               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 22.11.2017
            COM(2017) 770 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind politica economică a zonei euro
            {SWD(2017) 660 final}

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind politica economică a zonei euro

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136 coroborat cu articolul 121 alineatul (2),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice
                  2
               , în special articolul 6 alineatul (1),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului de politică economică,

               întrucât:

               (1)Expansiunea economică din zona euro continuă, ea devenind din ce în ce mai amplă la nivelul statelor membre. Redresarea este determinată tot mai mult de cererea internă, în condițiile în care consumul privat, principalul motor al creșterii economice și al investițiilor, se înscrie pe o traiectorie ascendentă. Ocuparea forței de muncă a continuat să crească pe parcursul anului 2016 și în prima jumătate a anului 2017. Rata șomajului a cunoscut o reducere semnificativă, deși ea continuă să fie mai ridicată decât în 2008. Redresarea din interiorul zonei euro este, cu toate acestea, caracterizată de câteva trăsături atipice: inflație de bază și creșteri salariale modeste care nu reflectă ameliorările constate pe piața muncii pe baza indicatorilor standard ai acestei piețe, un excedent de cont curent important și un deficit persistent, deși în scădere, la nivelul investițiilor. În particular, creșterile salariale modeste par să se datoreze, cel mai probabil, subutilizării forței de muncă în unele economii, așteptărilor legate de o rată redusă a inflației, care alimentează negocierile salariale și unei creșteri slabe a productivității. Venitul real pe gospodărie a crescut, dar el rămâne sub nivelurile din 2008 în multe țări. Divergențele dintre țările din zona euro în ceea ce privește PIB-ul pe cap de locuitor și rata șomajului persistă. Ratele șomajului de lungă durată și ratele șomajului în rândul tinerilor rămân în continuare ridicate, în timp ce sărăcia, excluziunea socială și inegalitatea rămân o preocupare serioasă în mai multe state membre.

               (2)În general, pe baza lecturii indicatorilor economici pentru zona euro, pare oportun să se sprijine în continuare cererea, investițiile și creșterea salariilor fără riscul declanșării unor presiuni inflaționiste, promovând totodată reechilibrarea internă și externă și convergența economică și socială. În același timp, trebuie monitorizate îndeaproape semnele unor noi dezechilibre emergente, cum este cazul pieței locuințelor din unele state membre
                  3
               .

               (3)În zona euro persistă dezechilibre semnificative. Deși țările debitori neți au înregistrat progrese importante în corectarea balanței lor de plăți externe, în unele țări creditoare continuă să existe mari excedente de cont curent, ceea ce reflectă o scădere a cererii agregate. În 2016, acestea au generat în zona euro un excedent de 3,3 % din PIB, care se preconizează că va scădea la 2,9 % din PIB în 2019. Pozițiile investiționale internaționale nete ale celor mai îndatorate state membre s-au îmbunătățit într-un ritm lent, fiind încă necesare eforturi susținute de reechilibrare. Țările care au avut deficite mari de cont curent pentru o perioadă lungă de timp continuă să aibă poziții investiționale internaționale nete negative considerabile, care sunt în general asociate cu niveluri ridicate ale datoriei publice sau private și constituie o vulnerabilitate. În același timp, sunt necesare eforturi și în țările care înregistrează excedente importante de cont curent, pentru a sprijini cererea internă și, prin urmare, reechilibrarea zonei euro.

               (4)Creșterea salariilor contribuie la redresarea economică în zona euro prin sprijinirea cererii globale; de asemenea, ea reduce inegalitățile și asigură un nivel de trai ridicat în zonă. Existența unor mecanisme eficiente de stabilire a salariilor ar trebui să asigure o diferențiere a salariilor în funcție de condițiile specifice fiecărei țări și ținând cont în mod corespunzător de evoluțiile la nivelul productivității. Implementarea în toate țările a unor reforme structurale care sporesc productivitatea, îmbunătățirea calității și a structurii cheltuielilor publice pentru a sprijini investițiile, promovarea creșterii salariilor și a unei dinamici mai puternice a cererii în țările creditori neți, precum și existența în țările debitori neți a unor măsuri de implementare vizând limitarea creșterii costurilor unitare ale muncii ar contribui la accelerarea procesului de reechilibrare în zona euro.

               (5)Coerența și echilibrul mixului general de politici macroeconomice din zona euro, inclusiv în ceea ce privește politicile monetară, fiscală și structurală, sunt esențiale pentru a asigura o redresare economică mai puternică și mai sustenabilă. În ultimii ani, acest mix de politici a înclinat spre politica monetară, care a recurs la instrumente noi și neconvenționale pentru a atinge obiectivul de inflație pe termen mediu al BCE, sprijinind astfel creșterea economică și crearea de locuri de muncă. BCE a anunțat că va începe o recalibrare a achizițiilor sale de active începând din ianuarie 2018. În acest sens, este nevoie de susținere din partea altor politici, în statele membre care dispun de marjă de manevră pentru acțiunea politică.

               (6)O coordonare solidă a politicilor bugetare naționale, bazată pe norme comune, este esențială pentru atingerea unei orientări bugetare agregate adecvate în zona euro și pentru buna funcționare a uniunii monetare. Normele bugetare comune vizează asigurarea sustenabilității datoriei la nivel național, oferind totodată o marjă pentru stabilizarea macroeconomică. Prin urmare, orientarea bugetară a statelor membre și, la nivel global, a zonei euro trebuie să echilibreze obiectivul de asigurare a sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice naționale și obiectivul de stabilizare macroeconomică pe termen scurt, atât la nivelul statelor membre, cât și la nivelul zonei euro. Având în vedere actuala redresare economică din zona euro, caracterizată de anumite trăsături atipice, precum și datoriile moștenite în urma crizei și recalibrarea preconizată a achizițiilor de active de către BCE, pare adecvată o orientare bugetară în general neutră la nivel global în zona euro. Este necesară o diferențiere adecvată a eforturilor bugetare în statele membre ale zonei euro, luându-se în considerare marja de manevră bugetară și efectele de propagare de la o țară la alta.

               (7)O îmbunătățire decisivă a structurii și a gestionării bugetelor naționale, deopotrivă în ceea ce privește veniturile și în ceea ce privește cheltuielile – de exemplu prin transferarea resurselor către investiții tangibile și intangibile – ar spori impactul bugetelor publice asupra cererii pe termen scurt și ar conduce la o creștere a productivității pe termen lung. Îmbunătățirile la nivelul funcționării cadrelor bugetare naționale și reexaminările bine gestionate ale cheltuielilor sprijină urmărirea unor politici bugetare credibile și favorabile creșterii economice.

               (8)O structură a impozitării bine concepută este esențială pentru a promova creșterea economică și ocuparea forței de muncă, precum și pentru a contribui la reducerea inegalităților. Simplificarea sistemelor fiscale și combaterea fraudei fiscale, a evaziunii fiscale și a evitării obligațiilor fiscale sunt esențiale pentru ca sistemele fiscale să devină mai eficiente și mai echitabile. Acest lucru permite eliberarea de resurse în beneficiul investițiilor publice, al educației și al asistenței medicale și contribuie la sprijinirea investițiilor, a ocupării forței de muncă și a sporirii echității sociale. În particular, măsurile de combatere a planificării fiscale agresive (Aggressive Tax Planning, ATP) sunt esențiale pentru a asigura veniturile statului, a împiedica denaturarea concurenței între societăți, a păstra coeziunea socială și a combate adâncirea inegalităților. Baza fiscală consolidată comună a societăților (Common Consolidated Corporate Tax Base, CCCTB) ar putea reprezenta un alt instrument puternic de combatere a practicilor de evitare a obligațiilor fiscale, ea îmbunătățind în același timp piața unică pentru întreprinderi.

               (9)Caracteristicile structurale și instituționale ale piețelor muncii și produselor, precum și buna funcționare a administrațiilor publice sunt factori determinanți importanți atât pentru reziliența economică, cât și pentru convergența ciclică, reală și socială în toate statele membre ale zonei euro. Existența unor structuri economice reziliente nu permite șocurilor să producă efecte semnificative și de lungă durată asupra veniturilor și a ocupării forței de muncă la nivelul statelor membre și al zonei euro. Astfel, aceste structuri reduc fluctuațiile economice și oferă un mediu favorabil unei creșteri durabile și incluzive. O mai bună coordonare a implementării reformelor structurale, în particular a celor prevăzute în recomandările specifice fiecărei țări, poate să creeze efecte de propagare pozitive în statele membre și să consolideze efectele pozitive ale acestora.

               (10)Existența unor piețe ale muncii și a unor sisteme de protecție socială funcționale este un fundament important pentru o creștere economică incluzivă, reducerea inegalităților și reziliența economiilor naționale și a zonei euro în ansamblul său. Cu scopul de a obține o convergență ascendentă în acest domeniu, Pilonul european al drepturilor sociale stabilește 20 de principii esențiale, care se încadrează în trei mari capitole: (i) egalitatea de șanse și accesul pe piața muncii; (ii) condiții de muncă echitabile; (iii) protecție și incluziune socială.

               (11)Deși s-au înregistrat progrese la nivelul reformelor destinate să amelioreze capacitatea de adaptare a piețelor muncii, în întreaga zonă euro persistă diferențe semnificative, care continuă să pună în pericol buna funcționare a acesteia. Existența în domeniul pieței muncii a unor politici bine concepute și pe deplin integrate cu sistemele de protecție socială poate să sprijine tranzițiile și reintegrarea pe piața muncii, să reducă fragmentarea pieței muncii, să asigure o stabilizare automată eficace și să promoveze echitatea socială. Existența unor formule bine concepute de organizare a timpului de lucru poate contribui la atenuarea șocurilor. Activarea eficace și în timp util a șomerilor care pot participa la piața muncii poate fi realizată prin furnizarea de asistență personalizată în scopul căutării unui loc de muncă, al formării profesionale și al recalificării, protejându-i în același timp pe cei incapabili să participe. Noile forme de ocupare a forței de muncă și noile tipuri de contracte emergente aduc cu sine provocări legate de siguranța locului de muncă și de protecția socială. În acest context, este necesar ca legislația privind protecția locurilor de muncă să asigure condiții de muncă echitabile și decente pentru toți lucrătorii.

               (12)Existența unor sisteme eficace de protecție socială este esențială pentru a promova piețe de muncă incluzive, precum și pentru a asigura un sprijin adecvat pentru venituri și un sprijin social adecvat prin accesul la servicii de calitate. Reformele în domeniul pensiilor și politicile de stabilire a unui echilibru între viața profesională și cea privată sunt și ele esențiale pentru a promova participarea pe piața muncii. Restricțiile inutile care afectează mobilitatea profesională, sectorială și geografică a lucrătorilor, existente în cadrul sistemelor de ocupare a forței de muncă și al sistemelor de protecție socială, ar trebui să fie eliminate.

               (13)Accesul la o educație și o formare de înaltă calitate este vital pentru a asigura egalitatea de șanse și a elimina necorelările în materie de competențe. Investițiile adecvate în capitalul uman, realizate prin intermediul unor sisteme de educație și formare care ameliorează învățarea pe tot parcursul vieții și asigură corelarea dintre nivelurile de calificare și necesitățile prezente și viitoare ale pieței muncii, joacă un rol esențial în îmbunătățirea pe termen lung a capacității de ajustare și a convergenței reale a economiei. Pe lângă faptul că asigură incluziunea socială și mobilitatea, investițiile în competențe pot, la rândul lor, să stimuleze inovarea și să mărească productivitatea și competitivitatea.

               (14)Reformele de pe piața produselor care au ca rezultat o creștere a concurenței, precum și reformele care îmbunătățesc mediul comercial și calitatea instituțiilor (inclusiv existența unui sistem judiciar eficace, care facilitează respectarea contractelor) stimulează reziliența economică a statelor membre și a zonei euro în ansamblul său. O mai bună integrare pe piața unică s-a dovedit a fi un important motor al creșterii economice și al convergenței între statele membre. Piața unică dispune încă de un potențial neexploatat considerabil și sunt necesare progrese semnificativ în vederea finalizării acesteia. Piața unică a serviciilor (inclusiv a celor financiare, a comerțului digital, a energiei și a transporturilor) reprezintă principala provocare a prezentului. Cu toate acestea, ar trebui acordată atenție și pieței bunurilor pentru a se evita o potențială fragmentare a pieței. Piața unică digitală ar trebui să contribuie la desăvârșirea mediului juridic pentru a accelera digitalizarea activităților economice, ca pas necesar pentru sporirea performanței piețelor de produse și a competitivității globale.

               (15)Deși robustețea globală a sectorului bancar din zona euro s-a mărit după încheierea crizei, iar creditarea bancară a început să crească din nou, vulnerabilitățile persistă și ele trebuie abordate. Băncile și, în special, instituțiile mici și mijlocii se confruntă cu o rentabilitate redusă. Costurile de adaptare a modelelor comerciale ale băncilor, mediul caracterizat de rate scăzute ale dobânzilor și creșterea concurenței din partea altor forme de finanțare continuă să exercite presiuni asupra rentabilității băncilor. Prin urmare, modelele comerciale trebuie să se adapteze în continuare pentru a deveni sustenabile pe termen lung. Procentul creditelor neperformante fie s-a stabilizat, fie prezintă o tendință descendentă în aproape toate statele membre cele mai afectate din zona euro, dar progresele rămân lente. Procentul ridicat al creditelor neperformante afectează atât capacitatea băncilor de a împrumuta bani, cât și transmiterea politicii monetare și capacitatea de ajustare economică. Acesta reprezintă de asemenea o sursă de vulnerabilitate pentru sistemul bancar în ansamblul său. Pe baza Planului de acțiune pentru abordarea creditelor neperformante, convenit de Consiliu în iulie 2017, și așa cum a anunțat în Comunicarea sa privind uniunea bancară din 11 octombrie 2017, Comisia lucrează în prezent la elaborarea unui pachet cuprinzător de măsuri vizând reducerea creditelor neperformante până în 2018.

               (16)Consolidarea arhitecturii instituționale a UEM necesită, în mod prioritar, finalizarea uniunii bancare și realizarea de noi progrese în ceea ce privește uniunea piețelor de capital. Edificarea uniunii bancare a înregistrat progrese semnificative, dar ea nu este încă finalizată. Recenta comunicare a Comisiei privind finalizarea uniunii bancare încearcă să propună o cale de urmat pentru ajungerea la un acord privind modalitatea de finalizare a uniunii bancare, pe baza angajamentelor existente ale Consiliului. Absența unui sistem comun de asigurare a depozitelor și a unui mecanism comun de protecție pentru Fondul unic de rezoluție limitează capacitatea uniunii bancare de a rupe legătura dintre bănci și piețele obligațiunilor suverane. Trebuie continuate eforturile de a reduce și mai mult riscurile și de a îmbunătăți gestionarea acestora în cadrul băncilor. În acest context, este deosebit de importantă o acțiune rapidă în direcția unui acord privind pachetul normativ propus de Comisie în noiembrie 2016, precum și realizarea de noi progrese în ceea ce privește reducerea creditelor neperformante și sprijinul acordat băncilor pentru diversificarea investițiilor acestora în obligațiunile suverane.

               (17)Cartea albă a Comisiei privind viitorul Europei a marcat începutul unui proces de reflecție în cadrul căruia UE27 trebuie să decidă cu privire la viitorul Uniunii, prezentând posibile scenarii. Comisia a furnizat totodată o serie de alte documente de reflecție, cum ar fi Documentul de reflecție privind aprofundarea UEM, care a oferit o viziune de ansamblu privind finalizarea UEM, cu o etapizare clară a acțiunilor care trebuie întreprinse pentru a finaliza arhitectura acesteia. Discursul din 2017 privind Starea Uniunii a identificat elementele-cheie pentru a impulsiona pe mai departe agenda UEM, iar Comisia a făcut propuneri relevante în toamna anului 2017.

               RECOMANDĂ statelor membre din zona euro să acționeze, individual și colectiv, în cadrul Eurogrupului în perioada 2018-2019, astfel încât:

               1.să urmărească politici care sprijină o creștere durabilă și incluzivă și care sporesc reziliența, reechilibrarea și convergența; să facă progrese semnificative în direcția finalizării pieței unice, în special în sectorul serviciilor, inclusiv în sectorul financiar, al comerțului digital, al energiei și al transporturilor. Având în vedere condițiile ciclice pozitiv, toate statele membre ar trebui să acorde prioritate reformelor care sporesc productivitatea și potențialul de creștere, îmbunătățesc mediul instituțional și cel comercial, elimină blocajele din sectorul investițiilor, sprijină crearea de locuri de muncă de calitate și reduc inegalitățile. Statele membre cu deficite de cont curent sau cu datorii externe ridicate ar trebui, de asemenea, să vizeze limitarea creșterii costului unitar al muncii. Statele membre cu excedente mari ale contului curent ar trebui, în plus, să promoveze creșterea salariilor și să implementeze cu prioritate măsuri de încurajare a investițiilor, sprijinire a cererii interne și facilitare a reechilibrării în zona euro;

               2.să vizeze o orientare fiscală în general neutră la nivel agregat pentru zona euro, precum și un mix echilibrat de politici. Politicile bugetare ar trebui să creeze echilibrul adecvat între asigurarea sustenabilității finanțelor publice – în special prin reducerea ratelor datoriei dacă acestea sunt ridicate – și sprijinirea redresării economice. Asigurând, pe de o parte, funcționarea eficace a cadrelor bugetare naționale, statele membre ar trebui totodată să aplice politici bugetare în respectul PSC, care să vizeze susținerea investițiilor și îmbunătățirea calității și a structurii finanțelor publice, inclusiv prin recurgerea la reexaminarea cheltuielilor și prin adoptarea unor structuri fiscale echitabile și favorabile creșterii economice. Statele membre ar trebui să adopte și să pună în aplicare măsuri destinate să reducă tendința de favorizare a îndatorării în cadrul sistemului de impozitare și să combată planificarea fiscală agresivă pentru a asigura condiții de concurență echitabile, a asigura tratamentul echitabil al contribuabililor și a proteja finanțele publice și stabilitatea în zona euro. Aceasta include continuarea eforturilor în direcția realizării Bazei fiscale consolidate comune a societăților (CCCTB);

               3.să implementeze reforme care, pe de o parte, promovează crearea de locuri de muncă de calitate, egalitatea de șanse și accesul la piața muncii, precum și condițiile de lucru echitabile, iar pe de altă parte sprijină protecția și incluziunea socială. Reformele ar trebui să vizeze atingerea următoarelor obiective: (i) contracte de muncă flexibile și fiabile, combinate cu un sprijin adecvat pe durata tranzițiilor și evitarea segmentării pieței muncii; (ii) sisteme de educație și formare pe tot parcursul vieții de calitate și eficiente, care să vizeze corelarea competențelor cu nevoile pieței muncii; (iii) politici active și eficace în domeniul pieței muncii, care să promoveze participarea la piața muncii; (iv) sisteme de protecție socială sustenabile și adecvate, care să răspundă noilor tipuri de ocupare a forței de muncă și de relații de muncă; (v) o mobilitate fluidă a forței de muncă la nivelul locurilor de muncă, al sectoarelor și al regiunilor; (vi) un dialog social eficace și negocierea salariilor la nivelul corespunzător; (vii) reducerea impozitării muncii, în special pentru veniturile mici și pentru cea de-a doua sursă de venit;

               4.în conformitate cu Foaia de parcurs a Consiliului (ECOFIN) din iunie 2016, să continue eforturile în direcția finalizării uniunii bancare în ceea ce privește reducerea și partajarea riscurilor, inclusiv prin instituirea unui Sistem european de asigurare a depozitelor, făcând operațional mecanismul de sprijin comun pentru Fondul unic de rezoluție și consolidând cadrul european de supraveghere pentru a preveni acumularea de riscuri; să ia măsuri pentru a accelera în mod concret reducerea nivelurilor creditelor neperformante pe baza planului de acțiune convenit al Consiliului (ECOFIN) și să promoveze reducerea ordonată a gradului de îndatorare în statele membre cu niveluri ridicate ale datoriei private; să consolideze integrarea și dezvoltarea piețelor de capital din UE, pentru a sprijini creșterea economică în economia reală, asigurând în același timp stabilitatea pieței financiare;

               5.să facă progrese rapide cu privire la finalizarea uniunii economice și monetare, în special pe baza inițiativelor Comisiei lansate în toamna anului 2017, cu respectarea deplină a pieței interne a Uniunii și într-un mod deschis și transparent față de statele membre care nu fac parte din zona euro.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)

                        JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

                     (3)

                        A se vedea Raportul privind mecanismul de alertă 2018.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles,4.1.2018
            COM(2017) 812 final
            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a deschiderii negocierilor cu privire la un instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării privind conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL RECOMANDĂRII

               •Motivele și obiectivele recomandării

                  Adunarea Generală a ONU, în rezoluția sa 68/70, punctul 198, a cerut grupului de lucru ad-hoc deschis și informal al ONU să studieze aspectele legate de conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale (denumit în continuare „Grupul de lucru BBNJ al ONU”) pentru a formula recomandări cu privire la domeniul de aplicare, parametrii și fezabilitatea unui instrument internațional în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării.

                  Bazându-se pe lucrările sale care au debutat în 2006, Grupul de lucru BBNJ al ONU a adoptat recomandări în cadrul ultimei sale reuniuni din ianuarie 2015, în care s-a subliniat necesitatea unui regim global cuprinzător care să abordeze mai bine conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale, prin elaborarea unui instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării privind conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale (denumit în continuare „instrumentul”).

                  Prin Rezoluția 69/292 a Adunării Generale a ONU, adoptată la 19 iunie 2015, s-a instituit un comitet de pregătire, deschis tuturor statelor membre ale Organizației Națiunilor Unite, membrilor agențiilor specializate și părților la Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării, pentru a face recomandări concrete Adunării Generale privind elementele unui proiect de text al instrumentului. În rezoluție se precizează, de asemenea, că Adunarea Generală a ONU ar trebui să decidă cu privire la convocarea unei conferințe interguvernamentale pentru negocierea unui astfel de instrument, precum și cu privire la data începerii ei, ținând seama de raportul comitetului de pregătire, înainte de încheierea celei de a 72-a sesiuni ale sale.

                  În martie 2016, Consiliul a decis să autorizeze Comisia să negocieze, în numele Uniunii (Decizia 6862/16 din 15 martie 2016), aspectele care intră în sfera de competență a Uniunii și în privința cărora Uniunea a adoptat norme, cu privire la elementele unui proiect de text al instrumentului. Respectiva autorizație de negociere și directivele asociate au fost, în mod explicit, limitate la reuniunile comitetului de pregătire.

                  Comitetul de pregătire a organizat patru sesiuni în 2016 și 2017, ultima dintre ele derulându-se în perioada 10-21 iulie 2017. Negocierile din cadrul celor patru sesiuni ale comitetului de pregătire au abordat aspectele identificate în recomandările formulate de grupul de lucru BBNJ în reuniunea sa din 2011, și anume: resursele genetice marine, inclusiv chestiunile privind partajarea beneficiilor; măsuri cum ar fi instrumente de gestionare bazate pe zone, inclusiv zonele marine protejate; evaluări ale impactului asupra mediului; consolidarea capacității și transferul tehnologiei marine, dar și aspecte transversale mai generale, inclusiv principiile, procedurile de luare a deciziilor și de soluționare a litigiilor, relația cu alte instrumente, participarea etc. La 21 iulie 2017, au fost adoptate prin consens recomandări finale (care sunt incluse în raportul comitetului de pregătire -

                     http://www.un.org/depts/los/biodiversity/prepcom_files/Procedural_report_of_BBNJ_PrepCom.pdf

                  ). Printre altele, comitetul de pregătire a recomandat Adunării generale a ONU să ia o decizie privind convocarea conferinței interguvernamentale cât mai curând posibil pentru elaborarea textului instrumentului.

                  Este posibil ca Adunarea Generală a ONU să ia decizia de convocare a conferinței interguvernamentale până la sfârșitul anului 2017. Prin urmare, conferința interguvernamentală își va putea începe lucrările și va organiza prima reuniune în primul semestru al anului 2018.

                  În calitate de parte la Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării și de principal susținător al necesității unui astfel de instrument de la începerea discuțiilor din cadrul ONU în 2006, UE ar trebui să continue să participe în mod activ la acest proces în cadrul ONU, contribuind astfel la o mai bună conservare și utilizare durabilă a resurselor biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale, în contextul cadrului juridic reprezentat de Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării. UE ar trebui, de asemenea, să se asigure că sunt incluse dispoziții care să îi permită să devină parte la acest instrument.

               •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat

                  Comisia ar trebui să se asigure că negocierile privind textul viitorului instrument sunt în deplină concordanță cu normele și politicile relevante ale Uniunii din domeniile care vor fi vizate de acesta (politica de mediu, politica în domeniul transportului maritim, politica comună în domeniul pescuitului, politica privind piața internă, politica comercială comună, politica în domeniul cercetării și al dezvoltării tehnologice, politica în domeniul climei și alte politici relevante) și cu acordurile bilaterale și multilaterale relevante la care Uniunea este deja parte.

                  Având în vedere că instrumentul va fi un acord de punere în aplicare a Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării, iar Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării face deja parte din acquis-ul Uniunii, Comisia va trebui să se asigure că dispozițiile și echilibrul dintre drepturile și obligațiile consacrate în Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării și reflectate în acquis-ul Uniunii sunt pe deplin respectate și că rezultatul negocierilor este în deplină concordanță cu Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării.

               2.ELEMENTELE JURIDICE ALE RECOMANDĂRII

                  Obiectivul prezentei recomandări este de a obține din partea Consiliului autorizarea necesară pentru ca Comisia să poată negocia viitorul instrument în numele UE. Temeiul juridic în baza căruia Consiliul poate să autorizeze deschiderea negocierilor este articolul 218 alineatele (3) și (4) din TFUE.

               3.REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE TERȚE INTERESATE

                  Părțile interesate nu au fost consultate pentru elaborarea proiectului de recomandare.

                  În conformitate cu prevederile rezoluției 69/292 a Adunării Generale a ONU, decizia privind conferința interguvernamentală urma să fie luată de Adunarea Generală a ONU până în septembrie 2018. Totuși, s-a luat hotărârea de a accelera lucrările ONU în vederea organizării conferinței interguvernamentale în cel mai scurt timp posibil, cu o primă reuniune deja în 2018, menținându-se astfel dinamica discuțiilor. Este necesar să se adopte directivele de negociere înainte de începerea conferinței; din acest motiv, nu a fost posibil să se organizeze o consultare publică și nici să se publice o foaie de parcurs pentru feedback din partea părților interesate și a cetățenilor, în conformitate cu practica consacrată.

                  În fapt, UE este angajată deja în acest proces politic de mai mulți ani și au avut loc consultări periodice cu părțile interesate relevante, în special cu organizațiile societății civile și cu alte organizații reprezentate în contextul ONU.

                  Implicarea și feedbackul părților interesate vor fi avute în vedere, de asemenea, pe tot parcursul procesului de negociere, atunci când vor fi necesare mai multe poziții de negociere concrete (pe fond) și va fi nevoie să se garanteze că pozițiile de negociere sunt alimentate cu informații și puncte de vedere ale părților interesate.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a deschiderii negocierilor cu privire la un instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării privind conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatele (3) și (4),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1) Uniunea a ratificat Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării prin Decizia 98/392/CE a Consiliului din 23.3.1998
                  1
               , fiind, până în prezent, singura organizație internațională care este parte la această convenție în sensul articolului 305 alineatul (1) litera (f) și al articolului 1 din anexa IX la Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării.

               (2) În calitate de parte la Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării, Uniunea a participat în cadrul grupului de lucru ad-hoc, deschis și informal al ONU, care s-a reunit între 2006 și 2015, la studierea aspectelor legate de conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine a zonelor din afara jurisdicției naționale; de asemenea, Uniunea a participat la cele patru sesiuni, în 2016 și 2017, ale comitetului de pregătire care a fost mandatat să facă recomandări concrete adresate Adunării Generale privind elementele unui viitor instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării privind conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale (denumit în continuare „instrumentul”).

               (3) Comitetul de pregătire a adoptat raportul său la 21 iulie 2017 și a recomandat Adunării Generale să ia în considerare elementele conținute în recomandarea sa și să ia o decizie, cât mai curând posibil, cu privire la convocarea unei conferințe interguvernamentale, sub auspiciile Organizației Națiunilor Unite, pentru a analiza recomandările comitetului de pregătire și a elabora textul unui instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării.

               (4) Pe baza acestor recomandări, Adunarea Generală a ONU a decis la [...] să convoace o conferință interguvernamentală pentru a elabora textul unui instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării privind conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale.

               (5) Uniunea, ca parte la Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării, ar trebui să participe pe deplin la negocierile privind instrumentul,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Comisia este autorizată să negocieze, în numele Uniunii, un instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării privind conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale.

               Articolul 2

               Directivele de negociere sunt prevăzute în anexă.

               Articolul 3

               Aceste negocieri se desfășoară în consultare cu comitetul special care urmează să fie numit de către Consiliu.

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 179, 23.6.1998.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles,4.1.2018
            COM(2017) 812 final
            ANEXĂ
            la
            Recomandarea de DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a deschiderii negocierilor cu privire la un instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării privind conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale

               ANEXĂ

               DIRECTIVE DE NEGOCIERE

               1. Principii

               În cadrul negocierii unui instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării privind conservarea și utilizarea durabilă a biodiversității marine în zonele din afara jurisdicției naționale (denumit în continuare „instrumentul”), Comisia va urmări să se asigure că:

               -
                     dispozițiile instrumentului sunt conforme cu dreptul internațional și în special cu dispozițiile Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării și că echilibrul dintre drepturile și obligațiile consacrate în Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării nu este subminat de viitorul instrument;

               -
                     dispozițiile instrumentului sunt conforme cu legislația relevantă a Uniunii și cu acordurile bilaterale și multilaterale relevante la care Uniunea este parte.

               Comisia se asigură că negocierile se desfășoară în consultare cu comitetul special, care se reunește la Bruxelles sau la fața locului. Comisia raportează periodic Consiliului cu privire la rezultatele negocierilor.

               2. Orientări

               2.1. Comisia va urmări să se asigure că:

               ·sfera negocierilor acoperă, sub forma unui pachet, elementele specificate în Rezoluția [...];

               ·normele de procedură pentru desfășurarea negocierilor în cadrul conferinței interguvernamentale permit participarea deplină a UE la negocieri și sunt în concordanță cu practica anterioară pentru negocierea acordurilor de punere în aplicare a Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării;

               ·instrumentul prevede un cadru eficient pentru conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale;

               ·instrumentul este conceput să pună în aplicare, să consolideze și să elaboreze o serie de obligații deja prevăzute în Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării, acordând atenția cuvenită drepturilor și libertăților prevăzute în convenția respectivă;

               ·instrumentul prevede obligația expresă ca statele să coopereze, atât în mod individual, cât și prin intermediul organizațiilor internaționale și regionale competente și al înțelegerilor, în vederea conservării și utilizării durabile a diversității biologice marine în zonele din afara jurisdicției naționale;

               ·instrumentul nu aduce atingere instrumentelor și cadrelor juridice existente sau organismelor mondiale, regionale și sectoriale competente și nici nu prejudiciază drepturile și obligațiile care decurg din acestea.

               ·instrumentul respectă mandatele organismelor mondiale, regionale și sectoriale competente, vizează realizarea de sinergii și evită suprapunerea cu activitățile lor;

               ·instrumentul nu aduce atingere drepturilor și obligațiilor părților la Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării, nici dreptului acestora la zone maritime în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării.

               ·instrumentul conține dispoziții adecvate care să îi permită Uniunii să devină parte și să participe pe deplin în cadrul proceselor decizionale care urmează a fi stabilite în instrument, în conformitate cu articolul 305 și cu anexa IX la Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării.

               2.2. În special, Comisia va urmări să se asigure că instrumentul include sau reflectă, printre altele, următoarele:

               a) Aspecte transversale

               ·principii generale de bună guvernanță, cum ar fi: protecția și conservarea mediului marin, cooperarea internațională, utilizarea unei abordări bazate pe știință, abordarea ecosistemică, principiul precauției, principiul „poluatorul plătește”, utilizarea durabilă și echitabilă a resurselor marine, accesul publicului la informații, procesele decizionale transparente și deschise și responsabilitatea statelor în calitate de responsabili ai mediului marin la nivel mondial;

               ·un cadru și o serie de mecanisme adecvate și eficiente din punctul de vedere al costurilor, fie noi, fie deja existente, inclusiv în scopul consolidării cooperării și al coordonării cu și între organismele competente existente la nivel mondial, regional și sectorial, în special cele mandatate să reglementeze activități în zonele din afara jurisdicției naționale sau să protejeze mediul marin în acele zone;

               ·mecanisme adecvate pentru a asigura conformitatea cu dispozițiile de fond ale instrumentului;

               ·mecanisme adecvate pentru soluționarea litigiilor în conformitate cu Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării.

               b) Resursele genetice marine, inclusiv chestiunile privind partajarea beneficiilor

               Comisia va urmări să se asigure că instrumentul promovează conservarea și utilizarea durabilă a resurselor genetice marine care provin din zone din afara jurisdicției naționale. În special, instrumentul ar trebui:

               ·să permită un acces rațional din punct de vedere ecologic la resursele genetice, într-un mod conform cu conservarea și utilizarea lor durabilă, și să nu restricționeze în mod nejustificat libertatea cercetării științifice marine, astfel cum este consacrată în Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării;

               ·să fie conceput astfel încât să nu reglementeze aspecte legate de drepturile de proprietate intelectuală sau alte aspecte conexe;

               ·să asigure securitatea juridică pentru utilizatorii resurselor genetice marine și să încurajeze inovațiile din domeniul biotehnologiei care nu sunt dăunătoare pentru biodiversitate;

               ·să îmbunătățească transparența și disponibilitatea informațiilor privind resursele genetice originare din zone aflate în afara jurisdicției naționale;

               ·să abordeze chestiunile privind partajarea beneficiilor care decurg din utilizarea resurselor genetice marine din zonele aflate în afara jurisdicției naționale.

               c) Măsuri cum ar fi instrumente de gestionare bazate pe zone, inclusiv zonele marine protejate

               Comisia va urmări să se asigure că instrumentul prevede, printre altele, proceduri/mecanisme pentru:

               ·identificarea, desemnarea și stabilirea zonelor marine protejate recunoscute la nivel mondial, inclusiv a criteriilor relevante bazate pe cele mai bune informații științifice disponibile; stabilirea unor obiective ample de conservare și gestionare pentru zonele desemnate; monitorizarea și supravegherea activităților care vizează realizarea obiectivelor de conservare și gestionare;

               ·recunoașterea globală a instrumentelor de gestionare bazate pe zone, stabilite de către organizațiile și convențiile regionale relevante care îndeplinesc criteriile adoptate;

               Prin urmare, Comisia va urmări să se asigure că instrumentul contribuie la punerea în aplicare a angajamentelor internaționale ale Uniunii legate de crearea unei rețele globale de sisteme ale zonelor protejate gestionate în mod eficient și echitabil, reprezentative din punct de vedere ecologic și bine conectate, precum și a altor măsuri eficace de conservare bazate pe zone.

               d) Evaluări ale impactului asupra mediului

               Comisia va urmări să se asigure că instrumentul facilitează evaluarea impacturilor cumulative ale diferitelor activități care se desfășoară în aceeași zonă, în vederea prevenirii efectelor negative asupra biodiversității marine, inclusiv din activități noi și emergente și, de asemenea, ținând cont în mod corespunzător de starea actuală a mediului, precum și de efectele cumulative ale altor amenințări, cum ar fi schimbările climatice. În special, Comisia va urmări să se asigure că instrumentul clarifică, consolidează și elaborează obligațiile în temeiul articolului 206 din Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării, astfel încât:

               ·efectele individuale și cumulative asupra mediului ale activităților aflate sub jurisdicția sau sub controlul statelor părți care pot cauza poluarea substanțială a mediului marin sau modificări dăunătoare și semnificative pentru mediul marin („efecte dăunătoare”), inclusiv pentru biodiversitatea marină, în zonele din afara jurisdicției naționale sunt evaluate în mod corespunzător prin intermediul unor evaluări ale impactului asupra mediului și evaluări strategice de mediu, după caz și

               ·orice astfel de efecte dăunătoare sunt identificate și luate în considerare în orice proces de luare a deciziilor, iar aceste activități sunt în conformitate cu obligațiile statelor, asumate în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării, de a proteja și conserva mediul marin, inclusiv prin adoptarea de măsuri adecvate pentru a preveni și a atenua orice astfel de efecte dăunătoare.

               e) Consolidarea capacității și transferul tehnologiei marine

               Comisia va urmări să se asigure că instrumentul:

               ·include dispoziții, în conformitate cu Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării, pentru consolidarea capacității și transferul tehnologiei marine pentru conservarea și utilizarea durabilă a biodiversității marine în zonele din afara jurisdicției naționale;

               ·facilitează cooperarea internațională privind consolidarea capacității și transferul tehnologiei marine în vederea atingerii obiectivelor și cerințelor din Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării pentru conservarea și utilizarea durabilă a biodiversității marine în zonele din afara jurisdicției naționale.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.4.2018
            COM(2018) 240 final
            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene în vederea încheierii unui acord de parteneriat și a unui protocol în domeniul pescuitului sustenabil cu Republica Madagascar
            {SWD(2018) 143 final}{SWD(2018) 144 final}

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL RECOMANDĂRII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Comisia propune negocierea unui nou acord de parteneriat și a unui protocol în domeniul pescuitului sustenabil cu Republica Madagascar, care să răspundă necesităților flotei Uniunii și să respecte atât dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 1380/2013 privind politica comună în domeniul pescuitului (PCP), cât și Concluziile Consiliului din 19 martie 2012 cu privire la o comunicare a Comisiei privind dimensiunea externă a politicii comune în domeniul pescuitului.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică

                  Actualul Acord de parteneriat în domeniul pescuitului (APP) dintre Uniunea Europeană și Madagascar a fost încheiat la 1 ianuarie 2007
                     1
                  . În prezent se propune negocierea unui nou acord de parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil pentru a integra unele dintre dispozițiile incluse în Regulamentul (UE) nr. 1380/2013
                     2
                  , care nu sunt acoperite de actualul APP. Actualul protocol
                     3
                   pe 4 ani la APP a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2015 și va expira la 31 decembrie 2018. El stabilește posibilitățile de pescuit acordate flotei Uniunii și contribuția financiară corespunzătoare plătită de Uniune și de armatori. Contribuția financiară publică anuală pe care UE o datorează Madagascarului se ridică la 1 487 500 EUR
                     4
                  , din care 700 000 EUR sunt alocați pentru sprijin sectorial.

               APP cu Madagascar prevede posibilități de pescuit care vizează tonul și speciile mari migratoare pentru navele din UE aparținând patru state membre (Spania, Franța, Portugalia și Italia). Uniunea Europeană dispune deja de o rețea dezvoltată de acorduri bilaterale de parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil (APPS) în Oceanul Indian, și anume cu Seychelles și Mauritius.

                  APPS contribuie la promovarea obiectivelor PCP la nivel internațional, garantând că activitățile de pescuit ale Uniunii desfășurate în afara apelor Uniunii se bazează pe aceleași principii și standarde ca cele aplicabile în temeiul legislației Uniunii. În plus, APPS promovează cooperarea științifică dintre UE și partenerul său, promovează transparența și sustenabilitatea pentru o mai bună gestionare a resurselor de pescuit și încurajează guvernanța prin sprijinirea monitorizării, a controlului și a supravegherii activităților flotelor naționale și străine și acordarea de finanțare pentru a combate pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN) și pentru a contribui la dezvoltarea durabilă a industriei locale de pescuit. APPS consolidează poziția Uniunii Europene în cadrul organizațiilor internaționale și regionale de pescuit, în special în cadrul Comisiei Tonului din Oceanul Indian (IOTC), organismul instituit în temeiul dreptului internațional pentru conservarea și gestionarea speciilor mari migratoare din regiune.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Negocierea unui nou acord și a unui protocol cu Madagascar este în concordanță cu acțiunea externă a UE în ceea ce privește țările din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP), în special cu obiectivele Uniunii referitoare la respectarea principiilor democratice și a drepturilor omului.

                  .

               2.ELEMENTELE JURIDICE ALE RECOMANDĂRII

               •Temeiul juridic

                  Temeiul juridic al deciziei este articolul 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), partea a cincea (Acțiunea externă a Uniunii) titlul V (Acordurile internaționale), care stabilește procedura pentru negocierea și încheierea de acorduri între UE și țări terțe.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

                  Nu se aplică - competență exclusivă.

               •Proporționalitatea

                  Decizia este proporțională cu obiectivul.

               •Alegerea instrumentului

                  Instrumentul este prevăzut la articolul 218 alineatele (3) și (4) din TFUE.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Evaluările ex post/verificarea adecvării legislației existente

                  În perioada 2017-2018, Comisia a efectuat o evaluare ex post a actualului protocol la APP cu Madagascar, precum și o evaluare ex ante a unei eventuale reînnoiri a protocolului. Concluziile evaluării sunt prezentate într-un document de lucru al serviciilor Comisiei separat.

                  Evaluarea a concluzionat că sectoarele pescuitului de ton din UE au un puternic interes să pescuiască în Madagascar și că reînnoirea protocolului ar contribui la consolidarea monitorizării, a controlului și a supravegherii și la îmbunătățirea guvernanței activităților de pescuit din regiune. Este important ca UE să mențină un instrument care să permită o cooperare sectorială profundă cu un actor important în ceea ce privește guvernanța oceanelor la nivel subregional, dată fiind mărimea zonei de pescuit aflate sub jurisdicția sa. În plus, pentru flota de pescuit a UE, în special pentru navele de pescuit ton cu plasă-pungă și navele cu paragate bazate în Insula Réunion, acest lucru înseamnă menținerea accesului la o importantă zonă de pescuit pentru derularea unor strategii de exploatare bazate pe un cadru juridic internațional multianual. Pentru autoritățile malgașe, scopul este să continue relațiile cu UE pentru consolidarea guvernanței oceanelor, beneficiind de sprijinul sectorial specific care prevede posibilități de finanțare multianuale.

               •Consultările cu părțile interesate

                  În cadrul evaluării, au fost consultate state membre, reprezentanți ai industriei, organizații internaționale ale societății civile, precum și administrația pescuitului și societatea civilă din Madagascar. Au avut loc consultări și în cadrul Consiliului consultativ pentru flota de lungă distanță.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  Nu se aplică

               •Evaluarea impactului

                  Nu se aplică

               •Adecvarea reglementărilor și simplificarea

                  Nu se aplică

               •Drepturile fundamentale

                  Directivele de negociere propuse ca anexă la decizie recomandă autorizarea deschiderii negocierilor, incluzând o clauză privind consecințele încălcării drepturilor omului și a principiilor democratice.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Un nou protocol va impune plata către Madagascar a unei contribuții financiare compatibile cu cadrul financiar multianual (CFM) pentru 2014-2020, în special în ceea ce privește alocările la linia bugetară aferentă acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil. Cuantumurile anuale ale angajamentelor și plăților sunt stabilite în cadrul procedurii bugetare anuale, inclusiv linia de rezervă pentru propunerile care nu au intrat în vigoare la începutul anului.

               5.ELEMENTE DIVERSE

               •Planuri de punere în aplicare și modalități de monitorizare, evaluare și raportare

                  Se așteaptă ca negocierile să fie deschise în al doilea trimestru al anului 2017.

               •Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii

                  Comisia recomandă următoarele:

                  - Consiliul ar trebui să autorizeze Comisia să deschidă și să poarte negocieri în vederea încheierii unui acord de parteneriat și a unui protocol în domeniul pescuitului sustenabil cu Republica Madagascar;

                  - Comisia ar trebui să fie desemnată drept negociatorul UE în această privință;

                  - Comisia ar trebui să poarte negocierile în consultare cu comitetul special, astfel cum este stabilit în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

                  - Consiliul ar trebui să aprobe directivele de negociere anexate la prezenta recomandare.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene în vederea încheierii unui acord de parteneriat și a unui protocol în domeniul pescuitului sustenabil cu Republica Madagascar

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatele (3) și (4),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               întrucât ar trebui să fie deschise negocieri în vederea încheierii unui nou acord de parteneriat și a unui protocol în domeniul pescuitului sustenabil cu Madagascar,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Comisia este autorizată să deschidă negocieri cu Madagascar, în vederea încheierii unui nou acord de parteneriat și a unui protocol în domeniul pescuitului sustenabil cu Madagascar.

               Articolul 2

               Negocierile se poartă în consultare cu Grupul de lucru al Consiliului pentru politica externă privind pescuitul și pe baza directivelor de negociere prevăzute în anexa la prezenta decizie.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 331, 17.12.2007, p. 3.

                     (2)

                        Trimitere la Regulamentul (UE) nr. 1380/2013, partea IV, titlul II.

                     (3)

                        Pentru ultimii doi de ani ai protocolului. Pentru primii doi ani, contribuția a fost de 1 566 250 EUR.

                     (4)

                        A se vedea capitolul 40 (linia de rezervă 40 02 41), în concordanță cu Acordul interinstituțional privind CFM (2013/C 373/01).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.4.2018
            COM(2018) 240 final
            ANEXĂ
            la
            Recomandarea de decizie a Consiliului
            de autorizare a deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene în vederea încheierii unui acord de parteneriat și a unui protocol în domeniul pescuitului sustenabil cu Republica Madagascar
            {SWD(2018) 143 final}{SWD(2018) 144 final}

               ANEXĂ

               Directive de negociere pentru încheierea unui nou acord de parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil (APPS) și a protocolului aferent între Uniunea Europeană și Republica Madagascar

               –Obiectivul negocierilor este încheierea unui nou acord de parteneriat și a unui protocol în domeniul pescuitului sustenabil între Uniunea Europeană și Republica Madagascar, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind politica comună în domeniul pescuitului și cu concluziile Consiliului din 19 martie 2012 cu privire la Comunicarea Comisiei din 13 iulie 2011 privind dimensiunea externă a politicii comune în domeniul pescuitului.

               –Pentru a promova pescuitul sustenabil și responsabil și pentru a asigura, totodată, beneficii reciproce pentru UE și Madagascar prin intermediul unui nou protocol, obiectivele de negociere ale Comisiei trebuie să vizeze următoarele aspecte:

               ·Asigurarea accesului la zona de pescuit a Madagascarului și a autorizațiilor necesare pentru navele flotei UE care pescuiesc în acea zonă, menținând astfel, printre altele, rețeaua de acorduri de parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil disponibilă pentru operatorii din UE;

               ·Luarea în considerare a celor mai bune avize științifice disponibile și a planurilor de gestionare relevante adoptate de organizațiile regionale de gestionare a pescuitului (ORGP), pentru a asigura sustenabilitatea activităților de pescuit și pentru a promova guvernanța oceanelor la nivel internațional. Activitățile de pescuit ar trebui orientate exclusiv către resursele excedentare disponibile, ținând cont de capacitatea de pescuit a flotei locale și acordând în același timp o atenție deosebită caracterului de mare migrator al unora dintre stocurile în cauză;

               ·Obținerea unei cote adecvate din resursele piscicole, care să corespundă intereselor flotelor UE, atunci când resursele respective prezintă interes și pentru alte flote străine; luarea în considerare a activității flotei UE în regiune, ținând cont de cele mai actuale și mai bune evaluări științifice disponibile;

               ·Stabilirea unui dialog în vederea consolidării politicii sectoriale, pentru a încuraja punerea în aplicare a unei politici responsabile în domeniul pescuitului, corespunzătoare obiectivelor de dezvoltare ale țării, în special în ceea ce privește guvernanța în domeniul pescuitului, combaterea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat, controlul, monitorizarea și supravegherea activităților de pescuit și furnizarea de avize științifice, precum și stimularea creării de locuri de muncă, contribuind, printre altele, la dezvoltarea socioeconomică a Madagascarului;

               ·Includerea unei clauze privind consecințele încălcării drepturilor omului și a principiilor democratice;

               ·Includerea unei clauze privind accesul preferențial al flotei UE la excedentele disponibile și privind aplicarea acelorași condiții tehnice tuturor flotelor străine;

               ·Includerea unei clauze de exclusivitate.

               –Pentru a se evita întreruperea activităților de pescuit, noul acord și protocol ar trebui să includă o clauză de aplicare provizorie.

               –Protocolul ar trebui să definească îndeosebi:

               ·posibilitățile de pescuit, pe categorii, care urmează să fie acordate navelor Uniunii Europene;

               ·compensația financiară și condițiile pentru plata acesteia și

               ·prioritățile și mecanismele pentru o punere în aplicare efectivă a sprijinului sectorial și pentru monitorizarea periodică a acestuia.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 5.6.2019
            COM(2019) 521 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru 2019

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru 2019

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 9 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat Analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2019. Aceasta a ținut cont de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. De asemenea, la data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Polonia printre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (2)Raportul de țară pentru 2019 privind Polonia
                  2
                a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Polonia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice acestei țări adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018, măsurile luate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori, precum și progresele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)La 26 aprilie 2019, Polonia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2019 și, la 29 aprilie 2019, Programul de convergență pentru 2019. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost luate în considerare în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  3
               , Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care se va prevala de dispoziția menționată anterior în orientările sale privind aplicarea măsurilor prin care se stabilește o corelație între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică
                  4
               .

               (5)În prezent, Polonia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În cadrul Programului său de convergență pentru 2019, guvernul previzionează o ușoară deteriorare a soldului global de la un deficit de 0,4 % din PIB în 2018 la 0,6 % din PIB în 2022, cu un deficit de 1,7 din PIB în 2019 și un excedent de 0,2 % din PIB în 2020. Soldul structural recalculat, corespunzător unui deficit de 1,1 % din PIB, se va apropia în 2022 de obiectivul bugetar pe termen mediu, stabilit la un deficit structural de 1,0 % din PIB. Conform Programului de convergență pentru 2019, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea de la 48,9 % în 2018 la 40,6 % în 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. În același timp, aspectele operaționale ale unora dintre măsurile necesare pentru a sprijini țintele de deficit planificate în perioada de după 2020 nu au fost suficient detaliate.

               (6)Programul de convergență pentru 2019 indică faptul că Polonia a pus în aplicare măsuri compensatorii legate de secetă și că acestea au avut în 2018 un impact semnificativ asupra bugetului. Programul de convergență oferă dovezi suficiente cu privire la anvergura și natura acestor costuri bugetare suplimentare. În aplicarea „clauzei privind evenimentele neobișnuite”, ar putea fi avută în vedere o tratare specifică a cheltuielilor legate de secetă. Potrivit Comisiei, aceste cheltuieli suplimentare eligibile s-au ridicat, în 2018, la 0,07 % din PIB. Dispozițiile articolului 9 alineatul (1) și ale articolului 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 iau în calcul astfel de cheltuieli suplimentare, întrucât se consideră că seceta constituie, prin caracterul său excepțional, un eveniment neobișnuit, care are un impact semnificativ asupra finanțelor publice ale Poloniei, iar sustenabilitatea bugetară nu ar fi compromisă prin permiterea unei abateri temporare de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. Prin urmare, ajustarea necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pentru 2018 a fost redusă pentru a se lua în calcul aceste costuri suplimentare.

               (7)La 13 iulie 2018, Consiliul a recomandat Poloniei să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete
                  5
                nu va depăși 4,2 % în 2019, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,6 % din PIB. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, există riscul ca în 2019 să se înregistreze o abatere semnificativă de la ajustarea recomandată.

               (8)În 2020, având în vedere că deviația PIB estimată a Poloniei va fi de 2,0 %, rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu ar trebui să depășească 4,4 %, fiind conformă cu ajustarea structurală de 0,6 % din PIB rezultată din matricea de cerințe pentru ajustare stabilită de comun acord în temeiul Pactului de stabilitate și de creștere. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, există riscul ca în 2020, în ipoteza menținerii politicilor actuale, să se înregistreze o abatere importantă de la această cerință. În general, Consiliul este de părere că măsurile necesare pentru a se asigura respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere ar trebui luate începând din 2019.

               (9)Polonia a înregistrat progrese semnificative în ceea ce privește respectarea obligațiilor fiscale. În același timp, țara s-a bucurat de o creștere economică solidă, situația de pe piața forței de muncă a fost bună, iar procentul din numărul total de contracte de muncă reprezentat de contractele de muncă pentru care se plătesc contribuții de asigurări sociale a crescut treptat. Toți acești factori au contribuit la creșterea veniturilor publice. Creșterea veniturilor se datorează, în parte, caracterului ciclic al evoluției economice și este posibil ca aceasta să se estompeze în cazul unei deteriorări a situației macroeconomice. De asemenea, în ultimii ani a crescut ponderea cheltuielilor publice exprimată ca procent din PIB. Câteva dintre noile categorii de cheltuieli au un caracter permanent și s-ar putea ca acest lucru să nu fie ușor de schimbat în viitorul apropiat. În plus, se estimează că în viitor situația finanțelor publice ale Poloniei se va înrăutăți ca urmare a presiunii exercitate de creșterea cheltuielilor, în special ca urmare a îmbătrânirii populației. Acești factori subliniază și mai apăsat necesitatea introducerii unor noi instrumente care să permită o mai bună gestionare a cheltuielilor, inclusiv a unei evaluări periodice a eficacității și a eficienței cheltuielilor. Cu toate că în 2018 Polonia a continuat să depună eforturi pentru a îmbunătăți procedura bugetară, reforma este în ansamblu un proces complex, care se va realiza în mai multe etape, în cursul mai multor ani. Cu toate că, în general, cadrul bugetar este solid și există instituții independente care îndeplinesc unele dintre atribuțiile care sunt în mod obișnuit exercitate de consiliile bugetare, Polonia rămâne singurul stat membru fără un consiliu bugetar independent. Deși Polonia nu a înregistrat niciun progres în ceea ce privește limitarea utilizării pe scară largă a cotelor reduse de TVA, guvernul a lansat o reformă care ar putea face ca aceste cote să fie mai puțin complexe și mai puțin expuse riscului de eroare.

               (10)Vârsta medie de pensionare a continuat să crească până în 2017, ca urmare a reformelor derulate în perioada anterioară, cum ar fi eliminarea posibilității pensionării anticipate și creșterea graduală a vârstei legale de pensionare. În 2018, vârsta medie de pensionare a scăzut atât pentru bărbați, cât și pentru femei, reflectând reducerea vârstei legale de pensionare introduse la sfârșitul anului 2017. Reluarea procesului de majorare a vârstei efective de pensionare este esențială pentru a sprijini participarea la forța de muncă și, prin urmare, și creșterea economică, dată fiind scăderea populației în vârstă de muncă. De asemenea, este esențial să se asigure adecvarea pensiilor viitoare, să se prevină sărăcia persoanelor în vârstă și, astfel, să se îmbunătățească și sustenabilitatea bugetară a sistemului de pensii. Reducerea, în toamna anului 2017, a vârstei legale de pensionare la 60 de ani pentru femei și la 65 de ani pentru bărbați va avea un impact negativ semnificativ asupra nivelului pensiilor viitoare și va contribui la apariția unui decalaj semnificativ între bărbați și femei în această privință. Sistemele de pensii preferențiale existente implică costuri bugetare și reduc mobilitatea între sectoare a lucrătorilor. Sistemul de asigurări sociale speciale pentru agricultori, care beneficiază de subvenții în valoare de aproximativ 0,8 % din PIB, limitează mobilitatea forței de muncă și contribuie la creșterea șomajului ascuns din sectorul agricol.

               (11)Mediul macroeconomic favorabil a permis pieței poloneze a forței de muncă să aibă rezultate bune în ultimii ani. Ratele de ocupare a forței de muncă au continuat să crească, în timp ce rata șomajului, după mai mulți ani de scădere, s-a stabilizat în 2018 la 4 %, cel mai scăzut nivel înregistrat vreodată. Cu toate acestea, participarea la forța de muncă a anumitor categorii, în special a persoanelor slab calificate, a persoanelor cu handicap și a celor care îi îngrijesc, precum și a persoanelor în vârstă, este în continuare scăzută față de situația din alte state membre. Sistemul polonez de protecție socială nu oferă suficiente stimulente pentru muncă. Alocația pentru copii a redus sărăcia și inegalitatea, însă a avut un efect negativ asupra ratei de activitate a părinților, în special a femeilor, din cauza acoperirii sale largi și a felului în care a fost concepută. Rata de integrare a copiilor sub vârsta de trei ani în structuri de îngrijire formală rămâne printre cele mai scăzute din UE. În plus, îngrijirea pe termen lung este asigurată în majoritatea cazurilor de membrii familiei, aproape fără niciun sprijin instituțional, ceea ce privează persoanele care oferă îngrijire de un loc de muncă. Reducerea vârstei legale de pensionare i-a încurajat pe unii dintre lucrătorii mai în vârstă să iasă de pe piața forței de muncă. Migrația din țările terțe a contribuit la satisfacerea cererii în creștere de pe piața forței de muncă, însă sunt semne că menținerea unui aflux constant de lucrători migranți poate fi dificil de realizat.

               (12)În perioada 2015-2017, Polonia a luat măsuri pentru a aborda problema segmentării pieței forței de muncă prin limitarea posibilității recurgerii abuzive la contractele de muncă temporară, prin majorarea contribuțiilor de securitate socială în cazul anumitor contracte de muncă atipice și prin introducerea unui salariu minim pe oră pentru o parte din aceste contracte. Deși ponderea contractelor de muncă temporară este în scădere din 2015 datorită măsurilor luate, precum și penuriei de forță de muncă, iar acest proces s-a accelerat în cursul anului 2018, numărul acestor contracte este totuși în continuare printre cele mai ridicate din UE. Nu au fost continuate inițiativele de modificare a legislației în această privință dat fiind că reforma codului muncii nu a fost, până la urmă, pusă în aplicare. Adecvarea pensiilor viitoare ale lucrătorilor care desfășoară o activitate independentă și ale celor angajați cu anumite contracte atipice s-ar putea dovedi o problemă în viitor.

               (13)Un sistem de învățământ și de formare de calitate, care să țină cont de perspectiva învățării pe tot parcursul vieții și să fie susținut prin investiții suficiente, ar putea fi un factor esențial pentru sprijinirea perspectivelor de creștere viitoare ale Poloniei. Programele prin care să se ofere persoanelor cunoștințele și competențele necesare pentru a-și găsi un loc de muncă pe o piață a muncii în schimbare rapidă sunt un element extrem de important din perspectiva încurajării participării lucrătorilor la forța de muncă și a capacității de inovare a economiei. Rata participării adulților la educație și formare este mult sub media UE, iar posibilitățile de formare profesională în cadrul întreprinderilor nu sunt exploatate suficient. Acest lucru, la care se adaugă anumite lacune în materie de competențe digitale, precum și în materie de competențe de scriere-citire și de calcul, în special în rândul adulților care nu au studii superioare, reduc capacitatea de inserție profesională a acestor persoane. Calitatea insuficientă a formării cadrelor didactice și lacunele acestora în materie de competențe pot avea un impact negativ asupra calității învățământului. Sistemul de asigurare a calității în învățământul superior este, de asemenea, grevat de o seamă de deficiențe. În ciuda reformelor recente din învățământul profesional și terțiar, nu există încă o coordonare eficace a programelor de învățare destinate adulților și nu este clar ce impact vor avea diferitele măsuri de politică asupra calității educației și formării și asupra nivelurilor de calificare.

               (14)Perspectivele economice pe termen lung ale Poloniei depind de dezvoltarea capacității de inovare a economiei. Rezultatele Poloniei în materie de inovare sunt în continuare insuficiente, sectoarele cu un grad scăzut de tehnologizare reprezentând un segment important al structurii economice a țării și existând disparități importante între regiuni în materie de inovare. Deși au fost luate unele măsuri pentru a se îmbunătăți cooperarea dintre mediul științific și mediul de afaceri, persistă o serie de obstacole, atât de ordin financiar, cât și de altă natură. Complexitatea procedurilor administrative și competențele limitate ale cadrelor universitare de a gestiona proiecte comune de cercetare și dezvoltare între sectorul public și cel privat rămân printre cele mai importante obstacole în acest sens. Clusterele și rețelele formale de întreprinderi, în special între întreprinderile mici și mijlocii și marile întreprinderi, joacă un rol limitat în diseminarea soluțiilor inovatoare. Inițiată în 2018, reforma învățământului superior a adus unele îmbunătățiri în ceea ce privește anumite aspecte ale peisajului științific din Polonia, dar a abordat doar parțial aspecte importante, cum ar fi fragmentarea din sectorul cercetării, salariile cercetătorilor sau promovarea la nivel internațional a științei poloneze. Cheltuielile interne brute pentru cercetare și dezvoltare au rămas în 2017 la aproximativ jumătate din media Uniunii, înregistrându-se disparități regionale importante.

               (15)Rezultatele în materie de sănătate au continuat să se îmbunătățească, dar rămân sub media UE, bărbații având o speranță de viață mai mică decât cea a femeilor cu 8,2 ani, în timp ce decalajul dintre segmentul cel mai educat al populației și cel mai puțin educat este de 10 ani. Accesul la serviciile de asistență medicală și eficacitatea sistemului de sănătate sunt afectate de nivelul scăzut al cheltuielilor și de lipsa de personal. Numărul de doctori și de asistente medicale în activitate în raport cu mărimea populației este printre cele mai scăzut din Uniune, un sfert din personalul medical având peste vârsta de pensionare. În 2017 a scăzut rata nevoilor de îngrijire medicală care nu putut fi satisfăcute, dar aceasta rămâne printre cele mai ridicate din UE, iar timpul de așteptare pentru anumite proceduri a crescut substanțial față de 2010. Polonia a elaborat hărți ale nevoilor în materie de asistență medicală, dar acestea nu au devenit încă instrumente pe care să se sprijine deciziile privind achiziționarea de servicii și realizarea de investiții în domeniul sănătății. Sistemul de sănătate se bazează în continuare într-o măsură excesivă pe serviciile spitalicești, iar dezvoltarea asistenței medicale primare și ambulatorii rămâne insuficientă. Sistemul de îngrijire pe termen lung este deficitar, nu oferă servicii standardizate și o abordare strategică coerentă. Îngrijirea pe termen lung este asigurată în majoritatea cazurilor de persoane care oferă astfel de servicii de o manieră informală, adesea membri ai familiei, cu un sprijin instituțional redus. În 2017, cheltuielile publice cu asistența medicală ale Poloniei s-au ridicat la 4,7 % din PIB, cu mult sub media UE de 7 % din PIB. Polonia intenționează să mărească treptat nivelul acestor cheltuieli în anii următori. Acest lucru poate fi însă dificil de realizat, având în vedere că planurile recent anunțate de mărire a transferurilor sociale către gospodăriile cu venituri medii și mari vor limita marja de manevră bugetară în viitor.

               (16)Cu toate că infrastructura Poloniei s-a îmbunătățit în mod substanțial, în unele sectoare continuă să existe decalaje importante în materie de conectivitate. Investițiile rutiere care urmează să fie finalizate până în 2024 în baza programului național de construcții de drumuri vor viza în principal regiunile din estul Poloniei, ceea ce va face ca unele regiuni din nord să rămână mai puțin bine conectate. Persistă lacune importante în ceea ce privește rețeaua transeuropeană de transport feroviar, iar investițiile în transportul feroviar avansează într-un ritm mai lent decât cele din sectorul rutier. Rata accidentelor rutiere soldate cu victime este în continuare printre cele mai ridicate din Uniune. Orașele se confruntă cu dificultăți din ce în ce mai mari în materie de mobilitate, cum ar fi congestionarea traficului și poluarea aerului cauzate de creșterea parcului de autoturisme și de procentul ridicat al autovehiculelor vechi. Emisiile de gaze cu efect de seră generate de transportul rutier au crescut puternic în ultimii 5 ani. Actualele stimulente pentru utilizarea modurilor de transport în comun, cu emisii scăzute de dioxid de carbon și active sunt insuficiente pentru a face față acestor provocări. Conectivitatea la internet prin rețelele fixe rămâne una dintre cele mai scăzute din Uniune, serviciile de internet ultrarapid în bandă largă fiind disponibile în principal în marile orașe.

               (17)Economia Poloniei este printre cele mai puțin eficiente din Uniune din punctul de vedere al emisiilor de dioxid de carbon. Proasta izolare a clădirilor publice și a locuințelor contribuie la creșterea consumului de energie și accentuează sărăcia energetică. Polonia are și orașele cu aerul cel mai poluat din Uniune, în special în regiunile din sudul și centrul țării. Investițiile în creșterea eficienței energetice, în special în sectorul construcțiilor, creșterea ponderii producției de energie mai curată și cu emisii scăzute de dioxid de carbon, precum și sprijinirea reducerii emisiilor generate de transporturi ar reduce dependența de combustibilii fosili și ar limita poluarea aerului, reducând în același timp costurile sociale și îmbunătățind calitatea vieții. Mediul legislativ actual, inclusiv legea privind constituirea de stocuri de gaze, legea privind înghețarea prețurilor la energia electrică și reglementările privind parcurile eoliene onshore, poate descuraja investițiile în piețele energiei electrice și gazelor și poate afecta pe termen lung competitivitatea sectorului energetic și a industriilor mari consumatoare de energie din Polonia.

               (18)Calitatea actelor legislative noi și revizuite și un mediu de afaceri stabil și predictibil sunt factori deosebit de importanți pentru menținerea unor condiții economice favorabile și pentru sprijinirea investițiilor private. Cadrul de reglementare instabil și alte obstacole în calea extinderii întreprinderilor afectează în mod negativ activitatea de investiții și productivitatea. Stabilirea unui dialog eficace cu toate părțile interesate ar contribui la îmbunătățirea calității legislației și – limitând numărul revizuirilor necesare – ar contribui la stabilitatea mediului de afaceri. Prin urmare, consolidarea rolului consultărilor cu partenerii sociali și al consultărilor publice – prin prevederea unui interval de timp suficient pentru derularea consultărilor, prin îmbunătățirea integrării punctelor de vedere ale părților interesate culese în cursul consultărilor și prin reducerea cât mai mult a numărului legilor pentru care nu trebuie organizate consultări – ar contribui în mod substanțial la diminuarea sarcinii administrative care decurge din modificările frecvente aduse legislației, la sporirea investițiilor și la promovarea creșterii economice durabile pe termen lung. Comisia consideră că nu a fost îndepărtat riscul unei încălcări grave a statului de drept în Polonia și că situația este în curs de a se deteriora dat fiind că multe dintre măsurile contestate sunt în prezent puse în aplicare și consolidate. Aceste preocupări fac obiectul unor proceduri introduse pe lângă Curtea de Justiție a Uniunii Europene în contextul articolului 7 din TUE. Securitatea juridică și încrederea în calitatea și predictibilitatea politicilor și a instituțiilor cu rol de reglementare, fiscal și de altă natură sunt factori importanți pentru climatul investițional.

               (19)Programarea fondurilor UE pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la rezolvarea unora dintre deficiențele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate în anexa D la raportul de țară
                  6
               . Acest lucru ar permite Poloniei să utilizeze în mod optim fondurile respective pentru sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale.

               (20)În ultimii ani, statul și-a consolidat puternic rolul în sectorul bancar, al asigurărilor și al energiei. Trecerea unui număr crescut de întreprinderi în proprietatea statului ridică noi probleme din punctul de vedere al concurenței și al cadrului de reglementare și de guvernanță. Calitatea guvernanței și independența autorităților de reglementare și de supraveghere devin, prin urmare, tot mai importante având în vedere interesele potențial conflictuale și legăturile mai puternice dintre sectorul financiar și stat.

               (21)Consiliul a examinat Programul de convergență pentru 2019 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său
                  7
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în 2019 și în 2020, Polonia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu va depăși 4,4 % în 2020, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,6 % din PIB. Să ia măsuri suplimentare pentru a spori eficiența cheltuielilor publice, inclusiv prin îmbunătățirea procedurii bugetare.

               2.Să asigure adecvarea pensiilor viitoare și sustenabilitatea sistemului de pensii prin luarea de măsuri în vederea majorării vârstei efective de pensionare și prin reformarea regimurilor de pensii preferențiale. Să ia măsuri pentru a spori participarea la forța de muncă, inclusiv prin îmbunătățirea accesului la servicii de îngrijire a copilului și de îngrijire de lungă durată, și să elimine obstacolele care persistă în calea unor forme mai stabile de încadrare în muncă. Să promoveze o educație de calitate și competențele relevante pentru piața forței de muncă, în special prin programe de învățare destinate adulților.

               3.Să consolideze capacitatea de inovare a economiei, inclusiv prin sprijinirea instituțiilor de cercetare și a colaborării strânse dintre acestea și întreprinderi. Să axeze politica economică legată de investiții pe inovare, pe transporturi, în special pe sustenabilitatea acestora, pe infrastructura digitală și energetică, pe sistemul de sănătate și pe o energie mai curată, ținând seama de disparitățile regionale. Să amelioreze cadrul de reglementare, în special prin consolidarea rolului consultărilor cu partenerii sociali și al consultărilor publice în cadrul procesului legislativ.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1020 final.

                     (3)

                        Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cheltuielile publice primare nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din fondurile Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Măsurile cu caracter excepțional, atât pe partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, sunt compensate.

                     (6)

                        SWD(2019) 1020 final.

                     (7)

                        În temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.