title: Acordul-cadru UE-Libia Recomandarea Parlamentului European din 20 ianuarie 2011 adresată Consiliului referitoare la negocierile în curs privind Acordul-cadru UE-Libia (2010/2268(INI))

text:
               11.5.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               CE 136/99

         Joi, 20 ianuarie 2011Acordul-cadru UE-Libia
   P7_TA(2011)0020
   Recomandarea Parlamentului European din 20 ianuarie 2011 adresată Consiliului referitoare la negocierile în curs privind Acordul-cadru UE-Libia (2010/2268(INI))
   2012/C 136 E/19

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere propunerea de recomandare adresată Consiliului, formulată de Ana Gomes în numele Grupului S&D, referitoare la negocierile în curs privind Acordul-cadru UE-Libia (B7-0615/2010),

               —

               având în vedere concluziile Consiliului Afaceri Generale și Relații Externe din 15 octombrie 2007 privind deschiderea discuțiilor în vederea încheierii unui acord-cadru între UE și Libia, precum și concluziile Consiliului European din 18-19 iunie și 29-30 octombrie 2009 privind politicile legate de migrație,

               —

               având în vedere memorandumul de înțelegere semnat de Comisarul Ferrero-Waldner și Secretarul pentru afaceri europene, El Obeidi la 23 iulie 2007,

               —

               având în vedere negocierile în curs de desfășurare dintre UE și Libia cu privire la un acord-cadru,

               —

               având în vedere Planul de acțiune împotriva HIV pentru Benghazi, lansat în noiembrie 2004,

               —

               având în vedere aspectele practice ale actualei cooperări dintre UE și Libia privind migrarea și Agenda de cooperare în materie de migrare semnată de Comisie și Libia la 4 octombrie 2010,

               —

               având în vedere Declarația Universală a Drepturilor Omului din 10 decembrie 1948,

               —

               având în vedere Convenția de la Geneva din 28 iulie 1951 și Protocolul din 31 ianuarie 1967 privind statutul refugiaților,

               —

               având în vedere mai multe instrumente legate de drepturile omului pe care Libia le-a semnat, cum ar fi Convenția internațională privind drepturile economice, sociale și culturale (1970), Convenția internațională privind drepturile civile și politice (1970), Convenția internațională privind eliminarea tuturor formelor de discriminare rasială (1968), Convenția privind eliminarea tuturor formelor de discriminare față de femei, împotriva torturii și altor pedepse și tratamente cu cruzime, inumane sau degradante (1989), Convenția privind drepturile copilului (1993) și Convenția internațională privind protecția drepturilor tuturor lucrătorilor migranți și a membrilor familiilor acestora (2004),

               —

               având în vedere Rezoluția 62/149 a Adunării Generale a ONU din 18 decembrie 2007 prin care se face apel la un moratoriu referitor la folosirea pedepsei cu moartea, și Rezoluția 63/168 a Adunării Generale a ONU din 18 decembrie 2008 prin care se solicită punerea în aplicare a Rezoluției 62/149 a AG a ONU,

               —

               având în vedere Carta africană privind drepturile omului și ale popoarelor și protocolul la aceasta referitor la instituirea unei Curți africane a drepturilor omului și popoarelor, ratificat de Libia la 26 martie 1987, respectiv la 19 noiembrie 2003,

               —

               având în vedere Convenția Uniunii Africane din septembrie 1969 de reglementare a anumitor aspecte legate de refugiații din Africa, la care Libia este parte de la 17 iulie 1981,

               —

               având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Rezoluțiile sale din 18 ianuarie 2007 referitoare la sentința de condamnare la moarte pronunțată în cazul personalului medical din Libia (1) și din 17 iunie 2010 referitoare la execuțiile din Libia (2),

               —

               având în vedere articolul 121 alineatul (3) și articolul 97 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe (A7-0368/2010),

               A.

               întrucât, în ciuda persistenței sistemului autoritar și a încălcărilor sistematice a convențiilor internaționale privind drepturile și libertățile fundamentale, Libia întreține relații comerciale și politice din ce în ce mai extinse cu statele membre ale UE și joacă, în numeroase privințe, un rol de partener al UE în regiunea Mării Mediterane și în Africa, cu consecințe în ceea ce privește securitatea și stabilitatea, în special migrația, sănătatea publică, dezvoltarea, comerțul și relațiile economice, schimbările climatice, energia și patrimoniul cultural;

               B.

               întrucât mai multe state membre ale UE întrețin relații apropiate cu Libia, cu bănci și societăți naționale care servesc drept vehicul pentru investițiile libiene în Europa; întrucât, la 30 august 2008, Italia a semnat un Acord de prietenie cu Libia, care reglementează relațiile din diferite domenii, printre care cooperarea gestionarea migrației și reparațiile financiare în urma războiului și a regimului colonial; întrucât, la 9 noiembrie 2010, parlamentul italian a cerut guvernului să revizuiască acest tratat;

               C.

               întrucât Acordul-cadrul UE-Libia în curs de negociere acoperă numeroase domenii, de la consolidarea dialogului politic la gestionarea migrației, dezvoltarea relațiilor comerciale și economice, securitatea energetică și îmbunătățirea cooperării în diverse sectoare; întrucât se așteaptă ca acordul cadru să conducă la o intensificare a dialogului politic dintre Libia și UE;

               D.

               întrucât respectarea drepturilor omului, a democrației și a statului de drept, precum și opoziția față de pedeapsa cu moartea, sunt principii fundamentale ale UE; întrucât Parlamentul este ferm angajat în eforturile pentru abolirea universală a pedepsei capitale și a îndemnat în repetate rânduri la revocarea sentințelor de condamnare la moarte și la eliberarea din închisoare a celor cinci asistente medicale bulgare și a doctorului palestinian care au fost închiși în Libia timp de mai mulți ani, pe lângă faptul că a condamnat executarea unor cetățeni libieni și nelibieni care a avut loc în Libia;

               E.

               întrucât Libia a ratificat Convenția Uniunii Africane de reglementare a anumitor aspecte legate de refugiații din Africa, în care, la articolul 8, se subliniază că această Convenție reprezintă o completare eficientă, în Africa, a Convenției ONU privind statutul refugiaților din 1951 și că părțile semnatare trebuie să coopereze cu ICNUR; întrucât, totuși, Libia nu a ratificat Convenția ONU privind statutul refugiaților din 1951, care este singura convenție internațională care formulează o definiție cuprinzătoare a refugiaților și care este însoțită de măsuri de protecție obligatorii și un mecanism de monitorizare de către biroul Înaltului Comisar al Organizației Națiunilor Unite pentru Refugiați;

               F.

               întrucât există probe solide că Libia practică la scară largă discriminarea muncitorilor migranți pe motive de origine națională sau etnică, în mod deosebit persecutarea pe motive rasiale a muncitorilor migranți africani, și întrucât Parlamentul European este profund preocupat de actele relatate de violență sexuală împotriva femeilor;

               G.

               întrucât articolul 19 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a UE interzice orice strămutare, expulzare sau extrădare către un stat în care persoanele riscă, în mod grav, să fie supuse pedepsei cu moartea, torturii sau altor pedepse sau tratamente inumane sau degradante;

               H.

               întrucât Libia a fost aleasă în Consiliul ONU pentru Drepturile Omului la 13 mai 2010 și a ratificat mai multe instrumente legate de drepturile omului și întrucât, în consecință, Libia are obligații juridice internaționale specifice de respectare a drepturilor omului dar, până acum nu a reușit să adopte măsuri concrete de îmbunătățire a situației drepturilor omului și să dezvolte o cooperarea veritabilă cu procedurile speciale ale ONU și ale organismelor prevăzute în tratate; întrucât, drepturile omului sunt indivizibile și deși se bucură de unele beneficii economice și de bunăstarea datorată distribuirii de către stat a venitului național, libienii și străinii din Libia nu dispun de cea mai mare parte dintre drepturile civile și politice, și anume de libertatea de exprimare, libertatea de reuniune și de asociere, de dreptul la o judecată echitabilă, de drepturi pentru lucrători și pentru femei, de dreptul la alegeri libere și întrucât survin adesea cazuri de detenție arbitrară, tortură, dispariții involuntare și discriminare, care afectează mai ales migranții;

               I.

               întrucât exercitarea puterii de stat în Libia nu este bazată pe supremația legii sau pe responsabilitatea democratică și a condus la un comportament arbitrar și imprevizibil față de străini și față de interesele străine, cum s-a întâmplat recent cu un om de afaceri elvețian și cu anumiți străini executați pentru crime de drept comun, a căror identitate nu a fost dezvăluită;

               1.

               adresează Consiliului, în contextul negocierilor în curs privind acordul-cadru, următoarele recomandări:

                           (a)

                           constată decizia recentă a Consiliului de a permite în cele din urmă unui număr restrânși de deputați în PE să citească mandatul acordat Comisiei de a negocia un acord-cadru între UE și Libia, regretă, cu toate acestea întârzierea acestei decizii și solicită să i se acorde PE accesul la mandatele tuturor acordurilor internaționale în curs de negociere, în conformitate cu articolul 218 alineatul (19) din TFUE, care stabilește că Parlamentul trebuie informat de îndată și pe deplin pe parcursul tuturor etapelor procedurii de negociere;

                           (b)

                           salută deschiderea negocierilor dintre UE și Libia, considerând-o o etapă în dezvoltarea unor relații noi a UE în regiunea mediteraneană și în Africa; consideră utilă cooperarea cu Libia în rezolvarea unor chestiuni cum ar fi securitatea și stabilitatea, migrația, sănătatea publică, dezvoltarea, comerțul, schimbările climatice, energia și cultura;

                           (c)

                           îndeamnă Consiliul și Comisia să recomande cu insistență ca Libia să ratifice Convenția de la Geneva privind refugiații din 1951 și protocolul la aceasta din 1967, inclusiv cooperarea deplină cu ICNUR astfel încât să garanteze protecția adecvată și drepturile cuvenite migranților, și să adopte o legislație în materie de azil care să recunoască drepturile și statutul refugiaților în consecință, în special interzicerea expulzărilor colective și principiul nereturnării;

                           (d)

                           reamintește Consiliului și Comisiei de obligațiile lor de a asigura respectarea deplină a Cartei drepturilor fundamentale în cadrul politicii externe a UE, în special a articolului 19, care interzice expulzările colective și instituie principiul nereturnării;

                           (e)

                           îndeamnă Consiliul și Comisia să ceară autorităților libiene să semneze un memorandum de înțelegere care să permită prezența legală a ICNUR în țară, cu un mandat care să includă accesul deplin și exercitarea tuturor activităților sale de protecție;

                           (f)

                           îndeamnă Consiliul și Comisia să se asigure că acordul de readmisie cu Libia poate fi luat în considerație numai pentru imigranții fără forme legale, excluzându-i așadar pe aceia care se declară singuri solicitanți de azil, refugiați sau persoane care au nevoie de protecție, și reiterează faptul că principiul nereturnării se aplică oricărei persoane care este amenințată de pedeapsa cu moartea, tratamente inumane sau tortură;

                           (g)

                           invită Consiliul să ofere programe de relocare refugiaților recunoscuți, identificație de ICNUR în Libia în conformitate cu Agenda convenită de cooperare în domeniul migrației din 4 octombrie 2010;

                           (h)

                           invită Consiliul și Comisia să își consolideze sprijinul pentru activitățile ICNUR, promovând totodată în relațiile cu autoritățile libiene respectul pentru standardele umanitare internaționale în cazul migranților fără documente aflați în țară, inclusiv accesul constant al ICNUR la centrele de detenție;

                           (i)

                           cere Consiliului și Comisiei să propună Libiei asistență, împreună cu ICNUR, OIM, ICMPD și alte agenții de expertiză, în ceea ce privește soluționarea problemei traficului de ființe umane din regiune, acordând o atenție specială protecției femeilor și copiilor, inclusiv asistență pentru integrarea migranților legali și pentru îmbunătățirea condițiilor migranților depistați că se află ilegal în țară; salută în acest sens, acordul privind Agenda de cooperare în domeniul migrației, semnat între comisarii Mälmstrom și Füle și autoritățile Libiene în octombrie 2010;

                           (j)

                           îndeamnă Comisia să facă cunoscute Parlamentului toate informațiile în detaliu referitoare la instrumentele financiare externe folosite pentru acordul de parteneriat UE-Libia;

                           (k)

                           îndeamnă Consiliul să încurajeze Libia să se angajeze în vederea un moratoriu asupra pedepsei capitale, în conformitate cu rezoluțiile Adunării generale a ONU, adoptate la 18 decembrie 2007 și 18 decembrie 2008, în scopul abolirii pedepsei cu moartea, și să solicite autorităților libiene date statistice privind toate persoanele executate în Libia din 2008 și să facă cunoscute identitatea persoanelor în cauză și acuzațiile pentru care au fost condamnate; invită ÎR/VP să demonstreze prioritatea politică pe care o acordă UE abolirii pedepsei cu moartea, ridicând sistematic această problemă în relațiile cu autoritățile libiene;

                           (l)

                           cere Consiliului să insiste asupra includerii în acordul-cadru a unei clauze referitoare la Curtea Penală Internațională, conducând Libia la situația de a lua în considerație ratificarea statutului de la Roma;

                           (m)

                           cere Consiliului să propună Libiei să colaboreze în cadrul unor programe în vederea consolidării sinergiilor regionale privind dezvoltarea durabilă și chestiunile legate de mediu, cum ar fi schimbările climatice, deficitul de apă și deșertificarea;

                           (n)

                           invită Consiliul și Comisia ca pe durata negocierilor privind acordul-cadrul, să încurajeze participarea Libiei la parteneriatul euro-mediteranean și la activitățile și proiectele principale ale Uniunii pentru regiunea mediteraneană;

                           (o)

                           cere Comisiei să respecte în totalitate obligația sa în temeiul articolului 218 din TFUE și să informeze în mod corespunzător Parlamentul referitor la ceea ce urmărește UE în chestiunea „cooperării nucleare” cu Libia din capitolul intitulat „Energia” în contextul negocierilor pentru acordul-cadru, inclusiv toate implicațiile politice și în materie de securitate;

                           (p)

                           felicită autoritățile și pe cei care activează în domeniul sănătății din Libia pentru progresele remarcabile realizate la nivelul capacităților medicale și științifice consacrate HIV- SIDA, realizate ca urmare a planului de acțiune Benghazi, implementate în comun de UE și Libia, și sprijină solicitarea de extindere a unei astfel de cooperări și pentru alte boli infecțioase și alte centre medicale din Libia; invită statele membre UE să își extindă îngrijirile specializate în domeniul sănătății și la pacienții libieni, inclusiv prin facilitarea tratamentelor temporare în instituțiile specializate din Europa;

                           (q)

                           consideră că acordul-cadru ar trebui să includă asistență în ceea ce privește edificarea capacităților instituționale, ca mijloc de consolidare a societății civile, de sprijinire a modernizării, de încurajare a reformelor democratice, a mijloacelor de informare în masă independente și a independenței judecătorești și să încurajeze alte eforturi, depuse pentru a face loc părților interesate din mediul afacerilor, mediul academic, ONG-urilor și altor părți interesate libiene;

                           (r)

                           invită Consiliul și Comisia să se asigure că programele comerciale se concentrează asupra furnizării de sprijin efectiv întreprinderilor, mai ales întreprinderilor de dimensiuni mici și mijlocii, pentru a le maximiza potențialul pentru activitățile de export;

                           (s)

                           cere Consiliului și Comisiei să încurajeze Libia să-și respecte integral angajamentele luate odată cu aderarea la UNHCR, și, astfel, îndeamnă Libia să adreseze invitații permanente pentru cei numiți în baza procedurilor speciale ONU, cum ar fi Raportorul special al ONU pe probleme de execuții extrajudiciare, sumare sau arbitrare, Raportorul special al ONU pentru tortură, Raportorului special al ONU pe probleme legate de libertatea de exprimare, Raportorul Special pentru formele contemporane de rasism, xenofobie și intoleranța asociată acestora, precum și Grupul de lucru pentru detenții arbitrare, conform cerințelor formulate în recentul Raport periodic universal privind Libia; solicită, în același spirit, acces neîngrădit în țară în vederea unei analize independente a întregii situații a drepturilor omului;

                           (t)

                           cere Consiliului să ia măsurile necesare pentru ca vizele Schengen pentru libieni să fie eliberate fără întârzieri inutile, să examineze și alte proceduri simplificate și să convingă autoritățile libiene să faciliteze obținerea vizelor pentru europenii care își au reședința sau desfășoară activități profesionale în Libia;

                           (u)

                           recomandă stabilirea cât mai curând posibil a unei Delegații UE la Tripoli;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Consiliului și, spre informare, Comisiei și guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene.

      (1)  JO C 244 E, 18.10.2007, p. 208.

      (2)  Texte adoptate, P7_TA(2010)0246.


     RO

RO        RO
 ---pagebreak---                       COMISIA EUROPEANĂ

                                                     Bruxelles, 22.12.2010
                                                     SEC(2010) 1593 final

                     RECOMANDARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU

     de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene
       pentru reînnoirea protocolului la Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului cu
                                            Mozambic

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                         RECOMANDARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU

     de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene
       pentru reînnoirea protocolului la Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului cu
                                            Mozambic

     1.      EXPUNERE DE MOTIVE

     Uniunea Europeană și Republica Mozambic au încheiat un protocol la acordul de parteneriat
     în domeniul pescuitului1, care a fost parafat de către părți la 21 decembrie 2006 și a intrat în
     vigoare la 1 ianuarie 2007. Protocolul, care acordă posibilități de pescuit navelor din UE și
     stabilește valoarea contraprestației financiare, va expira la 31 decembrie 2011.

     Comisia propune negocierea unui nou protocol care să răspundă posibilităților și nevoilor
     actuale ale flotelor statelor membre și să respecte liniile directoare ale Consiliului din iulie
     2004 privind acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului.

     Consiliul este invitat să adopte liniile directoare pentru negocieri anexate prezentei
     recomandări.

     2.      RECOMANDARE

     Având în vedere cele de mai sus, Comisia face următoarele recomandări:

     – Consiliul să autorizeze Comisia să deschidă și să poarte negocieri în vederea reînnoirii
       protocolului în cadrul acordului de parteneriat în domeniul pescuitului cu Republica
       Mozambic;

     – Comisia să fie numită negociatorul Uniunii Europene în această chestiune;

     – Comisia să poarte negocierile în consultare cu comitetul special, în temeiul dispozițiilor
       din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

     – Consiliul să aprobe liniile directoare pentru negocieri anexate prezentei recomandări.

     1
            Decizia 2007/798/CE a Consiliului din 22 noiembrie 2007 (JO L 331 din 17 decembrie 2007).

RO                                                      2                                               RO
 ---pagebreak---                                                ANEXĂ

     Linii directoare pentru negocieri

     – Obiectivul negocierilor este reînnoirea protocolului în cadrul acordului de parteneriat în
       domeniul pescuitului dintre Uniunea Europeană și Republica Mozambic, în conformitate
       cu concluziile Consiliului din 15 iulie 2004 privind acordurile de parteneriat în domeniul
       pescuitului bazate pe comunicarea Comisiei din 23 decembrie 2002 și luând în considerare
       situația drepturilor omului în această țară.

     – Acest protocol va include o clauză privind consecințele încălcării drepturilor omului și a
       principiilor democratice.

     – În vederea asigurării prin acest nou protocol a promovării pescuitului durabil și
       responsabil, obiectivele de negociere ale Comisiei se vor baza pe :

             • asigurarea accesului în zona economică exclusivă (ZEE) a Republicii Mozambic
               și a autorizațiilor necesare flotei europene pentru a desfășura activități de pescuit
               în ZEE menționată;

             • acordarea atenției cuvenite celor mai bune opinii științifice disponibile;

             • asigurarea faptului că accesul la resursele de pește se bazează pe criteriile din
               protocolul actual și pe evoluțiile observate în ultimii ani;

             • întărirea dialogului în domeniul politicii sectoriale în vederea încurajării
               implementării unei politici de pescuit responsabile, compatibile cu obiectivele de
               dezvoltare ale țării, în special în ceea ce privește operațiunile de monitorizare,
               control și supraveghere a activităților de pescuit, gestionarea resurselor de pescuit
               și îmbunătățirea standardelor de igienă pentru produsele pescărești.

             •

RO                                                 3                                                   RO


title: Recomandare de Decizie a Consiliului privind aderarea Bulgariei şi a României la Convenţia privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale, încheiată la 26 iulie 1995 în temeiul articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană

text:
                      COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE

                                                        Bruxelles, 25.4.2007
                                                        COM(2007) 211 final

                                                        2007/0079 (CNS)

                                          Recomandare de

                                   DECIZIE A CONSILIULUI

      privind aderarea Bulgariei şi a României la Convenţia privind utilizarea tehnologiei
     informaţiilor de către serviciile vamale, încheiată la 26 iulie 1995 în temeiul articolului
                          K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană

                                      (prezentată de Comisie)

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                                        EXPUNERE DE MOTIVE

     Actul de aderare a Bulgariei şi a României din 20051 a introdus un sistem simplificat pentru
     aderarea Bulgariei şi a României la convenţiile (şi protocoalele) încheiate de statele membre
     în temeiul articolului 34 din TUE (anterior articolul K.3 TUE) sau al articolului 293 CE. Într-
     adevăr nu mai este necesar, aşa cum era în trecut, să se negocieze şi să se încheie protocoale
     de aderare specifice la aceste convenţii (care ar fi implicat ratificarea de către cele 27 de
     state): articolul 3 alineatul (3) din act prevede că Bulgaria şi România aderă la aceste
     convenţii şi protocoale în temeiul Actului de aderare.

     Articolul 3 alineatele (3) şi (4) din Actul de aderare prevede că, în acest scop, Consiliul
     adoptă o decizie în vederea stabilirii datei la care aceste convenţii intră în vigoare pentru
     Bulgaria şi România şi a efectuării tuturor modificărilor necesare la aceste convenţii,
     modificări impuse de aderarea celor două noi state membre (care ar include, în orice situaţie,
     adoptarea convenţiilor în limbile bulgară şi română, astfel încât aceste versiuni să poată fi, „în
     mod egal autentice”). Consiliul acţionează la recomandarea Comisiei, după consultarea
     Parlamentului European.

     Anexa I la Actul de aderare prezintă lista celor şapte convenţii şi protocoale în cauză în
     domeniul justiţiei şi afacerilor interne.

     Lista include Convenţia privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale,
     încheiată la 26 iulie 1995 în temeiul articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană,
     Protocolul cu privire la interpretarea cu titlu preliminar de către Curtea de Justiţie a
     Comunităţilor Europene a Convenţiei privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către
     serviciile vamale, încheiat la 29 noiembrie 1996 în temeiul articolului K.3 din Tratatul privind
     Uniunea Europeană, Protocolul cu privire la domeniul de aplicare al noţiunii de spălare a
     produselor rezultate din săvârşirea de infracţiuni în cadrul Convenţiei privind utilizarea
     tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale, precum şi cu privire la includerea
     numărului de înmatriculare al mijloacelor de transport în cadrul convenţiei, încheiat la 12
     martie 1999 în temeiul articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană şi Protocolul
     de modificare a Convenţiei privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către serviciile
     vamale în sensul constituirii unei baze de date pentru identificarea dosarelor vamale, încheiat
     la 8 mai 2003 în temeiul articolului 34 din Tratatul privind Uniunea Europeană.

     Prezenta recomandare a Comisiei pentru o decizie a Consiliului intenţionează să realizeze
     modificările necesare ca urmare a aderării Bulgariei şi României la convenţiile şi protocoalele
     menţionate anterior, în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Actul de aderare.

     1
            JO 2005, L 157, p. 203.

RO                                                   2                                                    RO
 ---pagebreak---                                                               2007/0079 (CNS)

                                                  Recomandare de

                                              DECIZIE A CONSILIULUI

          privind aderarea Bulgariei şi a României la Convenţia privind utilizarea tehnologiei
         informaţiilor de către serviciile vamale, încheiată la 26 iulie 1995 în temeiul articolului
                              K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană,

     având în vedere Tratatul de aderare a Republicii Bulgaria şi a României,

     având în vedere Actul de aderare a Bulgariei şi a României (denumit în continuare „Actul de
     aderare”), în special articolul 3 alineatul (4),

     având în vedere recomandarea Comisiei2,

     având în vedere avizul Parlamentului European3,

     întrucât:

     (1)      Convenţia privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale4,
              încheiată în temeiul articolului K.3 (denumită în continuare „Convenţia privind
              utilizarea tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale”) a fost semnată la
              Bruxelles, la 26 iulie 1995 şi a intrat în vigoare la 25 decembrie 2005;

     (2)      Convenţia privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale a fost
              completată de :

                 – Protocolul cu privire la interpretarea cu titlu preliminar de către Curtea de Justiţie
                   a Comunităţilor Europene a Convenţiei privind utilizarea tehnologiei informaţiilor
                   de către serviciile vamale, încheiat la 29 noiembrie 1996 în temeiul articolului K.3
                   din Tratatul privind Uniunea Europeană5 (denumit în continuare „Protocolul cu
                   privire la interpretarea de către Curtea de Justiţie”) care a intrat în vigoare la 25
                   decembrie 2005;

                 – Protocolul cu privire la domeniul de aplicare al noţiunii de spălare a produselor
                   rezultate din săvârşirea de infracţiuni în cadrul Convenţiei privind utilizarea
                   tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale, precum şi cu privire la

     2
               JO C […], […], p. […].
     3
               JO C […], […], p. […].
     4
               JO C 316, 27.11.1995, p. 34.
     5
               JO C 151, 20.5.1997, p. 16.

RO                                                      3                                                   RO
 ---pagebreak---                  includerea numărului de înmatriculare al mijloacelor de transport în cadrul
                 convenţiei, încheiat la 12 martie 1999 în temeiul articolului K.3 din Tratatul
                 privind Uniunea Europeană6 (denumit în continuare „Protocolul cu privire la
                 domeniul de aplicare al noţiunii de spălare a produselor rezultate din săvârşirea de
                 infracţiuni”), care intră în vigoare în termen de 90 de zile de la notificarea de către
                 statul membru care, fiind membru al Uniunii Europene la data adoptării de către
                 Consiliu a actului de încheiere a prezentului protocol, va fi ultimul care va
                 îndeplini această formalitate;

              – Protocolul de modificare a Convenţiei privind utilizarea tehnologiei informaţiilor
                de către serviciile vamale în sensul constituirii unei baze de date pentru
                identificarea dosarelor vamale, încheiat la 8 mai 2003 în temeiul articolului 34 din
                Tratatul privind Uniunea Europeană7 (denumit în continuare „Protocolul privind
                constituirea unei baze de date pentru identificarea dosarelor vamale”), care va
                intra în vigoare pentru cele opt state membre în cauză în termen de 90 de zile de la
                notificarea de către statul care, fiind membru al Uniunii Europene în momentul
                adoptării de către Consiliu a actului de încheiere a prezentului protocol, va fi cel
                de-al optulea în îndeplinirea acestei formalităţi;

     (3)    Ca urmare a aderării la Uniunea Europeană, Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia,
            Lituania, Ungaria, Polonia, Slovenia şi Slovacia au depus instrumentele de aderare la
            Convenţia privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale;
            Republica Cehă, Estonia, Cipru, Lituania, Ungaria, Polonia, Slovenia şi Slovacia şi-au
            depus instrumentele lor de aderare la cele trei protocoale; Letonia şi-a depus
            instrumentele de aderare la Protocolul privind interpretarea de către Curtea de Justiţie;

     (4)    Articolul 3 alineatul (3) din Actul de aderare prevede că Bulgaria şi România aderă la
            convenţiile şi protocoalele încheiate între statele membre, enumerate în anexa I la
            Actul de aderare, care include, printre altele, Convenţia privind utilizarea tehnologiei
            informaţiilor de către serviciile vamale şi protocoalele la această convenţie. Acestea
            urmează să intre în vigoare pentru Bulgaria şi România la o dată stabilită de Consiliu;

     (5)    În conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Actul de aderare Consiliul urmează să
            efectueze toate modificările necesare ca urmare a aderării la aceste convenţii şi
            protocoale,

     DECIDE:

                                                     Articolul 1

     Convenţia privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale, Protocolul
     privind constituirea unei baze de date pentru identificarea dosarelor vamale, Protocolul cu
     privire la interpretarea cu titlu preliminar de către Curtea de Justiţie şi Protocolul cu privire la
     domeniul de aplicare al noţiunii de spălare a produselor rezultate din săvârşirea de infracţiuni
     redactate în limbile bulgară şi română şi anexate la prezenta decizie, sunt autentice în aceleaşi
     condiţii ca şi celelalte versiuni lingvistice ale Convenţiei privind utilizarea tehnologiei
     informaţiilor de către serviciile vamale şi protocoalele la aceasta.

     6
            JO C 91, 31.3.1999, p. 2.
     7
            JO C 139, 13.6.2003, p. 2. (Rectificare JO C 56, 5.3.2005, p. 46. şi JO C 191, 5.8.2005, p. 18.)

RO                                                         4                                                   RO
 ---pagebreak---                                                Articolul 2

     Convenţia privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către serviciile vamale, astfel cum a
     fost modificată prin Protocolul privind constituirea unei baze de date pentru identificarea
     dosarelor vamale şi prin prezenta decizie, precum şi protocoalele la aceasta cu privire la
     interpretarea de către Curtea de Justiţie şi cu privire la domeniul de aplicare al noţiunii de
     spălare a produselor rezultate din săvârşirea de infracţiuni intră în vigoare între Bulgaria,
     România şi celelalte state membre pentru care Convenţia privind utilizarea tehnologiei
     informaţiilor de către serviciile vamale este în vigoare în prima zi din prima lună care
     urmează datei de adoptare a prezentei decizii. Aceasta intră în vigoare între Bulgaria,
     România şi celelalte state membre în ziua în care Convenţia privind utilizarea tehnologiei
     informaţiilor de către serviciile vamale intră în vigoare pentru celelalte state membre în cauză.

                                               Articolul 3

     Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii
     Europene.

     Adoptată la Bruxelles,

                                                  Pentru Consiliu
                                                  Preşedintele

RO                                                  5                                                    RO
 ---pagebreak---                                                  ANEXĂ

         Versiunea lingvistică a Convenţiei privind utilizarea tehnologiei informaţiilor de către
            serviciile vamale şi a Protocoalelor cu privire la interpretarea de către Curtea de
         Justiţie, cu privire la domeniul de aplicare al noţiunii de spălare a produselor rezultate
               din săvârşirea de infracţiuni şi privind constituirea unei baze de date pentru
                        identificarea dosarelor vamale în limbile bulgară şi română

     .

RO                                                   6                                                RO