title: Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind stabilirea Cadrului european al calificărilor pentru învățarea de-a lungul vieții (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               6.5.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/1

      RECOMANDAREA PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 23 aprilie 2008
   privind stabilirea Cadrului european al calificărilor pentru învățarea de-a lungul vieții
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2008/C 111/01)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 149 alineatul (4) și articolul 150 alineatul (4),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3),
   întrucât:

               (1)

               Dezvoltarea și recunoașterea cunoștințelor, abilităților și competențelor cetățenilor sunt esențiale pentru dezvoltarea individuală, competitivitate, ocuparea forței de muncă și pentru coeziunea socială în Comunitate. Asemenea dezvoltare și recunoaștere ar trebui să faciliteze mobilitatea transnațională a lucrătorilor și a celor care studiază și să contribuie la îndeplinirea cerințelor privind cererea și oferta pe piața europeană a muncii. Accesul și participarea la învățarea de-a lungul vieții pentru toți, inclusiv pentru persoanele dezavantajate, și utilizarea calificărilor ar trebui, prin urmare, promovate și îmbunătățite la nivel național și comunitar.

               (2)

               Concluziile Consiliului European de la Lisabona din 2000 arată că o mai mare transparență a calificărilor ar trebui să fie una dintre principalele componente necesare pentru a adapta sistemele de educație și formare din cadrul Comunității la cerințele societății bazate pe cunoaștere. În plus, Consiliul European de la Barcelona din 2002 a făcut apel la o cooperare mai strânsă la nivel universitar și la îmbunătățirea transparenței și a metodelor de recunoaștere în domeniul educației și formării profesionale.

               (3)

               Rezoluția Consiliului din 27 iunie 2002 privind învățarea continuă (4) a invitat Comisia, în strânsă cooperare cu Consiliul și statele membre, să dezvolte un cadru pentru recunoașterea calificărilor în materie de educație și formare, sprijinindu-se pe realizările procesului de la Bologna și promovând acțiuni similare în domeniul formării profesionale.

               (4)

               Rapoartele comune ale Consiliului și Comisiei privind punerea în aplicare a programului de lucru „Educație și formare 2010”, adoptate în 2004 și 2006, au subliniat nevoia de a dezvolta un cadru european al calificărilor.

               (5)

               În contextul procesului de la Copenhaga, concluziile Consiliului și ale reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului din 15 noiembrie 2004 privind prioritățile viitoare ale cooperării europene consolidate în materie de educație și formare profesională au acordat prioritate dezvoltării unui cadru european al calificărilor deschis și flexibil, bazat pe transparență și încredere reciprocă, care ar trebui să constituie un punct comun de referință pentru educație și formare.

               (6)

               Validarea rezultatelor educației non-formale și informale ar trebui promovată în conformitate cu concluziile Consiliului din 28 mai 2004 privind principiile comune europene de identificare și validare a educației non-formale și informale.

               (7)

               Consiliile Europene de la Bruxelles din martie 2005 și martie 2006 au subliniat importanța adoptării unui cadru european al calificărilor.

               (8)

               Prezenta recomandare ia în considerare Decizia nr. 2241/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 de instituire a unui cadru comunitar unic pentru transparența calificărilor și competențelor (Europass) (5) și Recomandarea 2006/962/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind competențele cheie pentru învățarea continuă (6).

               (9)

               Prezenta recomandare este compatibilă cu cadrul prevăzut pentru Spațiul European al Învățământului Superior și cu descriptorii de ciclu conveniți de miniștrii învățământului superior din 45 de țări europene reuniți la Bergen la 19 și 20 mai 2005 în cadrul procesului de la Bologna.

               (10)

               Concluziile Consiliului din 23 și 24 mai 2004 privind asigurarea calității educației și formării profesionale, Recomandarea 2006/143/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 februarie 2006 privind continuarea cooperării europene în domeniul asigurării calității în învățământul superior (7), precum și normele și orientările privind asigurarea calității în Spațiul European al Învățământului Superior, convenite de miniștrii învățământului superior la reuniunea de la Bergen, conțin principii comune privind asigurarea calității, care ar trebui să stea la baza punerii în aplicare a Cadrului european al calificărilor.

               (11)

               Prezenta recomandare nu aduce atingere Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (8), care conferă drepturi și impune obligații atât autorității naționale competente, cât și migranților. Referirea la nivelurile de calificare prevăzute în Cadrul european al calificărilor nu ar trebui să afecteze accesul pe piața muncii, în cazul în care calificările profesionale au fost recunoscute în conformitate cu Directiva 2005/36/CE.

               (12)

               Obiectivul prezentei recomandări este crearea unui cadru comun de referință care să servească drept instrument de traducere între diferite sisteme și niveluri de calificări, atât pentru învățământul general și superior, cât și pentru educația și formarea profesionale. Acest lucru va îmbunătăți transparența, comparabilitatea și transferabilitatea calificărilor cetățenilor, stabilite în conformitate cu practica din diferitele state membre. Fiecare nivel de calificare ar trebui, în principiu, să poată fi atins printr-o varietate de rute educaționale și profesionale. În plus, Cadrul european al calificărilor ar trebui să permită organizațiilor sectoriale internaționale să-și raporteze sistemele de calificări la un punct comun european de referință, arătând astfel relația dintre calificările internaționale sectoriale și sistemele naționale de calificări. Prezenta recomandare contribuie, prin urmare, la realizarea obiectivelor mai largi de promovare a învățării de-a lungul vieții și de creștere a șanselor de ocupare a unui loc de muncă, a mobilității și integrării sociale a lucrătorilor și persoanelor care studiază. Principiile transparente de asigurare a calității și schimbul de informații vor sprijini punerea sa în aplicare, ajutând la construirea încrederii reciproce.

               (13)

               Prezenta recomandare ar trebui să contribuie la modernizarea sistemelor de educație și de formare, la crearea unei conexiuni între educație, formare și ocuparea forței de muncă și la construirea de punți de legătură între educația formală, non-formală și informală și, de asemenea, să conducă la validarea rezultatelor învățării obținute din experiență.

               (14)

               Prezenta recomandare nu înlocuiește sau definește sisteme naționale de calificări și/sau calificări naționale. Cadrul european al calificărilor nu descrie calificări specifice sau competențe individuale și calificările specifice ar trebui corelate prin încadrarea la nivelul corespunzător din Cadrul european al calificărilor pe baza sistemelor naționale de calificări relevante.

               (15)

               Având în vedere caracterul său neobligatoriu, prezenta recomandare respectă principiul subsidiarității prin susținerea și completarea acțiunilor statelor membre prin facilitarea cooperării viitoare între acestea în vederea îmbunătățirii transparenței și a promovării mobilității și învățării de-a lungul vieții. Prezenta recomandare ar trebui pusă în aplicare în conformitate cu legislația și practica naționale.

               (16)

               Deoarece obiectivul prezentei recomandări, și anume instituirea unui cadru comun de referință reprezentând un instrument de traducere între diferite sisteme și niveluri de calificări, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre și, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, poate fi realizat mai bine la nivelul Comunității, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în respectivul articol, prezenta recomandare nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv,

         RECOMANDĂ STATELOR MEMBRE:

               1.

               să utilizeze Cadrul european al calificărilor drept instrument de referință pentru a compara nivelurile de calificare ale diferitelor sisteme de calificări și să promoveze atât învățarea de-a lungul vieții, cât și egalitatea de șanse în societatea bazată pe cunoaștere, precum și continuarea integrării pieței europene a muncii, respectând în același timp marea diversitate a sistemelor naționale de educație;

               2.

               să stabilească, până în 2010, corespondențe între sistemele lor naționale de calificări și Cadrul european al calificărilor, în special prin corelarea în mod transparent a nivelurilor proprii de calificare cu nivelurile stabilite în anexa II și, acolo unde se consideră potrivit, prin dezvoltarea de cadre naționale de calificări în conformitate cu legislația și practicile naționale;

               3.

               să adopte măsurile necesare pentru ca, până în 2012, toate noile certificate de calificare, diplome și documente „Europass” emise de autoritățile competente să conțină o referire clară — prin intermediul sistemelor naționale de calificări — la nivelul corespunzător din Cadrul european al calificărilor;

               4.

               să adopte o abordare bazată pe rezultatele învățării pentru definirea și descrierea calificărilor și să promoveze validarea educației non-formale și informale, în conformitate cu principiile europene comune convenite în cadrul concluziilor Consiliului din 28 mai 2004, acordând o atenție specială cetățenilor care sunt mai expuși riscului de a deveni șomeri sau ale căror forme de angajare sunt nesigure, pentru care o astfel de abordare ar putea contribui la o îmbunătățire a participării la învățarea de-a lungul vieții și a accesului pe piața muncii;

               5.

               să promoveze și să aplice principiile de asigurare a calității în educație și formare, prevăzute în anexa III, atunci când stabilesc o legătură între calificările din învățământul superior și din educația și formarea profesionale din cadrul sistemelor naționale de calificări și Cadrul european al calificărilor;

               6.

               să desemneze centre naționale de coordonare, în funcție de structurile și cerințele specifice ale statelor membre, pentru sprijinirea și, în cooperare cu alte autorități naționale competente, pentru orientarea corelării dintre sistemele naționale de calificări și Cadrul european al calificărilor, pentru a promova calitatea și transparența acestei corelări.
               Aceste centre naționale de coordonare ar trebui, printre altele:

                           (a)

                           să coreleze nivelurile de calificări din cadrul sistemelor naționale de calificări cu nivelurile Cadrului european al calificărilor descrise în anexa II;

                           (b)

                           să se asigure că este utilizată o metodologie transparentă pentru corelarea nivelurilor naționale de calificări cu Cadrul european al calificărilor, pe de o parte pentru a facilita compararea acestora și, pe de altă parte, pentru a se asigura că deciziile care rezultă sunt publicate;

                           (c)

                           să ofere acces la informații și asistență părților interesate cu privire la corelația dintre calificările naționale și Cadrul european al calificărilor prin intermediul sistemelor naționale de calificări;

                           (d)

                           să promoveze participarea tuturor părților interesate, inclusiv, în conformitate cu legislația și practicile naționale, a instituțiilor de învățământ superior și a instituțiilor de educație și formare profesionale, a partenerilor sociali, a sectoarelor și experților în ceea ce privește compararea și utilizarea calificărilor la nivel european.

         APROBĂ INTENȚIA COMISIEI DE:

               1.

               a sprijini statele membre la executarea sarcinilor de mai sus și organizațiile sectoriale internaționale la utilizarea nivelurilor și principiilor de referință ale Cadrului european al calificărilor, astfel cum este prevăzut în prezenta recomandare, în special prin facilitarea cooperării, a schimbului de bune practici și a testării — printre altele prin evaluări voluntare reciproce și prin proiecte pilot în cadrul programelor comunitare, prin exerciții de informare și consultare cu comisiile de dialog social — și prin dezvoltarea de material de sprijin și de orientare;

               2.

               a institui, în termen de 23 aprilie 2009, un grup consultativ pentru Cadrul european al calificărilor (compus din reprezentanți ai statelor membre și în care să fie implicați parteneri sociali europeni și alte părți interesate, după caz), responsabil de asigurarea coerenței globale și de promovarea transparenței procesului de corelare a sistemelor de calificări cu Cadrul european al calificărilor;

               3.

               a aprecia și evalua, în cooperare cu statele membre și după consultarea cu părțile interesate, măsurile luate ca urmare a prezentei recomandări, inclusiv atribuțiile și durata mandatului grupului consultativ, și de a prezenta un raport Parlamentului European și Consiliului, în termen de 23 aprilie 2013, cu privire la experiența acumulată și implicațiile pentru viitor, inclusiv, dacă este cazul, o posibilă analiză și revizuire a prezentei recomandări;

               4.

               a promova legături strânse între Cadrul european al calificărilor și sistemele europene existente sau viitoare de transfer și acumulare de credite în învățământul superior și în educația și formarea profesională, pentru a îmbunătăți mobilitatea cetățenilor și pentru a facilita recunoașterea rezultatelor învățării.

      Adoptată la Strasbourg, 23 aprilie 2008.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. LANARČIČ

      (1)  JO C 175, 27.7.2007, p. 74.

      (2)  JO C 146, 30.6.2007, p. 77.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 24 octombrie 2007 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și decizia Consiliului din 14 februarie 2008.

      (4)  JO C 163, 9.7.2002, p. 1.

      (5)  JO L 390, 31.12.2004, p. 6.

      (6)  JO L 394, 30.12.2006, p. 10.

      (7)  JO L 64, 4.3.2006, p. 60.

      (8)  JO L 255, 30.9.2005, p. 22. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/100/CE a Consiliului (JO L 363, 20.12.2006, p. 141).

      ANEXA I
      Definiții
      În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

                  (a)

                  „calificare” înseamnă un rezultat formal al unui proces de evaluare și de validare, care este obținut atunci când un organism competent stabilește că o persoană a obținut rezultate ca urmare a învățării la anumite standarde;

                  (b)

                  „sistem național de calificări” înseamnă toate aspectele activității unui stat membru legate de recunoașterea educației și a altor mecanisme care corelează educația și formarea cu piața muncii și societatea civilă. Acesta include dezvoltarea și punerea în aplicare a acordurilor și proceselor instituționale legate de asigurarea calității, evaluarea și acordarea calificărilor. Un sistem național de calificări poate fi format din mai multe subsisteme și poate include un cadru național al calificărilor;

                  (c)

                  „cadru național al calificărilor” înseamnă un instrument pentru clasificarea calificărilor în conformitate cu un set de criterii care corespund unor niveluri specifice de învățare atinse, al cărui scop este integrarea și coordonarea subsistemelor naționale de calificări și îmbunătățirea transparenței, accesului, progresului și calității calificărilor în raport cu piața muncii și societatea civilă;

                  (d)

                  „sector” înseamnă o grupare de activități profesionale pe baza funcției economice,produsului, serviciului sau tehnologiei lor principale;

                  (e)

                  „organizație sectorială internațională” înseamnă o asociație de organizații naționale, inclusiv, de exemplu, angajatori și organisme profesionale, care reprezintă interesele sectoarelor naționale;

                  (f)

                  „rezultatele învățării” înseamnă ceea ce cunoaște, înțelege și poate face persoana care învață, la terminarea procesului de învățare, care sunt definite sub formă de cunoștințe, abilități și competențe;

                  (g)

                  „cunoștințe” înseamnă rezultatul asimilării de informații prin învățare. Cunoștințele reprezintă ansamblul de fapte, principii, teorii și practici legate de un anumit domeniu de muncă sau de studiu. În contextul Cadrului european al calificărilor, cunoștințele sunt descrise ca teoretice și/sau faptice;

                  (h)

                  „abilități” înseamnă capacitatea de a aplica și de a utiliza cunoștințe pentru a aduce la îndeplinire sarcini și pentru a rezolva probleme. În contextul Cadrului european al calificărilor, abilitățile sunt descrise ca fiind cognitive (implicând utilizarea gândirii logice, intuitive și creative) sau practice (implicând dexteritate manuală și utilizarea de metode, materiale, unelte și instrumente);

                  (i)

                  „competență” înseamnă capacitatea dovedită de a utiliza cunoștințe, abilități și capacități personale, sociale și/sau metodologice în situații de muncă sau de studiu și pentru dezvoltarea profesională și personală. În contextul Cadrului european al calificărilor, competența este descrisă din perspectiva responsabilității și autonomiei.

      ANEXA II
      Descriptori de definire a nivelurilor Cadrului european al calificărilor (CEC)

                  Fiecare dintre cele 8 niveluri este definit de un set de descriptori care indică rezultatele învățării relevante pentru calificările de la nivelul respectiv în orice sistem de calificări

                  Cunoștințe

                  Abilități

                  Competențe

                  În cadrul CEC, cunoștințele sunt descrise ca fiind teoretice și/sau faptice

                  În cadrul CEC, abilitățile sunt descrise ca fiind cognitive (implicând utilizarea gândirii logice, intuitive și creative) sau practice (implică dexteritate manuală și utilizarea de metode, materiale, unelte și instrumente)

                  În cadrul CEC, competența este descrisă din perspectiva responsabilității și autonomiei

                  Nivelul 1
                  Rezultatele învățării corespunzătoare Nivelului 1 sunt

                  cunoștințe generalede bază

                  abilități de bază necesare pentru a executa sarcini simple

                  munca sau studiul sub supraveghere directă într-un context structurat

                  Nivelul 2
                  Rezultatele învățării corespunzătoare Nivelului 2 sunt

                  cunoștințe faptice de bază într-un domeniu de muncă sau de studiu

                  abilități cognitive și practice de bază, necesare pentru utilizarea informațiilor relevante în scopul executării sarcinilor și rezolvării problemelor de rutină prin utilizarea unor reguli și instrumente simple

                  munca sau studiul sub supraveghere, cu un anumit grad de autonomie

                  Nivelul 3
                  Rezultatele învățării corespunzătoare Nivelului 3 sunt

                  cunoștințe faptice, cunoașterea unor principii, procese și concepte generale dintr-un domeniu de muncă sau de studiu

                  o gamă de abilități cognitive și practice necesare pentru executarea sarcinilor și rezolvarea problemelor prin selectarea și aplicarea de metode, instrumente, materiale și informații de bază

                  asumarea responsabilității pentru executarea sarcinilor într-un domeniu de muncă sau de studiu
                  adaptarea propriului comportament la circumstanțe pentru rezolvarea problemelor

                  Nivelul 4
                  Rezultatele învățării corespunzătoare Nivelului 4 sunt

                  cunoștințe faptice și teoretice în contexte largi, în cadrul unui domeniu de muncă sau studiu

                  o gamă de abilități cognitive și practice necesare pentru găsirea de soluții la probleme specifice, într-un domeniu de muncă sau de studiu

                  auto-gestionare cu ajutorul unor indicații în general previzibile în cadrul situațiilor de muncă sau de studiu, dar care se pot schimba
                  supravegherea activității de rutină a altor persoane, preluând o anumită responsabilitate pentru evaluarea și îmbunătățirea activităților de muncă sau de studiu

                  Nivelul 5 (1)

                  Rezultatele învățării corespunzătoare Nivelului 5 sunt

                  cunoștințe faptice și teoretice cuprinzătoare, specializate, într-un domeniu de muncă sau de studiu și conștientizarea limitelor cunoștințelor respective

                  o gamă amplă de abilități cognitive și practice necesare pentru conceperea de soluții creative la probleme abstracte

                  gestionare și supraveghere în situații de muncă sau de studiu, în care schimbările sunt imprevizibile
                  revizuirea și dezvoltarea performanțelor proprii și ale altora

                  Nivelul 6 (2)

                  Rezultatele învățării corespunzătoare Nivelului 6 sunt

                  cunoștințe avansate într-un domeniu de muncă sau de studiu, care implică înțelegerea critică a teoriilor și principiilor

                  abilități avansate, care denotă control și inovație, necesare pentru a rezolva probleme complexe și imprevizibile într-un domeniu de muncă sau de studiu specializat

                  gestionarea de activități sau proiecte tehnice sau profesionale complexe, prin asumarea responsabilității pentru luarea deciziilor în situații de muncă sau de studiu imprevizibile
                  asumarea responsabilității pentru gestionarea dezvoltării profesionale a indivizilor și grupurilor

                  Nivelul 7 (3)

                  Rezultatele învățării corespunzătoare Nivelului 7 sunt

                  cunoștințe foarte specializate, unele dintre ele situându-se în avangarda nivelului de cunoștințe dintr-un domeniu de muncă sau de studiu, ca bază a unei gândiri și/sau cercetări originale
                  conștientizare critică a cunoștințelor dintr-un domeniu și a cunoștințelor aflate la granița dintre diferite domenii

                  abilități specializate pentru rezolvarea problemelor în materie de cercetare și/sau inovație, pentru dezvoltarea de noi cunoștințe și proceduri și pentru integrarea cunoștințelor din diferite domenii

                  gestionarea și transformarea situațiilor de muncă sau de studiu care sunt complexe, imprevizibile și necesită noi abordări strategice
                  asumarea responsabilității pentru a contribui la cunoștințele și practicile profesionale și/sau pentru revizuirea performanței strategice a echipelor

                  Nivelul 8 (4)

                  Rezultatele învățării corespunzătoare Nivelului 8 sunt

                  cunoștințe la cel mai avansat nivel dintr-un domeniu de muncă sau de studiu și cunoștințe aflate la granița dintre diferite domenii

                  abilitățile și tehnicile cele mai avansate și specializate, inclusiv abilitatea de sinteză și evaluare, necesară pentru rezolvarea problemelor critice de cercetare și/sau inovație și pentru extinderea și redefinirea cunoștințelor existente sau a practicilor profesionale

                  demonstrarea unui nivel ridicat de autoritate, inovație, autonomie, de integritate științifică și profesională și a unui angajament susținut pentru dezvoltarea de noi idei sau procese aflate în avangarda unui situații de muncă sau de studiu, inclusiv cercetarea

                  Cadrul calificărilor din Spațiul European al Învățământului Superior prevede descriptori pentru ciclurile de învățământ.
                  Fiecare descriptor de ciclu prezintă un enunț generic al așteptărilor tipice cu privire la realizările și abilitățile asociate cu calificările care reprezintă sfârșitul ciclului respectiv.

         (1)  Descriptorul pentru ciclul scurt de învățământ superior (în cadrul sau legat de primul ciclu), elaborat de Inițiativa comună pentru calitate, în cadrul Procesului de la Bologna, corespunde rezultatelor învățării pentru nivelul 5 al CEC.

         (2)  Descriptorul pentru primul ciclu din Cadrul calificărilor din Spațiul European al Învățământului Superior, convenit de miniștrii învățământului superior cu ocazia reuniunii de la Bergen din mai 2005 în cadrul Procesului de la Bologna, corespunde rezultatelor învățării pentru nivelul 6 al CEC.

         (3)  Descriptorul pentru al doilea ciclu din Cadrul calificărilor din Spațiul European al Învățământului Superior, convenit de miniștrii învățământului superior cu ocazia reuniunii de la Bergen din mai 2005 în cadrul Procesului de la Bologna, corespunde rezultatelor învățării pentru nivelul 7 al CEC.

         (4)  Descriptorul pentru al treilea ciclu din Cadrul calificărilor din Spațiul European al Învățământului Superior, convenit de miniștrii învățământului superior cu ocazia reuniunii de la Bergen din mai 2005 în cadrul Procesului de la Bologna, corespunde rezultatelor învățării pentru nivelul 8 al CEC.

      ANEXA III
      Principii comune pentru asigurarea calității în învățământul superior și în educația și formarea profesională în contextul Cadrului european al calificărilor
      La punerea în aplicare a Cadrului european al calificărilor, asigurarea calității, necesară pentru a garanta desfășurarea responsabilă și îmbunătățirea învățământului superior și a educației și formării profesionale, ar trebui să se bazeze pe următoarele principii:

                  —

                  politicile și procedurile de asigurare a calității ar trebui să stea la baza tuturor nivelurilor din Cadrul european al calificărilor,

                  —

                  asigurarea calității ar trebui să fie parte integrantă a gestionării interne a instituțiilor de învățământ și de formare,

                  —

                  asigurarea calității ar trebui să includă evaluarea regulată a instituțiilor, a programelor lor sau a sistemelor lor asigurare a calității prin intermediul unor organisme sau agenții externe de control,

                  —

                  organismele sau agențiile externe de control responsabile pentru asigurarea calității ar trebui să facă obiectul unor controale regulate,

                  —

                  asigurarea calității ar trebui să includă informații despre situații, aporturi, procese și rezultate, punând în același timp accentul pe efecte și pe rezultatele învățării,

                  —

                  sistemele de asigurare a calității ar trebui să includă următoarele elemente:

                              —

                              obiective și standarde clare și măsurabile, orientări pentru punerea în aplicare, inclusiv privind implicarea părților interesate,

                              —

                              resursele adecvate,

                              —

                              metode coerente de evaluare, asociind autoevaluarea cu revizuirea externă,

                              —

                              mecanisme de raportare și proceduri de îmbunătățire,

                              —

                              rezultate ale evaluării accesibile pe scară largă,

                  —

                  inițiativele de asigurare a calității la nivel internațional, național și regional ar trebui să fie coordonate pentru a asigura supravegherea, coerența, sinergia și analiza întregului sistem,

                  —

                  asigurarea calității ar trebui să fie un proces de cooperare care să implice toate nivelurile și sistemele de învățământ și de formare și toate părțile interesate la nivel național și comunitar,

                  —

                  orientările de asigurare a calității la nivel comunitar pot prevedea puncte de referință pentru evaluări și pentru învățarea din experiențele celorlalte părți.


title: 2012/417/UE: Recomandarea Comisiei din 17 iulie 2012 privind accesul la informațiile științifice și conservarea acestora

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 194/39

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 17 iulie 2012
   privind accesul la informațiile științifice și conservarea acestora
   (2012/417/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Comunicarea Comisiei intitulată „Europa 2020” (1) propune dezvoltarea unei economii bazate prioritar pe cunoaștere și inovare.

               (2)

               Obiectivele fixate de strategia Europa 2020 sunt prezentate mai în detaliu în inițiativele emblematice „O agendă digitală pentru Europa” (2) și „O Uniune a inovării” (3). Printre măsurile care trebuie întreprinse în cadrul „Agendei digitale” se numără diseminarea pe scară largă a cercetării finanțate din fonduri publice, prin publicarea datelor și a lucrărilor științifice în regim de acces liber. Inițiativa „O Uniune a inovării” invită la instituirea unui cadru al Spațiului European de Cercetare (SEC) care să contribuie la eliminarea obstacolelor din calea mobilității și a cooperării transfrontaliere. În cadrul inițiativei se afirmă că ar trebui promovat accesul liber la publicații și date provenite din cercetarea finanțată din fonduri publice, iar accesul la publicații ar trebui să devină un principiu general aplicabil proiectelor finanțate prin programele-cadru pentru cercetare ale UE.

               (3)

               La 14 februarie 2007, Comisia a adoptat Comunicarea privind informațiile științifice în era digitală: acces, diseminare și păstrare (4), însoțită de un document de lucru al serviciilor Comisiei. Aceasta a oferit o imagine de ansamblu a situației din Europa în ceea ce privește publicațiile științifice și conservarea rezultatelor cercetărilor, examinând chestiuni relevante de ordin organizațional, juridic, tehnic și financiar.

               (4)

               Comunicarea a fost urmată, în noiembrie 2007, de Concluziile Consiliului privind informațiile științifice în era digitală: acces, diseminare și conservare. Concluziile invitau Comisia să testeze accesul liber la publicațiile științifice rezultate din proiecte finanțate prin programele-cadru de cercetare ale UE și includeau un set de măsuri care urmau să fie întreprinse de către statele membre. Deși în unele dintre domeniile abordate în concluziile Consiliului s-au înregistrat evoluții pozitive, obiectivele fixate nu au fost îndeplinite în totalitate, iar progresele făcute de statele membre au fost inegale. Este nevoie de o acțiune la nivelul UE, pentru a exploata la maximum potențialul de cercetare al Europei.

               (5)

               Politicile privind liberul acces urmăresc să ofere cititorilor acces gratuit la publicațiile științifice evaluate inter pares și la datele cercetărilor, cât mai rapid posibil în cadrul procesului de diseminare și să permită utilizarea și reutilizarea rezultatelor cercetării științifice. Aceste politici ar trebui puse în aplicare ținându-se cont de provocarea reprezentată de chestiunea drepturilor de proprietate intelectuală.

               (6)

               Politicile privind accesul liber la rezultatele cercetării științifice ar trebui să se aplice tuturor activităților de cercetare care beneficiază de finanțare publică. Așteptările legate de aceste politici vizează îmbunătățirea condițiilor de desfășurare a activităților de cercetare prin diminuarea duplicării eforturilor și reducerea la minimum a timpului dedicat căutării și accesării informațiilor. Se va accelera astfel progresul științific, facilitându-se cooperarea, atât la nivelul UE, cât și cu țările terțe. Respectivele politici vor răspunde și solicitărilor comunității științifice privind un acces mai larg la informațiile științifice.

               (7)

               Datorită faptului că actorii societali au posibilitatea de a interacționa în cadrul ciclului cercetării, calitatea, relevanța, acceptabilitatea și sustenabilitatea rezultatelor inovării sunt ameliorate prin integrarea așteptărilor, necesităților, intereselor și a valorilor societății. Liberul acces este o caracteristică esențială a politicilor statelor membre vizând o cercetare și o inovare responsabile, el punând rezultatele cercetărilor la dispoziția tuturor și facilitând implicarea societală.

               (8)

               La rândul lor, întreprinderile vor profita și ele de lărgirea accesului la rezultatele cercetării științifice. Se va ameliora în special capacitatea de a inova a întreprinderilor mici și mijlocii. Politicile privind accesul la informațiile științifice ar trebui prin urmare să faciliteze și accesul companiilor private la informațiile științifice.

               (9)

               Internetul a schimbat în mod fundamental lumea științei și a cercetării. De exemplu, comunitățile de cercetare au testat noi moduri de înregistrare, certificare, diseminare și conservare a publicațiilor științifice. Politicile în materie de cercetare și finanțare trebuie să se adapteze acestui nou mediu. Ar trebui făcute recomandări statelor membre în sensul adaptării și dezvoltării propriilor politici privind accesul liber la publicațiile științifice.

               (10)

               Accesul liber la datele cercetării științifice îmbunătățește calitatea datelor, reduce necesitatea duplicării cercetării științifice, accelerează progresul științific și ajută la combaterea fraudei în domeniul științei. În raportul său final intitulat Riding the wave: How Europe can gain from the rising tide of scientific data
                   (5) din octombrie 2010, Grupul de experți la nivel înalt privind datele științifice punea accentul pe importanța fundamentală a partajării și conservării datelor fiabile rezultate din procesul cercetării științifice. Prin urmare, o acțiune politică în domeniul accesului la date trebuie întreprinsă de urgență și trebuie recomandată statelor membre.

               (11)

               Conservarea rezultatelor științifice este de interes public. Ea a fost în mod tradițional, responsabilitatea bibliotecilor, în special a Serviciului de depozit legal al bibliotecilor naționale. Volumul rezultatelor generate de cercetare cunoaște o creștere exponențială. Ar trebui instituite mecanisme, infrastructuri și soluții de software care să permită conservarea pe termen lung a rezultatelor cercetării sub formă digitală. Finanțarea sustenabilă a conservării reprezintă un imperativ, deoarece costurile curării conținutului digital sunt încă relativ ridicate. Ținând cont de rolul important al conservării pentru utilizarea viitoare a rezultatelor cercetării, ar trebui ca statelor membre să le fie adresată o recomandare privind instituirea sau consolidarea unor politici în acest domeniu.

               (12)

               Politicile care urmează să fie elaborate de statele membre ar trebui definite la nivel național sau subnațional, în funcție de prevederile constituționale și de repartizarea responsabilităților în materie de definire a politicii de cercetare.

               (13)

               Existența unor infrastructuri electronice solide care să susțină sistemul informațiilor științifice va îmbunătăți accesul la informațiile științifice și conservarea pe termen lung a acestora, fapt ce poate stimula cercetarea colaborativă. În conformitate cu Comunicarea Comisiei intitulate „Infrastructuri TIC pentru e-știință” (6), infrastructurile electronice sunt înțelese a fi „un mediu în care resursele cercetării (hardware-ul, software-ul și conținutul) pot fi ușor puse în comun și accesate de fiecare dată când este necesar, pentru realizarea unei cercetări ameliorate și mai eficiente.” Ar trebui prin urmare recomandată dezvoltarea în continuare a acestor infrastructuri și interconectarea lor la nivel european.

               (14)

               Trecerea la accesul liber reprezintă un efort la scară mondială, așa cum o demonstrează strategia revizuită privind contribuția UNESCO la promovarea accesului liber la informațiile științifice și la cercetare (7) și declarația OCDE privind accesul la datele cercetării finanțate din fonduri publice (8). Statele membre ar trebui să se alăture acestui efort la scară mondială și ar trebui să dea un exemplu, prin cultivarea unui mediu de cercetare deschis și colaborativ, bazat pe reciprocitate.

               (15)

               Ținând cont de etapa de tranziție pe care o parcurge sectorul editorial, părțile interesate trebuie să colaboreze îndeaproape pentru a sprijini procesul de tranziție și a căuta soluții durabile pentru procesul de publicare a lucrărilor științifice.

               (16)

               La 12 decembrie 2011, Comisia a adoptat un pachet de măsuri constând într-o comunicare privind datele deschise, o propunere de directivă de modificare a Directivei 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind reutilizarea informațiilor din sectorul public (9) și din noi norme ale Comisiei referitoare la documentele pe care le deține. Pachetul prezenta strategia Comisiei privind datele deschise într-un cadru unic și coerent, care cuprindea acțiuni incluzând, printre altele, prezenta recomandare.

               (17)

               Prezenta recomandare este însoțită de o comunicare în care Comisia definește propria viziune și politică în ceea ce privește accesul liber la rezultatele cercetării. Aceasta trece în revistă acțiunile pe care le va întreprinde Comisia, în calitate de organism care asigură finanțarea cercetării științifice de la bugetul Uniunii.

               (18)

               Alături de prezenta recomandare și de comunicarea care o însoțește, Comisia adoptă o comunicare intitulată „Un parteneriat consolidat al Spațiului European de Cercetare pentru excelență și creștere” în care stabilește prioritățile-cheie pentru concretizarea Spațiului European de Cercetare, una dintre acestea fiind optimizarea circulației și a transferului de cunoștințe științifice și a accesului la acestea,

         RECOMANDĂ STATELOR MEMBRE:

      Acces liber la publicațiile științifice

               1.

               Să definească politici clare vizând diseminarea publicațiilor științifice rezultate din cercetarea finanțată din fonduri publice și accesul liber la acestea. Aceste politici ar trebui să prevadă:

                           —

                           obiective și indicatori concreți pentru măsurarea progreselor înregistrate;

                           —

                           planuri de punere în aplicare, inclusiv repartizarea responsabilităților;

                           —

                           planificarea financiară aferentă.

                     Să se asigure că, urmare a aplicării acestor politici:

                           —

                           accesul liber la publicațiile rezultate din cercetarea finanțată din fonduri publice este disponibil cât mai curând posibil (de preferință imediat) și, în orice caz, în termen de maximum șase luni de la data publicării (douăsprezece luni în cazul științelor sociale și umaniste);

                           —

                           sistemele de acordare a licențelor contribuie, în mod echilibrat, la liberul acces la publicațiile științifice rezultate din cercetarea finanțată din fonduri publice, fără a aduce atingere legislației aplicabile privind drepturile de autor și în conformitate cu aceasta, încurajând cercetătorii să își păstreze drepturile de autor și acordând, în același timp, licențe editorilor;

                           —

                           sistemul carierelor academice sprijină și recompensează cercetătorii care aderă la o cultură a partajării rezultatelor propriilor cercetări prin asigurarea, mai exact, a accesului liber la propriile publicații și prin elaborarea, încurajarea și utilizarea unor modele, criterii și indicatori noi și alternativi de evaluare a carierelor;

                           —

                           transparența este ameliorată, în special prin informarea publicului cu privire la acordurile dintre instituțiile publice sau grupurile de instituții publice și edituri privind furnizarea informațiilor științifice. Aici ar trebui incluse acordurile referitoare la așa-numitele „big deals” (ofertele grupate), și anume oferirea unui preț redus pentru formulele de abonament care includ ambele versiuni ale revistelor (electronică și pe hârtie);

                           —

                           întreprinderile mici și mijlocii și cercetătorii independenți dispun de accesul cel mai larg și mai ieftin posibil la publicațiile științifice rezultate din cercetarea finanțată din fonduri publice.

               2.

               Să se asigure că instituțiile de finanțare a cercetării responsabile cu gestionarea finanțării publice a activităților de cercetare și instituțiile academice care beneficiază de finanțare publică pun în aplicare politicile prin:

                           —

                           definirea unor politici instituționale vizând diseminarea publicațiilor științifice și liberul acces la acestea; elaborarea unor planuri de implementare la nivelul respectivelor organisme de finanțare;

                           —

                           punerea la dispoziție a fondurilor necesare pentru diseminare (inclusiv liberul acces), permițând existența mai multor canale, inclusiv, după caz, a infrastructurilor digitale și a unor metode noi și experimentale de comunicare academică;

                           —

                           adaptarea sistemelor de recrutare și de evaluare a carierei cercetătorilor, precum și a sistemului de evaluare pentru acordarea de granturi de cercetare, astfel încât să fie recompensați cercetătorii care aderă la cultura partajării rezultatelor propriilor cercetări. Sistemele astfel îmbunătățite ar trebui să țină cont de rezultatele cercetării puse la dispoziție prin intermediul regimului de acces liber și să dezvolte, să încurajeze și să utilizeze modele, criterii și indicatori noi și alternativi de evaluare a carierei;

                           —

                           furnizarea de orientări cercetătorilor cu privire la modul în care trebuie să se conformeze politicilor liberului acces, în special în ceea ce privește gestionarea propriilor drepturi de proprietate intelectuală pentru a asigura accesul liber la propriile publicații;

                           —

                           desfășurarea de negocieri comune cu editorii pentru a obține cele mai bune condiții posibile în ceea ce privește accesul la publicații, inclusiv utilizarea și reutilizarea acestora;

                           —

                           garantarea faptului că rezultatele activităților de cercetare finanțate din fonduri publice sunt ușor de identificat prin mijloace tehnice adecvate, inclusiv prin metadate asociate versiunilor electronice ale rezultatelor cercetării.

      Acces liber la datele cercetărilor

               3.

               Să definească politici clare vizând diseminarea și accesul liber la datele cercetărilor finanțate din fonduri publice. Aceste politici ar trebui să prevadă:

                           —

                           obiective și indicatori concreți pentru măsurarea progreselor înregistrate;

                           —

                           planuri de punere în aplicare, inclusiv repartizarea responsabilităților (de exemplu, licențele corespunzătoare);

                           —

                           planificarea financiară aferentă.

                     Să se asigure că, urmare a aplicării acestor politici:

                           —

                           datele cercetărilor finanțate din fonduri publice devin accesibile publicului, putând fi utilizate și reutilizate de către acesta prin intermediul infrastructurilor electronice digitale. Trebuie să se țină cont, în mod corespunzător, de o serie de preocupări, cum ar fi cele din sfera confidențialității, a secretelor comerciale, a securității naționale, a intereselor comerciale legitime și a drepturilor de autor. Datele, know-how-ul și/sau informațiile, indiferent de forma sau de natura lor care, anterior activității de cercetare, erau deținute de părți de drept privat în cadrul unui parteneriat public-privat și care au fost identificate ca atare nu fac obiectul acestei obligații;

                           —

                           seturile de date devin ușor de identificat, ele putând fi conectate la alte seturi de date și publicații prin intermediul unor mecanisme adecvate și că sunt furnizate informațiile suplimentare necesare evaluării și utilizării corecte a acestora;

                           —

                           instituțiile responsabile cu gestionarea finanțării din fonduri publice a cercetării și instituțiile academice finanțate din fonduri publice acordă asistență la punerea în aplicare a politicii naționale, prin instituirea unor mecanisme care să permită partajarea datelor cercetărilor și să o recompenseze;

                           —

                           sunt promovate și/sau puse în aplicare programe de studiu de nivel avansat pentru formarea de noi profiluri profesionale în domeniul tehnologiilor de prelucrare a datelor.

      Conservarea și reutilizarea informațiilor științifice

               4.

               Să consolideze conservarea informațiilor științifice prin:

                           —

                           definirea de politici și punerea lor în aplicare, inclusiv o repartizare a responsabilităților privind conservarea informațiilor științifice, alături de o planificare financiară corespunzătoare, pentru a asigura curarea și conservarea pe termen lung a rezultatelor cercetării (a datelor provenind din cercetarea primară și a tuturor celorlalte rezultate, inclusiv a publicațiilor);

                           —

                           garantarea punerii în practică a unui sistem eficient de arhivare electronică a informațiilor științifice care să acopere publicațiile create pe suport digital și, după caz, seturile de date aferente;

                           —

                           conservarea hardware-ului și a software-ului necesar pentru citirea în viitor a informațiilor, sau prin migrarea în mod regulat a informațiilor către noile medii hardware și software;

                           —

                           promovarea unor condiții care să permită părților interesate furnizarea de servicii cu valoare adăugată bazate pe reutilizarea informațiilor științifice.

      Infrastructuri electronice

               5.

               Să continue dezvoltarea infrastructurilor electronice care stau la baza sistemului de diseminare a informațiilor științifice prin:

                           —

                           sprijinirea infrastructurilor de date științifice pentru diseminarea cunoștințelor, a institutelor de cercetare și a organismelor de finanțare pentru a acoperi toate etapele ciclului de viață al datelor. Aceste etape ar trebui să includă achiziția, curarea, metadatele, proveniența, identificatorii persistenți, autorizarea, autentificarea și integritatea datelor. Trebuie elaborate abordări care să permită o înțelegere comună a descoperirii datelor în toate disciplinele, reducând astfel curba învățării necesară pentru a atinge obiectivele de productivitate;

                           —

                           sprijinirea formării și a perfecționării unor noi contingente de informaticieni experți ai calculului în flux intens de date, inclusiv a unor specialiști, tehnicieni și administratori de date;

                           —

                           mobilizarea crescută a resurselor existente; pornind de la acestea, statele membre ar trebui să garanteze eficiența economică și să inoveze în domenii precum cel al instrumentelor de analiză, al vizualizărilor, al sprijinului decizional, al modelelor și instrumentelor de modelare, al simulării sau al noilor algoritmi și al software-ului științific;

                           —

                           consolidarea infrastructurii de acces la informațiile științifice și de conservare a acestora la nivel național și prin alocarea fondurilor necesare;

                           —

                           asigurarea calității și a fiabilității infrastructurii, inclusiv prin utilizarea unor mecanisme de certificare a arhivelor de date;

                           —

                           asigurarea interoperabilității dintre infrastructurile electronice la nivel național și mondial.

               6.

               Să creeze sinergii, la nivel național și mondial, între infrastructurile electronice naționale, prin:

                           —

                           contribuțiile la interoperabilitatea infrastructurilor electronice, în special prin abordarea schimbului de date științifice, ținând seama de experiența acumulată cu proiectele existente și cu infrastructurile și software-ul dezvoltate la nivel european și mondial;

                           —

                           sprijinirea eforturilor de cooperare transnaționale care promovează utilizarea și dezvoltarea infrastructurilor pentru tehnologiile informației și comunicațiilor destinate învățământului superior și activităților de cercetare.

      Dialog multilateral la nivel național, european și internațional

               7.

               Să participe la dialoguri multilaterale la nivel național, european și/sau internațional privind modalitățile de promovare a liberului acces la informațiile științifice și a conservării acestora. Participanții ar trebui să analizeze în special:

                           —

                           modalitățile de corelare a publicațiilor cu datele suport;

                           —

                           modalitățile de îmbunătățire a accesului și de menținere sub control a costurilor, de exemplu prin intermediul negocierilor comune cu editorii;

                           —

                           crearea unor noi indicatori ai cercetării și a unei noi bibliometrii care să includă publicațiile științifice, seturile de date și alte tipuri de rezultate ale activității de cercetare, precum și performanța individuală a cercetătorilor;

                           —

                           instituirea de noi sisteme și structuri de recompensare;

                           —

                           promovarea principiilor accesului liber și aplicarea la nivel internațional, în special în contextul inițiativelor de cooperare bilaterale, multilaterale și internaționale.

      Coordonare structurată a statelor membre la nivelul UE și urmărirea aplicării recomandării

               8.

               Să numească până la sfârșitul anului un punct național de referință, ale cărui sarcini vor fi:

                           —

                           coordonarea măsurilor enumerate în prezenta recomandare;

                           —

                           îndeplinirea rolului de interlocutor al Comisiei Europene pe probleme legate de accesul la informațiile științifice și de conservarea acestora, mai exact de o mai bună definire a principiilor și a standardelor comune, de măsurile de punere în aplicare și de noile modalități de diseminare și partajare a rezultatelor cercetării în Spațiul European de Cercetare;

                           —

                           elaborarea de rapoarte privind urmărirea aplicării prezentei recomandări.

      Examinare și raportare

               9.

               Să informeze Comisia, în termen de 18 luni de la publicarea prezentei recomandări în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și, ulterior, o dată la fiecare doi ani, în legătură cu orice fel de măsuri luate ca răspuns la diferite elemente ale prezentei recomandări, conform unor proceduri ce urmează a fi definite și adoptate. Pe această bază, Comisia va examina progresele înregistrate în întreaga Uniune, pentru a stabili dacă sunt necesare măsuri suplimentare în vederea atingerii obiectivelor stabilite în prezenta recomandare.

      Adoptată la Bruxelles, 17 iulie 2012.

            Pentru Comisie

         Neelie KROES

            Vicepreședinte

      (1)  COM(2010) 2020 final, 3.3.2010, disponibilă la adresa: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:2020:FIN:RO:PDF.

      (2)  COM(2010) 245 final/2 din 26.8.2010, disponibilă la adresa: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0245:FIN:RO:PDF.

      (3)  COM(2010) 546 final din 6.10.2010, disponibilă la adresa: http://ec.europa.eu/research/innovation-union/pdf/innovation-union-communication_en.pdf#view=fit&pagemode=none.

      (4)  COM(2007) 56 final din 14.2.2007, disponibilă la adresa: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52007DC0056:RO:NOT.

      (5)  http://cordis.europa.eu/fp7/ict/e-infrastructure/docs/hlg-sdi-report.pdf.

      (6)  COM(2009) 108 final.

      (7)  http://www.unesco.org/new/fileadmin/MULTIMEDIA/HQ/CI/CI/images/GOAP/OAF2011/213342e.pdf.

      (8)  http://www.oecd.org/dataoecd/9/61/38500813.pdf.

      (9)  JO L 345, 31.12.2003, p. 90.


title: Recomandarea Consiliului din 14 iulie 2015 privind Programul național de reformă al României pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al României pentru 2015

text:
               18.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 14 iulie 2015
   privind Programul național de reformă al României pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al României pentru 2015
   (2015/C 272/01)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice. Strategia se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 14 iulie 2015, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii, iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3). Împreună, acestea formează „orientările integrate” de care statele membre au fost invitate să țină seama în politicile lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)

               La 8 iulie 2014, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al României pentru 2014 și a emis un aviz privind Programul de convergență actualizat al României pentru 2014.

               (4)

               La 28 noiembrie 2014, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2015. În aceeași zi, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care România a fost identificată ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (5)

               La 18 decembrie 2014, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru stimularea investițiilor, intensificarea reformelor structurale și continuarea unei consolidări fiscale responsabile și favorabile creșterii.

               (6)

               La 26 februarie 2015, Comisia a publicat Raportul de țară pentru România pentru 2015. În raport s-au evaluat progresele realizate de România în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 8 iulie 2014. Raportul de țară include, de asemenea, rezultatele bilanțului aprofundat realizat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că România se confruntă cu dezechilibre macroeconomice care necesită măsuri de politică și monitorizare. După cele trei programe UE-FMI consecutive, dezechilibrele interne și externe au fost reduse în mod semnificativ. Cu toate acestea, merită atenție riscurile cu care se confruntă România din cauza valorii negative relativ mari a poziției sale investiționale internaționale nete și a capacității de export reduse pe termen mediu. În sectorul bancar persistă vulnerabilități externe și interne.

               (7)

               La 30 aprilie 2015, România și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2015 și Programul de convergență pentru 2015. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (8)

               La 22 octombrie 2013, Consiliul a adoptat Decizia 2013/531/UE (5), în care s-a angajat ca până în septembrie 2015 să furnizeze României asistență financiară pe termen mediu de până la 2 miliarde EUR. Această asistență este condiționată de punerea în aplicare a unei politici economice cuprinzătoare. Deși România nu intenționează, în condițiile actuale de piață, să solicite plata vreunei tranșe, se preconizează ca asistența preventivă să contribuie la consolidarea stabilității macroeconomice, bugetare și financiare și, prin punerea în practică a reformelor structurale, la sporirea rezilienței economiei și a potențialului de creștere. După ce va ieși din programul de asistență, România va fi reintegrată pe deplin în cadrul semestrului european.

               (9)

               În prezent, România face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În cadrul Programului său de convergență, România a solicitat aprobarea unei devieri temporare de 0,5 % din PIB de la traiectoria de ajustare necesară în vederea îndeplinirii obiectivului pe termen mediu, justificată de reformele structurale planificate. Întrucât în program nu se oferă informații suficient de detaliate privind reformele structurale planificate, Consiliul nu este în măsură să evalueze caracterul plauzibil al acestora. România a solicitat și aplicarea clauzei privind reforma pensiilor. Eligibilitatea reformei depinde de confirmarea din partea Eurostat. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2015, deficitul structural prognozat pentru 2016 de 3,4 % din PIB nu ar asigura o marjă de siguranță adecvată față de valoarea de referință din tratat de 3 % din PIB. Prin urmare, Consiliul consideră că România nu îndeplinește cerințele pentru a beneficia de devierea temporară solicitată pentru 2016.

               (10)

               În Programul său de convergență pentru 2015, Guvernul intenționează ca în 2015 să mențină deficitul global la 1,5 % din PIB și să îl reducă la 0,8 % din PIB în 2018. Guvernul urmărește să îndeplinească obiectivul pe termen mediu – un deficit structural de 1,0 % din PIB – începând din 2016. Conform Programului de convergență, se preconizează ca ponderea datoriei publice în PIB să atingă o valoare maximă de 40,1 % în 2015 și să scadă treptat ulterior, ajungând la 37,1 % în 2018. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor previziuni bugetare este favorabil. Măsurile importante cu efect de creștere a deficitului, care au fost aprobate de Guvern la 25 martie și de Senat la 27 aprilie (6) și care au fost incluse în previziunile Comisei din primăvara anului 2015, nu se regăsesc în Programul de convergență, deși acest lucru este impus de Codul de conduită. Nu s-au oferit suficiente detalii privind măsurile necesare pentru atingerea țintelor de deficit bugetar planificate pentru 2016 și anii următori. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2015, se preconizează ca în 2015 balanța structurală să devieze cu 0,3 % din PIB de la obiectivul pe termen mediu. Această valoare depășește ușor deviația de 0,25 % din PIB autorizată în cadrul programului de sprijinire a balanței de plăți cu condiția ca nivelul cofinanțării proiectelor finanțate de UE să respecte ceea ce s-a prevăzut în buget. Devierea urmează să devină semnificativă în 2016, ajungând la 2,4 % din PIB, în timp ce se impune o ajustare de 0,3 % din PIB. Prin urmare, în 2015 și 2016 vor fi necesare noi măsuri. Pe baza evaluării Programului de convergență și ținând seama de previziunile Comisiei din primăvara anului 2015, Consiliul consideră că există riscul ca România să nu respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (11)

               Cadrul bugetar al României este în general solid, însă nu este aplicat în mod eficient. Tendințele demografice pe termen mediu și lung și nivelul scăzut de dezvoltare a pieței forței de muncă pot pune în pericol sustenabilitatea pe termen lung a sistemului de pensii. Reforma sistemului de pensii, lansată în 2010, a adus deja unele îmbunătățiri, însă legea de egalizare a vârstei legale de pensionare pentru femei și bărbați începând din 2035, propusă de Guvern în decembrie 2013, nu a fost încă adoptată de Camera Deputaților.

               (12)

               Recenta reducere a contribuțiilor la asigurările sociale plătite de angajatori a diminuat sarcina fiscală asupra costului forței de muncă, dar într-o manieră care nu și-a propus un obiectiv anume. Sarcina fiscală pentru persoanele cu venituri mici este în continuare ridicată (40 %) în comparație cu alte țări europene. Frauda fiscală și evaziunea fiscală reprezintă în continuare o provocare majoră și diminuează veniturile fiscale. S-au făcut primii pași în reorganizarea administrației fiscale din România, proces preconizat a fi de durată. Un proiect-pilot care a vizat munca nedeclarată, salariile declarate la o valoare mai mică decât cea reală și evaziunea fiscală a fost pus în aplicare în două regiuni în 2014, urmând a fi extins în continuare în 2015. Nivelul taxelor de mediu a crescut în 2014, ajungând aproape de media din UE.

               (13)

               Deși s-au înregistrat unele îmbunătățiri în 2014, ratele de ocupare a forței de muncă și de activitate continuă să fie deosebit de scăzute în rândul femeilor, tinerilor, vârstnicilor și romilor. Politicile active în domeniul pieței forței de muncă au fost revizuite, dar participarea globală la măsurile active de pe piața forței de muncă și finanțarea acestora rămân scăzute, în special în cazul formării profesionale, al sistemelor de recunoaștere a studiilor anterioare, al stimulentelor pentru mobilitate și al măsurilor care vizează șomerii pe termen lung. România a luat măsuri pentru a combate șomajul în rândul tinerilor, în special prin intermediul Garanției pentru tineret, dar au existat întârzieri în punerea lor în practică. Nu s-au înregistrat progrese în ceea ce privește oferirea unor orientări transparente privind stabilirea salariului minim. Pentru a putea oferi servicii personalizate și a avea rezultate mai coerente pentru toate grupurile vizate, Agenția Națională pentru Ocuparea Forței de Muncă ar avea nevoie de o capacitate sporită, în special în ceea ce privește personalul, și de un cadru de acțiune integrat pentru măsurile cofinanțate prin fondurile structurale și de investiții europene.

               (14)

               România se confruntă cu o serie de provocări în domeniul educației: rata părăsirii timpurii a școlii rămâne cu mult peste media din UE; disponibilitatea și accesul la serviciile de educație și de îngrijire a copiilor preșcolari sunt limitate, în special în zonele rurale și pentru comunitatea romilor; participarea la învățarea pe tot parcursul vieții este încă mult sub media din UE; calitatea învățământului superior și relevanța acestuia pentru piața forței de muncă sunt inadecvate, iar rata de absolvire a învățământului terțiar se clasează în continuare pe penultimul loc la nivelul Uniunii. România a început să ia măsuri pentru depășirea acestor provocări, înregistrând progrese variabile în diferite domenii, dar nu a obținut până în prezent decât puține rezultate concrete vizibile. În iunie 2015, România a adoptat două strategii naționale, respectiv strategia națională privind învățarea pe tot parcursul vieții și strategia națională pentru reducerea părăsirii timpurii a școlii. În prezent, este important ca România să ia măsuri pentru punerea rapidă în aplicare a acestora. Pentru perioada 2014-2019 a fost conceput un program național pentru educația și îngrijirea copiilor preșcolari, care va intra în vigoare în anul școlar 2015-2016. A fost elaborată o strategie privind învățământul terțiar cu scopul de a spori relevanța învățământului superior prin alinierea mai strânsă a acestuia la nevoile pieței forței de muncă și de a îmbunătăți accesul grupurilor defavorizate la învățământului superior. S-au pus în aplicare măsuri menite să îmbunătățească educația și formarea profesională, precum și programele de ucenicie.

               (15)

               Sistemul de sănătate din România se caracterizează prin rezultate slabe ale tratamentelor, accesibilitate financiară și geografică precară, finanțare scăzută și utilizare ineficientă a resurselor. Există o dependență mare de serviciile de spitalizare, iar sistemul suferă din cauza rețelei spitalicești în mare parte ineficiente, a rețelelor de trimiteri slabe și fragmentate și a unui procentaj scăzut de cheltuieli destinate asistenței medicale primare. În plus, plățile informale practicate pe scară largă în sectorul public al sănătății reduc și mai mult accesibilitatea, eficiența și calitatea sistemului. Diversele măsuri și reforme ale sistemului de sănătate care au fost introduse au redus deficitul de finanțare și au îmbunătățit standardele și eficiența serviciilor. Strategia națională de sănătate 2014-2020, care stabilește cadrul de referință strategic pentru reforma sectorului de sănătate, a fost aprobată în decembrie 2014 și urmează să fie pusă în aplicare. Ministerul Sănătății și Casa Națională de Asigurări de Sănătate au în vedere diverse măsuri pentru a îmbunătăți sistemul de finanțare a asistenței medicale.

               (16)

               Reducerea sărăciei și a excluziunii sociale continuă să fie o provocare majoră pentru România. Deși este în scădere, rata persoanelor expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială rămâne ridicată, atingând 40 % în 2013, cu mult peste media din UE. Eficacitatea transferurilor sociale (cu excepția pensiilor) în reducerea sărăciei pare limitată și este deosebit de scăzută în cazul copiilor. Transferurile sociale nu sunt legate în mod adecvat de măsurile de activare. Punerea în aplicare a reformei asistenței sociale din 2011 prezintă în continuare întârzieri. Strategia privind incluziunea socială și combaterea sărăciei, precum și planurile de acțiune conexe, au fost aprobate la 27 mai 2015. S-au înregistrat progrese limitate în ceea ce privește introducerea venitului minim de inserție, care ar simplifica asistența socială prin combinarea a trei transferuri sociale existente și ar consolida și legătura cu măsurile de activare. În 2013, Guvernul a adoptat o lege privind economia socială, menită să reglementeze domeniul economiei sociale și să îmbunătățească participarea pe piața muncii a populației vulnerabile, însă aceasta face încă obiectul dezbaterilor în Parlament. Au fost luate puține măsuri eficace de integrare a populației rome. Cu toate acestea, în ianuarie 2015, a fost adoptată cu o oarecare întârziere o strategie revizuită pentru integrarea romilor, dar se înregistrează întârzieri în ceea ce privește punerea sa în aplicare.

               (17)

               Capacitatea administrativă a României este scăzută, fragmentată și caracterizată printr-o delegare neclară a responsabilităților, reprezentând astfel o frână pentru competitivitatea economiei. Au fost identificate cauzele fundamentale ale deficiențelor structurale și, în octombrie 2014, a fost adoptată o strategie pentru soluționarea provocărilor din administrația publică, precum și a celor legate de stabilirea priorităților și de coordonarea politicilor, împreună cu un plan de acțiune pentru punerea sa în aplicare în perioada 2014-2020. Cu toate acestea, punerea în aplicare a strategiei a fost întârziată în mod considerabil. Neregulile înregistrate în procedurile de achiziții publice au avut ca rezultat întârzieri semnificative în implementarea programelor finanțate de UE. Acestea au un impact negativ asupra mediului de afaceri și întârzie investițiile atât de necesare în infrastructură.

               (18)

               S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește sporirea independenței, calității și eficienței sistemului judiciar, combaterea corupției la toate nivelurile și asigurarea executării efective a hotărârilor judecătorești. Cu toate acestea, nivelul executării efective a hotărârilor judecătorești rămâne în multe cazuri scăzut și s-au realizat progrese limitate în prevenirea și combaterea micilor acte de corupție. Aceste domenii importante de politică vor face obiectul mecanismului de cooperare și verificare.

               (19)

               Societățile comerciale de stat sunt afectate de o productivitate inferioară standardelor, contribuie la lipsa de lichiditate din economie, sunt o povară pentru bugetul public general – ca pasive contingente – și reprezintă 50 % din arieratele fiscale combinate ale tuturor societăților comerciale. Guvernanța corporativă este un factor esențial care determină performanța societăților comerciale de stat. Cadrul actual de guvernanță al acestora nu previne interferențele politice în gestionarea curentă a societăților comerciale și nu garantează o separare între calitatea de proprietar a autorităților și funcția acestora de elaborare a politicilor. Înainte de adoptarea Ordonanței de urgență a Guvernului nr. 109/2011 nu au fost introduse în mod sistematic norme specifice pentru societățile comerciale de stat. Diferite domenii nu fac obiectul respectivei reglementări și în practică normele nu sunt întotdeauna respectate. Nu s-a înregistrat niciun progres în ceea ce privește reforma guvernanței corporative în cadrul societăților de stat deținute de stat din sectorul energetic și cel al transporturilor.

               (20)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a României, pe care a publicat-o în raportul de țară pe 2015. De asemenea, a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate României în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în România, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul UE cu privire la deciziile naționale viitoare. Recomandările din cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos.

               (21)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de convergență, iar avizul său (7) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (22)

               Având în vedere rezultatele bilanțului aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de convergență. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2015-2016, România să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să ia toate măsurile necesare pentru a finaliza programul de asistență financiară.

               2.

               Să limiteze abaterea de la obiectivul bugetar pe termen mediu din 2015 la maximum 0,25 % din PIB, astfel cum se specifică în cadrul programului de asistență pentru balanța de plăți 2013-2015 și, în 2016, să revină la obiectivul bugetar pe termen mediu. Să pună în aplicare strategia cuprinzătoare de respectare a obligațiilor fiscale, să consolideze sistemele de control pentru a combate munca nedeclarată și să continue procesul de egalizare a vârstei de pensionare pentru bărbați și femei.

               3.

               Să consolideze măsurile privind piața forței de muncă, în special în cazul tinerilor neînregistrați și al șomerilor pe termen lung. Să se asigure că Agenția Națională pentru Ocuparea Forței de Muncă dispune de personalul adecvat. Să stabilească, în consultare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, orientări clare privind stabilirea transparentă a salariului minim. Să introducă venitul minim de inserție. Să crească oferta și calitatea serviciilor de educație și îngrijire a copiilor preșcolari, în special în cazul romilor. Să ia măsuri în vederea punerii în aplicare a strategiei naționale pentru reducerea părăsirii timpurii a școlii. Să urmărească Strategia națională de sănătate 2014-2020 pentru a remedia aspectele legate de gradul redus de accesibilitate, nivelul scăzut de finanțare și ineficiența resurselor.

               4.

               Să adopte legea privind reformarea guvernanței corporative a societăților comerciale de stat.

      Adoptată la Bruxelles, 14 iulie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. GRAMEGNA

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținută prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014, p. 49).

      (4)  Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al României pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al României pentru perioada 2014 (JO C 247, 29.7.2014, p. 109).

      (5)  Decizia 2013/531/UE a Consiliului din 22 octombrie 2013 prin care se acordă României asistență financiară preventivă pe termen mediu din partea Uniunii (JO L 286, 29.10.2013, p. 1).

      (6)  Reduceri fiscale incluse în noul proiect de cod fiscal.

      (7)  Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 23 ianuarie 2014 de modificare a Recomandării BCE/2011/24 privind cerințele de raportare statistică ale Băncii Centrale Europene în domeniul statisticilor externe (BCE/2014/2)

text:
               22.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 51/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 23 ianuarie 2014
   de modificare a Recomandării BCE/2011/24 privind cerințele de raportare statistică ale Băncii Centrale Europene în domeniul statisticilor externe
   (BCE/2014/2)
   (2014/C 51/01)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 5.1 și articolul 34.1 a treia liniuță,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (1), în special articolul 4,
   întrucât:

               (1)

               Articolul 5.1 prima teză din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „Statutul SEBC”) prevede că Banca Centrală Europeană (BCE), asistată de băncile centrale naționale (BCN), colectează fie de la autoritățile competente, altele decât BCN, fie direct de la agenții economici informațiile statistice necesare pentru îndeplinirea de către aceasta a misiunilor SEBC. Articolul 5.1 a doua teză prevede că, în aceste scopuri, BCE cooperează cu instituțiile sau organismele Uniunii, cu autoritățile competente din statele membre sau țări terțe și cu organizațiile internaționale. Articolul 5.2 prevede că BCN îndeplinesc, în măsura în care este posibil, atribuțiile descrise la articolul 5.1.

               (2)

               În cazurile în care, în conformitate cu normele naționale și practicile consacrate, agenții raportori furnizează altor autorități competente decât BCN informațiile necesare, aceste autorități și BCN respective ale acestora trebuie să coopereze pentru a asigura îndeplinirea cerințelor statistice ale BCE. Această cooperare ar trebui să includă stabilirea unei structuri permanente pentru transmiterea datelor, cu excepția cazului în care același rezultat este deja atins de legislația națională. În prezent, această cerință se referă la cooperarea dintre Central Statistics Office din Irlanda și Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland și dintre National Statistics Office din Malta și Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta. În plus, în Finlanda, de la 1 ianuarie 2014 Statistics Finland va prelua de la Suomen Pankki misiunea de colectare și compilare a informațiilor necesare în domeniul statisticilor externe. Pentru îndeplinirea cerințelor statistice menționate mai sus, Suomen Pankki și Statistics Finland ar trebui să coopereze între ele.

               (3)

               În vederea necesității ca Recomandarea BCE/2011/24 să se adreseze Statistics Finland și a faptului că BCE va stabili, menține și publica pe website-ul său o listă a autorităților competente din statele membre care au fost notificate BCE de către BCN relevante ca fiind implicate în colectarea și/sau compilarea statisticilor externe și cărora Recomandarea BCE/2011/24 ar trebui să li se adreseze în viitor, Recomandarea BCE/2011/24 ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   SECȚIUNEA I

      Modificare

   Secțiunea IV din Recomandarea BCE/2011/24 se înlocuiește cu următorul text din ziua următoare datei publicării prezentei recomandări în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene:

      „SECȚIUNEA IV

         Dispoziții finale

                  1.

                  Prezenta recomandare înlocuiește Recomandarea BCE/2004/16 începând cu 1 iunie 2014.

                  2.

                  Trimiterile la Recomandarea BCE/2004/16 ar trebui interpretate ca trimiteri la prezenta recomandare.

                  3.

                  Prezenta recomandare se adresează Central Statistics Office din Irlanda, National Statistics Office din Malta, Statistics Finland din Finlanda și oricăror altor autorități competente cărora li se pot încredința ocazional misiuni de colectare și/sau compilare a statisticilor externe în statele membre și care figurează pe o listă a autorităților competente stabilită, menținută și publicată de către BCE pe website-ul său.

                  4.

                  Destinatarilor li se cere să pună în aplicare prezenta recomandare începând cu 1 iunie 2014 sau de la data includerii acestora pe lista autorităților competente menționate la alineatul 3, în cazul în care această dată este ulterioara datei de 1 iunie 2014.”

   SECȚIUNEA II

      Destinatari

   Prezenta recomandare se adresează Central Statistics Office din Irlanda, National Statistics Office din Malta și Statistics Finland din Finlanda.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 23 ianuarie 2014.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 318, 27.11.1998, p. 8.


				|

		52014PC0434

			Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI de abrogare a Deciziei 2010/407/UE privind existența unui deficit excesiv în Danemarca /* COM/2014/0434 final */

			   	Recomandare de
DECIZIE A CONSILIULUI
de abrogare a Deciziei 2010/407/UE privind
existența unui deficit excesiv în Danemarca
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 126 alineatul (12),
având în vedere recomandarea Comisiei,
întrucât:
(1)       Prin Decizia 2010/407/UE a
Consiliului din 13 iulie 2010[1],
în urma unei recomandări a Comisiei, s-a decis că în Danemarca
există un deficit excesiv. Consiliul a constatat că, potrivit datelor
comunicate de autoritățile daneze în aprilie 2010, deficitul public
planificat pentru 2010 era de 5,4 % din PIB, prin urmare superior valorii
de referință de 3 % din PIB prevăzute în tratat. Datoria
publică brută a fost estimată la 45,1 % din PIB în 2010, cu
mult sub valoarea de referință de 60 % din PIB
prevăzută în tratat[2].
(2)       La 13 iulie 2010, în
conformitate cu articolul 126 alineatul (7) din TFUE și cu articolul
3 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1467/97 al Consiliului din
7 iulie 1997 privind accelerarea și clarificarea aplicării
procedurii de deficit excesiv[3],
Consiliul, pe baza unei recomandări a Comisiei, a adresat o recomandare
Danemarcei în vederea soluționării situației de deficit excesiv
până cel târziu în 2013. Recomandarea a fost făcută publică.
(3)       În conformitate cu articolul
4 din Protocolul privind procedura aplicabilă deficitelor excesive anexat
tratatelor, Comisia furnizează datele necesare pentru punerea în aplicare
a procedurii. În cadrul aplicării acestui protocol, statele membre trebuie
să transmită date privind deficitele și datoriile publice
și alte variabile conexe de două ori pe an, și anume înainte de
1 aprilie și, respectiv, 1 octombrie, în conformitate cu articolul
3 din Regulamentul (CE) nr. 479/2009 al Consiliului din 25 mai
2009 privind aplicarea Protocolului (nr. 12) privind procedura
aplicabilă deficitelor excesive anexat la Tratatul de instituire a
Comunității Europene[4].

(4)       Atunci când analizează
dacă ar trebui abrogată o decizie privind existența unui deficit
excesiv, Consiliul ar trebui să ia o decizie pe baza datelor notificate.
În plus, o decizie privind existența unui deficit excesiv ar trebui
abrogată numai în cazul în care previziunile Comisiei indică faptul
că deficitul nu va depăși valoarea de referință de
3 % din PIB prevăzută în tratat pe perioada analizată în
previziuni[5].
(5)       Pe baza datelor furnizate de
Comisie (Eurostat) în conformitate cu articolul 14 din Regulamentul (CE)
nr. 479/2009, ca urmare a notificării primite din partea Danemarcei
înainte de 1 aprilie 2014 și pe baza previziunilor din primăvara 2014
ale Comisiei, se desprind următoarele concluzii:
–
Deficitul public nu a depășit valoarea de
referință de 3 % din PIB în perioada 2010-2013, cu excepția
anului 2012, când soldul a fost afectat negativ de o rambursare cu caracter
excepțional asociată cu o reformă a pensiilor care a avut loc în
2011. Se estimează că rambursarea cu caracter excepțional a
deteriorat soldul bugetar cu 1,6 % din PIB în 2012. Deficitul public a
atins 2,5 % din PIB în 2010, 1,9 % din PIB în 2011, 3,8 % din
PIB în 2012 și 0,8 % din PIB în 2013. Îmbunătățirea
soldului bugetar a fost realizată prin măsuri de consolidare, atât pe
partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, în special prin
restricționarea creșterii consumului public.
–
În programul de convergență pentru 2014
al Danemarcei, se estimează că deficitul public va ajunge la
1,3 % din PIB în 2014 și la 2,9 % din PIB în 2015. În 2013-2014,
finanțele publice sunt influențate de veniturile cu caracter
excepțional provenite din restructurarea pensiilor de capital existente,
care oferă posibilitatea de a achita obligațiile fiscale ale
pensiilor de capital viitoare la o rată favorabilă. Se estimează
că această măsură va îmbunătăți soldul
bugetar cu aproximativ 1,8 % din PIB în cei doi ani. În 2015, această
măsură nu va avea niciun impact, ducând la creșterea preconizată
a deficitului finanțelor publice. În previziunile din primăvara 2014 ale
Comisiei, se estimează că deficitul public va ajunge la 1,2 %
din PIB în 2014 și la 2,7 % din PIB în 2015. Astfel, deficitul ar
trebui să rămână sub valoarea de referință de 3 %
din PIB pe perioada analizată în previziuni.
–
După o ameliorare de aproximativ 0,7 %
din PIB, în termeni cumulativi, între 2011 și 2013, soldul structural,
și anume soldul ajustat în funcție de ciclul economic și
fără măsuri cu caracter excepțional și alte
măsuri temporare, este prevăzut să se deterioreze cu 0,8 %
din PIB în 2014 (la aproximativ -0,2 % din PIB) și cu încă
0,3 % din PIB în 2015, în condițiile menținerii politicilor
actuale.
–
Previziunile serviciilor
Comisiei din primăvara anului 2014 estimează că datoria
publică brută va scădea la 43,5 % din PIB în 2014 și
va crește la 44,9 % din PIB în 2015, aflându-se încă sub
valoarea de referință de 60 % din PIB prevăzută în
Tratat.
(6)       Consiliul reamintește
că, începând din 2014, care este anul următor corectării
deficitului excesiv, Danemarca face obiectul componentei preventive a Pactului
de stabilitate și creștere și ar trebui să își
mențină soldul structural la sau peste obiectivul său pe termen
mediu.
(7)       În conformitate cu articolul
126 alineatul (12) din tratat, o decizie a Consiliului privind existența
unui deficit excesiv trebuie abrogată atunci când deficitul excesiv din
statul membru în cauză a fost, în opinia Consiliului, corectat.
(8)       Din punctul de vedere al
Consiliului, deficitul excesiv în Danemarca a fost corectat și, în
consecință, Decizia 2010/407/UE ar trebui să fie abrogată,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Dintr-o evaluare globală rezultă
că situația deficitului excesiv din Danemarca a fost corectată.
Articolul 2
Decizia 2010/407/UE se abrogă.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează Regatului
Danemarcei.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 189, 22.7.2010, p. 15.
[2]               Deficitul public pentru 2010 a fost ulterior revizuit la
2,5 % din PIB, iar datoria publică brută a fost revizuită
la 42,8 % din PIB.
[3]               JO L 209, 2.8.1997, p. 6.
[4]               JO L 145, 10.6.2009, p. 1.
[5]               În conformitate cu documentul intitulat
„Specificații privind punerea în aplicare a Pactului de stabilitate
și creștere și orientări referitoare la forma și
conținutul programelor de stabilitate și de convergență”,
din 3 septembrie 2012. A se vedea:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf