuni colective. Atunci când este cazul, acordurile încheiate între partenerii sociali trebuie puse în aplicare la nivelul Uniunii și al statelor membre.

               (b)

               Lucrătorii sau reprezentanții acestora au dreptul de a fi informați și consultați în timp util cu privire la chestiuni relevante pentru ei, în special cu privire la transferul, restructurarea și fuziunea întreprinderilor și la concedierile colective.

               (c)

               Trebuie încurajat sprijinul pentru sporirea capacității partenerilor sociali de a promova dialogul social.

         9.   Echilibrul dintre viața profesională și cea personală

   Părinții și persoanele cu responsabilități de îngrijire au dreptul la un concediu adecvat, la forme de muncă flexibile și dreptul de acces la servicii de îngrijire. Femeile și bărbații au un drept egal de acces la concedii speciale în vederea îndeplinirii responsabilităților de îngrijire și trebuie încurajați să utilizeze aceste concedii în mod echilibrat.
   10.   Un mediu de lucru sănătos, sigur și adaptat și protecția datelor

               (a)

               Lucrătorii au dreptul la un nivel ridicat de protecție a sănătății și securității în muncă.

               (b)

               Lucrătorii au dreptul la un mediu de lucru adaptat la nevoile lor profesionale și care le permite să își prelungească participarea pe piața muncii.

               (c)

               Lucrătorii au dreptul la protecția datelor cu caracter personal în cadrul raporturilor de muncă.

         CAPITOLUL III

      Protecție și incluziune socială

   11.   Îngrijirea copilului și sprijin pentru copii

               (a)

               Copiii au dreptul la servicii de educație și de îngrijire a copiilor preșcolari de calitate și accesibile din punct de vedere financiar.

               (b)

               Copiii au dreptul la protecție împotriva sărăciei. Copiii care provin din medii defavorizate au dreptul la măsuri specifice de sporire a egalității de șanse.

         12.   Protecție socială

   Indiferent de tipul și de durata raportului de muncă, lucrătorii și, în condiții comparabile, persoanele care desfășoară activități independente au dreptul la o protecție socială adecvată.
   13.   Indemnizații de șomaj

   Șomerii au dreptul la un sprijin de activare adecvat din partea serviciilor publice de ocupare a forței de muncă în vederea (re)integrării pe piața muncii și la indemnizații de șomaj adecvate cu o durată rezonabilă, în concordanță cu cotizațiile plătite și cu normele naționale în materie de eligibilitate. Aceste indemnizații nu trebuie să constituie un factor de descurajare a reîncadrării rapide în muncă.
   14.   Venit minim

   Orice persoană care nu dispune de resurse suficiente are dreptul la un venit minim adecvat care să îi asigure un trai demn în toate etapele vieții și dreptul de acces efectiv la bunuri și servicii de facilitare. Pentru persoanele care pot lucra, venitul minim ar trebui să fie combinat cu stimulente în vederea (re)integrării pe piața muncii.
   15.   Prestații de bătrânețe și pensii

               (a)

               Lucrătorii pensionați și persoanele care desfășoară activități independente pensionate au dreptul la o pensie proporțională cu cotizațiile plătite și care să le asigure un venit adecvat. Bărbații și femeile trebuie să aibă șanse egale de dobândire a drepturilor de pensie.

               (b)

               Orice persoană în vârstă are dreptul la resurse care să îi asigure o viață demnă.

         16.   Asistență medicală

   Orice persoană are dreptul la un acces rapid la asistență medicală preventivă și curativă de bună calitate și accesibilă din punct de vedere financiar.
   17.   Incluziunea persoanelor cu handicap

   Persoanele cu handicap au dreptul la un sprijin pentru venit care să le asigure o viață demnă, la servicii care să le permită să participe pe piața muncii și în societate și la un mediu de lucru adaptat nevoilor lor.
   18.   Îngrijire pe termen lung

   Orice persoană are dreptul la servicii de îngrijire pe termen lung de bună calitate și accesibile din punct de vedere financiar, în special la servicii medicale la domiciliu și servicii comunitare.
   19.   Locuințe și asistență pentru persoanele fără adăpost

               (a)

               Trebuie asigurat accesul la locuințe sociale sau la o asistență pentru locuințe de bună calitate pentru persoanele aflate într-o situație dificilă.

               (b)

               Persoanele vulnerabile au dreptul la asistență și protecție adecvată împotriva evacuării forțate.

               (c)

               Persoanelor fără adăpost trebuie să li se ofere adăpost și servicii adecvate, pentru a promova incluziunea lor socială.

         20.   Accesul la servicii esențiale

   Orice persoană are dreptul de acces la servicii esențiale de bună calitate, inclusiv la apă, salubritate, energie, transporturi, servicii financiare și comunicații digitale. Pentru persoanele aflate într-o situație dificilă, trebuie să existe un sprijin pentru accesul la aceste servicii.

      Adoptată la Bruxelles, 26 aprilie 2017.

            Pentru Comisie

         Marianne THYSSEN

            Membru al Comisiei

      (1)  Rezoluția Parlamentului European din 19 ianuarie 2017 privind un pilon european al drepturilor sociale [2016/2095(INI)].

      (2)  Declarația de la Bratislava din 16 septembrie 2016.

      (3)  Declarația de la Roma din 25 martie 2017.

      (4)  Declarația comună a partenerilor sociali din 24 martie 2017.