               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 22.5.2017
            COM(2017) 522 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al României pentru 2017și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al României pentru 2017

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al României pentru 2017

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al României pentru 2017

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 9 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  2
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  3
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  4
               , care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 910 martie 2017. La 16 noiembrie 2016, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă
                  5
               , în care nu a identificat România ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (2)Raportul de țară al României din 2017
                  6
                a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele realizate de România în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori, precum și progresele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)La 5 mai 2017, România și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017 și Programul de convergență pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost încorporate de statele membre în programele finanțate din fondurile structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede în legislația care reglementează fondurile ESI
                  7
               , Comisia poate solicita unui stat membru, dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante specifice țării, să își revizuiască programele relevante finanțate din fondurile ESI și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat orientări suplimentare cu privire la aplicarea acestor norme
                  8
               .

               (5)În perioada 2009-2015, România a beneficiat de trei programe de asistență pentru balanța de plăți, administrate în comun de Comisia Europeană și de Fondul Monetar Internațional, cu sprijinul Băncii Mondiale. Au fost efectuate plăți doar în cadrul primului program, pentru perioada 2009-2011, în timp ce pentru programele din perioadele 2011-2013 și 2013-2015 asistența financiară a fost de natură preventivă. În octombrie 2015 a fost demarată, în numele Comisiei, supravegherea ulterioară aplicării programului, al cărei scop este de a monitoriza capacitatea României de a rambursa împrumuturile acordate în cadrul primului program. Această supraveghere va continua până când se va rambursa cel puțin 70 % din împrumut, ceea ce, conform previziunilor, ar corespunde primăverii anului 2018.

               (6)În prezent, România face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de convergență pentru 2017, guvernul prevede un deficit global de 2,9 % din PIB atât în 2017, cât și în 2018, această cifră urmând să scadă apoi treptat la 2,0 % din PIB până în 2020. Se estimează că obiectivul bugetar pe termen mediu, respectiv un deficit structural de 1 % din PIB, nu va fi atins până în 2020, an care reprezintă orizontul de timp al programului. Se estimează că soldul structural recalculat
                  9
                va ajunge la -2,6 % până în 2020. Potrivit Programului de convergență, se preconizează că ponderea datoriei publice în PIB va crește de la 37,6 % din PIB în 2016 la 38,3 % din PIB în 2018, urmând apoi să scadă la 37,6 % din PIB în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor previziuni bugetare este unul favorabil. Principalul risc de inversare a acestei tendințe macroeconomice pozitive este legat de un impact mai scăzut al măsurilor fiscale și structurale asupra perspectivelor de creștere pe termen scurt și mediu. În plus, măsurile necesare pentru a sprijini țintele de deficit prevăzute nu au fost suficient detaliate. Mai mult, riscul ca proiectul de lege privind salarizarea unitară să conducă la previziuni fiscal-bugetare mai defavorabile este unul considerabil.

               (7)La 12 iulie 2016, Consiliul a recomandat României să limiteze în 2016 abaterea de la obiectivul bugetar pe termen mediu și, dacă respectarea acestui obiectiv nu se poate asigura cu un efort mai mic, să realizeze în 2017 o ajustare bugetară anuală de 0,5 % din PIB. Analiza datelor privind rezultatul exercițiului bugetar 2016 a indicat faptul că România s-a abătut semnificativ de la obiectivul bugetar pe termen mediu. În conformitate cu articolul 121 alineatul (4) din TFUE și cu articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, Comisia a adresat României, la 22 mai 2017, un avertisment cu privire la abaterea semnificativă de la obiectivul bugetar pe termen mediu constatată în 2016. [La XX, Consiliul a adoptat o recomandare în acest sens, în care reafirmă necesitatea ca România să ia măsurile necesare pentru ca rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete
                  10
                să nu depășească 3,3 % în 2017, cifră ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,5 % din PIB.] Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, există riscul ca în 2017 să se înregistreze o abatere semnificativă de la ajustarea recomandată.

               (8)În 2018, având în vedere situația sa fiscal-bugetară, România ar trebui să realizeze ajustări suplimentare în direcția atingerii obiectivului său bugetar pe termen mediu, respectiv un deficit structural de 1 % din PIB. Conform matricei de ajustare convenite între părți în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere, această ajustare presupune respectarea cerinței ca rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete să nu depășească 4,3 %. Pentru aceasta, ajustarea structurală ar trebui să fie de 0,5 % din PIB. Dacă se mențin politicile actuale, există riscul ca în 2018 să se înregistreze o abatere semnificativă de la această cerință. În plus, previziunile Comisiei din primăvara anului 2017 indicau un deficit public de 3,5 % din PIB în 2017 și de 3,7 % din PIB în 2018, depășindu-se astfel valoarea de referință de 3 % din PIB prevăzută în tratat. [În conformitate cu recomandarea adresată României la XX de a corecta abaterea semnificativă de la traiectoria de ajustare pentru a-și putea atinge obiectivul bugetar pe termen mediu], în ansamblu Consiliul consideră că, având în vedere deteriorarea accentuată preconizată a situației fiscal-bugetare, vor trebui adoptate, începând din 2017, măsuri suplimentare importante pentru a se respecta dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (9)Cadrul fiscal-bugetar al României este solid, dar nu este pe deplin respectat. Bugetul pentru 2016 a deviat semnificativ de la obiectivul pe termen mediu, care prevede un deficit structural de 1 % din PIB, încălcându-se astfel regula privind deficitul din cadrul fiscal-bugetar național. Bugetul pentru 2017 a deviat și mai mult de la normele fiscale naționale. Ca și în anii precedenți, nici în 2016 autoritățile nu au trimis Parlamentului până la termenul statutar, fixat pentru luna august, o actualizare a strategiei fiscal-bugetare. Prin urmare, procedura bugetară anuală nu a fost ghidată de strategia fiscal-bugetară pe termen mediu.

               (10)Beneficiind de amortizoare de capital confortabile și de o creștere a profitabilității, sănătatea sectorului bancar a continuat să se îmbunătățească în 2016. Autoritățile sau angajat să efectueze în 2018 o evaluare cuprinzătoare a calității activelor din sectorul bancar și o simulare de criză în acest sector. Legea dării în plată a intrat în vigoare în mai 2016, însă riscurile la care este expus sectorul bancar au fost în mare parte îndepărtate prin decizia pronunțată de Curtea Constituțională, potrivit căreia instanțele vor trebui să verifice dacă împrumutătorii îndeplinesc condițiile legale referitoare la existența impreviziunii. Legea privind conversia creditelor în franci elvețieni, adoptată de Parlament în octombrie 2016, a fost recent considerată neconstituțională. Cu toate acestea, inițiative legislative repetate continuă să submineze previzibilitatea juridică, ceea ce ar putea avea un impact negativ asupra percepției generale a investitorilor.

               (11)Evaziunea fiscală este un fenomen răspândit în România, care are drept efect scăderea veniturilor fiscale, prejudicierea echității fiscale și perturbarea economiei. România a realizat progrese limitate în ceea ce privește aplicarea recomandării specifice de consolidare a conformării fiscale și a colectării impozitelor. În 2016 au fost modificate procedurile pentru înregistrarea în scopuri de TVA și rambursarea TVA și sunt în curs de a fi introduse pe tot teritoriul țării case de marcat electronice conectate la administrația fiscală. Începând din 2017, în sectoare cum ar fi sectorul hotelier, al alimentației publice și în alte sectoare conexe, se aplică un regim special prin care TVA-ul se stabilește indiferent de categoria de venituri. În plus, au fost, de asemenea, adoptate restricții cu privire la activitățile independente și întreprinderile familiale, cu scopul de a descuraja evitarea obligațiilor fiscale. În 2016 s-a observat o îmbunătățire a ratei de conformare fiscală pentru declarațiile și plățile fiscale, însă inspecțiile și auditurile desfășurate în comun de autoritățile fiscale și de cele din domeniul muncii nu au reușit să conducă la obținerea unor rezultate mai bune. În plus, pragul cifrei de afaceri pentru regimul fiscal aplicabil microîntreprinderilor a fost majorat substanțial, în timp ce rata de impozitare a fost redusă, ceea ce a condus la un grad mai mare de respectare a obligațiilor fiscale, însă în detrimentul veniturilor bugetare. Abordările pe sectoare și categorii cu privire la impozitarea întreprinderilor riscă să impună o sarcină administrativă considerabilă atât asupra întreprinderilor, cât și asupra autorității fiscale, fără să fie însă de natură să asigure îmbunătățirea colectării impozitelor.

               (12)Redistribuirea veniturilor disponibile ale gospodăriilor (în funcție de mărimea gospodăriei) este deosebit de inechitabilă în România, ceea ce afectează potențialul de creștere durabilă și favorabilă incluziunii al țării. Averile procentului de 20 % din populație reprezentat de persoanele cu veniturile cele mai ridicate sunt de peste opt ori mai mari decât cele ale procentului de 20 % reprezentat de pătura cea mai săracă a populației. Acest raport este semnificativ superior mediei din UE. Inegalitățile sunt cauzate în mare măsură de accesul inegal la asistență medicală, la educație, la servicii și la piața muncii. În plus, diferența dintre inegalitatea veniturilor înainte și după impozite și transferuri sociale este printre cele mai mici din UE. Indicatorul social de referință utilizat pentru calcularea principalelor prestații sociale nu a fost actualizat de la introducerea sa în 2008. Munca nedeclarată, inclusiv practica „salariilor în plic”, rămâne un fenomen de amploare și continuă să aibă un efect negativ asupra veniturilor fiscale, perturbând economia și subminând echitatea și eficacitatea sistemului de impozite și prestații sociale. Ca parte a unui proiect-pilot, au avut loc inspecții la nivel național la care au participat reprezentanți ai administrațiilor fiscale și ai inspectoratelor muncii, însă această inițiativă nu a reușit să aibă un impact sistemic până în prezent. Resursele nu sunt orientate cu prioritate către sectoarele cu cele mai mari riscuri de evaziune fiscală, se acordă o atenție limitată practicii „salariilor în plic”, iar măsurile coercitive prevalează asupra celor preventive.

               (13)Rezultatele de pe piața forței de muncă s-au îmbunătățit în 2016, când rata șomajului a atins un nivel la fel de scăzut ca cel din perioada premergătoare crizei. Continuă să se adâncească penuria forței de muncă, în condițiile îmbătrânirii populației și ale numărului ridicat al emigranților. Rata scăzută a șomajului este însoțită în contrapondere de una dintre cele mai ridicate rate de inactivitate din UE. Ratele de ocupare și de activitate în rândul tinerilor, al femeilor, al lucrătorilor slab calificați, al persoanele cu handicap și al romilor, în special, sunt cu mult sub media UE. Numărul tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare este în continuare foarte ridicat.

               (14)Deși în scădere, riscul de sărăcie sau de excluziune socială este foarte ridicat, în special pentru familiile cu copii, pentru persoanele cu handicap, pentru romi și pentru populația din mediul rural. În 2016 a fost adoptat un pachet cuprinzător pentru combaterea sărăciei, în contextul unei schimbări de politică ce pune accentul pe furnizarea sporită de servicii destinate unor grupuri specifice ale populației. Acest pachet prevede un proiect-pilot prin care s-ar furniza servicii integrate în comunitățile marginalizate. Aplicarea unui astfel de model la nivel național ar îmbunătăți în mod semnificativ rata furnizării de servicii integrate, care în prezent este scăzută. A fost adoptată, ca răspuns la mai multe recomandări specifice succesive, Legea privind venitul minim de incluziune, care urmează să intre în vigoare în 2018. Venitul minim de incluziune sporește adecvarea și acoperirea asistenței sociale, combinând asistența pasivă cu măsuri active de ocupare și inspecții obligatorii. Potențialul său de activare este însă modest, obiectivul său fiind de a se adresa până în 2021, prin măsuri active de ocupare, unui procent de 25 % dintre beneficiari.

               (15)Politicile de activare au fost consolidate în contextul reformei Agenției Naționale pentru Ocuparea Forței de Muncă. Reformele introduse includ acordarea unui sprijin personalizat sporit și a unor servicii integrate persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă și angajatorilor. Activitățile de sensibilizare și serviciile oferite tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare sunt în curs de a fi îmbunătățite. Cu toate acestea, politicile de activare destinate grupurilor celor mai îndepărtate de piața muncii rămân limitate, iar măsurile de activare propuse recent nu mai vizează cu prioritate aceste grupuri specifice. Sfera de acțiune a măsurilor respective și legătura lor cu serviciile sociale nu este suficientă pentru a îmbunătăți în mod semnificativ participarea în special a acestor grupuri la forța de muncă.

               (16)Adecvarea pensiilor și sărăcia în rândul persoanelor în vârstă au o importantă dimensiune de gen, dat fiind că, păstrând toți ceilalți parametri egali, vârsta mai scăzută de pensionare a femeilor antrenează automat drepturi de pensie mai modeste pentru acestea. România este una dintre extrem de puținele țări din UE în care nu se prevede convergența vârstei de pensionare a femeilor cu cea a bărbaților. Legea privind egalizarea vârstei de pensionare pentru femei și bărbați a fost înaintată Parlamentului în 2013, dar până în prezent nu a fost adoptată decât de Senat.

               (17)Având în vedere evoluția productivității, convergența veniturilor și competitivitatea României, majorarea salariilor din sectorul public și din cel privat necesită o atenție specială. Creșterile salariale din sectorul public ar putea să se răsfrângă și asupra sectorului privat, ceea ce ar avea un impact asupra competitivității României. Deși rămâne printre cele mai mici din UE, nivelul salariului minim din România a crescut considerabil în ultimii ani. Majorările ad-hoc ale salariului minim au dus în perioada recentă la creșterea semnificativă a numărului de lucrători care câștigă salariul minim pe economie și la o comprimare puternică în partea inferioară a scalei de distribuție a salariilor. Ca răspuns la o recomandare specifică adresată României, a fost creat la începutul anului 2016 un grup de lucru tripartit cu misiunea de a stabili un mecanism pentru fixarea salariului minim pe baza unor criterii economice, sociale și legate de piața muncii obiective, însă lucrările acestuia au suferit întârzieri semnificative și trebuie reluate în mod corespunzător. Dialogul social este caracterizat în continuare de un număr redus de negocieri colective la nivel sectorial și de deficiențe instituționale care limitează eficacitatea reformelor.

               (18)Deținerea unor competențe de bază suficiente este un factor esențial pentru a găsi un loc de muncă stabil și de calitate, pentru a-l păstra și a participa cu succes la viața economică și socială. Sondajele internaționale indică faptul că adolescenții din România au deficiențe grave în ceea ce privește competențele de bază. Rata ridicată de părăsire timpurie a școlii, rata scăzută de absolvire a învățământului superior și numărul ridicat al emigranților au ca efect o penurie de lucrători calificați. Accesul la un învățământ general de calitate este limitat în zonele rurale, mai ales pentru copiii romi. Dificultatea de a atrage profesori buni în zonele rurale și în școlile cu un număr predominant de elevi romi, combinată cu segregarea și cu atitudini deseori discriminatorii, este cauza nivelului scăzut de educație al copiilor romi. Ca răspuns la recomandările specifice repetate adresate României, a fost adoptată și a început punerea în aplicare a Strategiei privind reducerea părăsirii timpurii a școlii. Printre măsurile recente se numără intervenții integrate, un program-pilot privind introducerea unei mese calde în școli, o rambursare îmbunătățită a costurilor de deplasare și acordarea de bonuri sociale pentru a încuraja participarea la învățământul preșcolar a copiilor săraci. Sunt prevăzute pentru toamna anului 2017 măsuri bazate pe proiecte cu finanțare UE pentru îmbunătățirea calității predării în școlile defavorizate, iar procesul de modernizare a programei de învățământ, chiar dacă nu a fost finalizat, este în curs. A fost îmbunătățită legislația de combatere a segregării, inclusiv prin consolidarea rolului inspectoratelor școlare în această privință. Cu toate acestea, nu există încă o metodologie de monitorizare. Sunt necesare măsuri suplimentare pentru a se obține progrese susținute în ceea ce privește combaterea inegalităților socioeconomice în domeniul educației. Garanția pentru tineret nu a avut până în prezent decât un impact pozitiv parțial asupra abandonului școlar timpuriu, iar programele „A doua șansă” nu sunt ușor accesibile. Sistemul de formare profesională și tehnică nu este suficient aliniat la necesitățile pieței muncii, iar participarea la activitățile de învățare destinate adulților este foarte scăzută.

               (19)Populația României se confruntă cu o situație precară în materie de sănătate. Accesul la o asistență medicală de calitate este afectat de numărul insuficient al personalului medical, de finanțarea inadecvată și de dependența excesivă de spitale, precum și de corupție, printre categoriile cele mai afectate numărându-se în special persoanele cu venituri mici și persoanele care locuiesc în zonele rurale. Pe lângă plățile informale pentru personalul medical, în sfera corupției intră procedurile de achiziții publice din spitale, fraudele legate de polițele de asigurare și acordarea de mită pentru a obține certificate care dau dreptul la prestații. Ca răspuns la o recomandare specifică și în contextul condiționalității ex-ante pentru perioada de finanțare prin fonduri UE 20142020, România a luat o serie de măsuri de politică în sensul orientării de la tratamentul spitalicesc la cel ambulatoriu. Au fost elaborate planuri regionale de servicii de sănătate pentru a identifica necesitățile în materie de infrastructură și servicii, iar punerea în aplicare a Strategiei naționale de sănătate face în prezent obiectul unei monitorizări. În conformitate cu Strategia națională anticorupție 20162020, a fost adoptat un act legislativ menit să renoveze sistemul de feedback privind plățile informale, iar salariile personalului medical au fost majorate. Strategia anticorupție prevede măsuri cuprinzătoare în domeniul sănătății, inclusiv promovarea răspunderii și a transparenței procedurilor de recrutare a directorilor de spitale. Cu toate acestea, acțiunile de consolidare a asistenței medicale comunitare, a îngrijirii medicale în regim ambulatoriu și a sistemelor de orientare a pacienților sunt încă într-un stadiu incipient, plățile informale sunt în continuare practicate pe scară largă, nu există încă transparență în administrarea spitalelor, iar Strategia națională privind forța de muncă în domeniul sănătății nu a fost încă adoptată.

               (20)Capacitatea administrativă și de elaborare de politici a României e grevată de proceduri opace și de lipsa de transparență în luarea deciziilor, de proceduri administrative greoaie, de utilizarea limitată a dovezilor de calitate, de o coordonare deficitară între politicile sectoriale și de amploarea corupției. Progresele în ceea ce privește reforma administrației publice au fost limitate. Structurile organizatorice sunt în continuare instabile, fapt care se repercutează negativ asupra independenței și eficacității administrației publice. În 2016 au fost lansate strategii privind funcția publică, însă nu sunt încă încorporate în cadrul legislativ unele dintre obiectivele principale ale acestora, în special cel legat de aplicarea unor criterii obiective pentru recrutarea, evaluarea și recompensarea performanței profesionale a personalului. Se propune armonizarea parțială a nivelurilor de salarizare, însă nu se face o legătură clară între performanță și remunerare, nici la nivel central, nici la nivel local. Capacitatea și autoritatea Agenției Naționale a Funcționarilor Publici trebuie consolidate în continuare. Efectele unora dintre măsurile inițiate în 2016 ce vizează asigurarea transparenței în elaborarea politicilor ar putea fi anulate. Planificarea strategică și evaluarea impactului reglementărilor nu sunt elemente puternic înrădăcinate în practica administrativă.

               (21)Infrastructura de transport, deficitară atât din punct de vedere calitativ, cât și cantitativ, a fost unul dintre factorii principali care au frânat dezvoltarea economică a României. Pentru a aborda deficiențele din acest domeniu și ca răspuns la o recomandare specifică, România a adoptat în toamna anului 2016 Master Planul General de Transport. Pentru a se accelera investițiile în infrastructura rutieră, gestionarea investițiilor respective a fost retrasă din competența autorității responsabile cu administrarea infrastructurii. În 2016 a fost înființat un organism însărcinat cu reformarea sistemului feroviar, care ar urma să fie operațional până la jumătatea anului 2017.

               (22)România a avut în ultima perioadă una dintre cele mai ridicate rate ale investițiilor din UE. Cu toate acestea, în 2016 volumul investițiilor publice a scăzut, acest lucru datorându-se, printre altele, nivelului redus de absorbție a fondurilor UE. O rată de absorbție ridicată și utilizarea eficientă a fondurilor UE sunt extrem de importante pentru ca România să își poată valorifica potențialul de dezvoltare în sectoare-cheie precum transporturile sau gestionarea deșeurilor, în special. Calitatea investițiilor publice a fost afectată, printre altele, de deficiențe de gestionare și de schimbarea priorităților. Ca răspuns la o recomandare specifică, s-au realizat progrese modeste în ceea ce privește o mai bună pregătire și ierarhizare a proiectelor de investiții publice din punctul de vedere al priorității. Începând din august 2016, ministerele trebuie să includă prioritățile de investiții în planurile lor de cheltuieli, însă nu au fost luate măsuri suplimentare pentru a consolida rolul Ministerului Finanțelor în stabilirea priorităților în materie de investiții și în îmbunătățirea coordonării între ministerele de resort a pregătirii proiectelor de investiții publice. Nu au fost încă adoptate Planul național de gestionare a deșeurilor și programul de prevenire a generării de deșeuri, care erau prevăzute până la sfârșitul anului 2016. Aceste planuri sunt necesare și pentru a îmbunătăți guvernanța și asigurarea respectării legislației, astfel încât fondurile naționale și ale UE să fie direcționate către atingerea standardelor de mediu convenite la nivelul UE.

               (23)Desfășurarea unor proceduri de achiziții publice eficiente este esențială pentru îndeplinirea obiectivelor strategice și abordarea principalelor provocări de politică ale României, printre care se numără eficiența cheltuielilor publice, modernizarea administrației publice, lupta împotriva corupției și încurajarea inovării și a creșterii durabile și favorabile incluziunii. Eficiența procedurilor de achiziții publice este importantă și pentru ca cetățenii să aibă încredere în autoritățile publice și în democrație. România a luat în ultima vreme măsuri pentru a pune în aplicare Strategia în domeniul achizițiilor publice și planul de acțiune aferent. După intrarea în vigoare în mai 2016 a Legii privind achizițiile publice, au fost adoptate până la sfârșitul anului 2016 acte legislative de punere în aplicare a acesteia, iar Agenda Națională pentru Achiziții Publice prevede acțiuni de control și prevenire a corupției. Cu toate acestea, o serie de măsuri esențiale prevăzute de strategie nu au fost încă adoptate, cum ar fi sporirea controalelor și alte măsuri de combatere a corupției, introducerea achizițiilor publice electronice și formarea responsabililor cu achizițiile publice.

               (24)Peste 45 % din populația României trăiește în zonele rurale, care rămân mult în urma zonelor urbane din punctul de vedere al accesului la piața muncii și la educație, la servicii și la infrastructură, precum și al bunăstării materiale. Ca răspuns la o recomandare specifică privind îmbunătățirea accesului la servicii publice integrate, extinderea infrastructurii de bază și încurajarea diversificării economice, în special în zonele rurale, România a adoptat în 2016 un set cuprinzător de măsuri privind dezvoltarea rurală, modernizarea fermelor mici, sprijinirea IMM-urilor neagricole, a investițiilor în infrastructură, inclusiv în ceea ce privește serviciile sociale și învățământul, precum și privind formalizarea relațiilor de muncă. Succesul pe termen lung al acestor măsuri va depinde de capacitatea României de a implementa acțiunile-pilot pe o scară mai largă și de a identifica și a absorbi în mod eficace fondurile UE disponibile.

               (25)Întreprinderile publice joacă un rol esențial în economie, în special în principalele sectoare de infrastructură. O guvernanță precară a întreprinderilor publice conduce la o profitabilitate mai scăzută a acestora față de întreprinderile private, cu consecințe negative asupra finanțelor publice. Ca răspuns la o recomandare specifică, România a realizat progrese substanțiale în îmbunătățirea guvernanței corporative a întreprinderilor publice. Normele care însoțesc Legea privind guvernanța corporativă a întreprinderilor publice au fost adoptate rapid în toamna anului 2016. Cadrul legislativ respectă bunele practici internaționale privind transparența în procesul de numire a membrilor consiliului de administrație și privind administrarea întreprinderilor publice și conferă Ministerului de Finanțe competențe specifice în materie de monitorizare și de asigurare a respectării legislației. Au fost luate, de asemenea, măsuri pentru a spori gradul de informare a autorităților locale cu privire la noile norme și au fost făcute publice informațiile bugetare privind întreprinderile publice. Cu toate acestea, întârzierile în ceea ce privește numirea unor administratori profesioniști ridică semne de întrebare privind continuarea implementării.

               (26)Competitivitatea României este afectată de rezultatele slabe în materie de competitivitate prin alți factori decât costurile și de obstacolele structurale în calea tranziției către o economie cu o valoare adăugată mai mare, printre care se numără complexitatea procedurilor administrative. Ca răspuns la o recomandare specifică adresată României în 2016, au fost adoptate o serie de acte legislative menite să simplifice procedurile administrative și să faciliteze relația dintre cetățeni și administrația publică, însă acestea privesc doar un număr restrâns de proceduri.

               (27)Corupția persistă la toate nivelurile și rămâne un obstacol în calea afacerilor. România a realizat progrese substanțiale în ceea ce privește multe dintre acțiunile de reformare a sistemului judiciar propuse și în combaterea corupției la nivel înalt. Cu toate acestea, mai trebuie întreprinse acțiuni-cheie pentru a răspunde preocupărilor din aceste domenii, astfel încât să se garanteze durabilitatea și ireversibilitatea reformelor. S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește propunerea unor măsuri suplimentare de prevenire și de combatere a corupției, în special în administrația locală, însă persistă dificultăți semnificative în punerea în aplicare efectivă a Strategiei naționale anticorupție adoptate în 2016. Trebuie depuse eforturi pentru a se respecta independența justiției în viața publică a României, a finaliza procesul de reformare a codurilor penal și civil și a asigura executarea eficientă a hotărârilor judecătorești. România primește recomandări în domeniul reformei judiciare și al luptei împotriva corupției în cadrul mecanismului de cooperare și de verificare. Aceste domenii nu sunt, prin urmare, abordate în recomandările specifice adresate României.

               (28)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a României, pe care a publicat-o în raportul de țară din 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă al României, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate României în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a UE prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în România, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările UE.

               (29)Consiliul a examinat Programul de convergență prin prisma acestei evaluări, iar avizul său
                  11
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2017-2018, România să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.În 2017, să asigure conformitatea cu recomandarea Consiliului din [XX] de a corecta abaterea semnificativă de la traiectoria de ajustare astfel încât să poată atinge obiectivul bugetar pe termen mediu. În 2018, să își continue, în conformitate cu componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere, politicile fiscal-bugetare inițiate, ceea ce presupune eforturi fiscale substanțiale în 2018. Să asigure aplicarea integrală a cadrului fiscal-bugetar. Să consolideze respectarea obligațiilor fiscale și colectarea impozitelor. Să combată munca nedeclarată, inclusiv prin utilizarea sistematică a controalelor integrate.

               2.Să consolideze politicile de activare cu ținte specifice și serviciile publice integrate, adresându-se cu predilecție grupurilor celor mai îndepărtate de piața muncii. Să adopte legislație privind egalizarea vârstei de pensionare pentru bărbați și femei. Să instituie un mecanism transparent de stabilire a salariului minim, în consultare cu partenerii sociali. Să îmbunătățească accesul la un învățământ general de calitate, în special pentru copiii romi și pentru copiii din zonele rurale. În domeniul sănătății, să favorizeze tratamentul ambulatoriu și să combată plățile informale.

               3.Să adopte legislație care să asigure existența unui corp al funcționarilor publici profesionist și independent, recrutat pe baza unor criterii obiective. Să consolideze ierarhizarea în funcție de priorități a proiectelor de investiții publice și pregătirea acestora. Să asigure în timp util punerea în aplicare integrală și sustenabilă a Strategiei naționale în domeniul achizițiilor publice.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  COM(2017) 522 final.

                     (3)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 și P8_TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM (2016) 725 final.

                     (5)
                  COM (2016) 728 final.

                     (6)
                  Documentul de lucru al serviciilor Comisiei SWD(2017) 88 final.

                     (7)
                  Articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului, JO L 347, 20.12.2013, p. 320.

                     (8)

                        COM (2014) 494 final.

                     (9)
                  Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și temporar, recalculat de Comisie prin aplicarea metodologiei stabilite de comun acord.

                     (10)
                  Cheltuielile publice nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din fondurile Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Orice măsură cu caracter excepțional, fie pe partea de venituri, fie pe partea de cheltuieli, va fi compensată.

                     (11)
                  Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.5.2016
            COM(2016) 322 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Belgiei pentru 2016și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Belgiei pentru 2016

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Belgiei pentru 2016

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Belgiei pentru 2016

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  2
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  3
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La data de 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  4
               , care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2016. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 17-18 martie 2016. La data de 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă
                  5
               , în care a identificat Belgia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro
                  6
               . Această recomandare a fost aprobată de Consiliul European din 18-19 februarie 2016 și a fost adoptată de Consiliu la data de 8 martie 2016. În calitate de țară a cărei monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economiile din cadrul uniunii economice și monetare, Belgia ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării.

               (2)Raportul de țară privind Belgia pentru 2016
                  7
                a fost publicat la data de 26 februarie 2016. Acesta a evaluat progresele realizate de Belgia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la data de 14 iulie 2015 și a inclus un bilanț aprofundat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. La 8 martie 2016, Comisia a prezentat rezultatele bilanțului aprofundat
                  8
               . În urma analizei sale, Comisia concluzionează că Belgia nu se confruntă cu dezechilibre macroeconomice. Rezultatele slabe pe plan extern, combinate cu nivelul ridicat al datoriei publice, pot constitui un factor de risc în viitor. Evoluțiile recente indică însă o îmbunătățire a competitivității. Măsurile corective adoptate, care au inclus moderarea salariilor și reducerea contribuțiilor la asigurările sociale, au contribuit la încetinirea creșterii costului forței de muncă. Datoria publică nu se înscrie pe o curbă descendentă, însă riscurile pe termen scurt par să fie sub control.

               (3)La 29 aprilie 2016, Belgia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2016 și Programul de stabilitate pentru 2016. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)Recomandările specifice fiecărei țări relevante au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza această dispoziție în Orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică
                  9
               .

               (5)În Programul de stabilitate pentru 2016 se indică faptul că afluxul excepțional de refugiați cu care Belgia s-a confruntat în anii 2015 și 2016 și măsurile excepționale de securitate adoptate în 2016 au avut un impact semnificativ asupra bugetului și se furnizează dovezi adecvate cu privire la anvergura și natura acestor costuri bugetare suplimentare. Potrivit Comisiei, în 2015 cheltuielile suplimentare eligibile legate de refugiați au reprezentant 0,03 % din PIB, estimându-se că impactul incremental va fi în 2016 de 0,17 % din PIB pentru cheltuielile legate de refugiați și de 0,12 % din PIB pentru măsurile de securitate. Dispozițiile articolului 5 alineatul (1) și la articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 permit acoperirea acestor cheltuieli suplimentare, afluxul de refugiați și gravitatea amenințării teroriste constituind evenimente excepționale, al căror impact asupra finanțelor publice ale Belgiei este important, iar sustenabilitatea finanțelor publice nu ar fi compromisă în cazul unei abateri temporare de la traiectoria de ajustare stabilită pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu. Prin urmare, pentru a se ține seama de costurile suplimentare legate de refugiați, a fost redusă în 2015 ajustarea necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. În ceea ce privește anul 2016, o evaluare finală, care va include și sumele eligibile, va fi realizată în primăvara anului 2017 pe baza datelor observate care vor fi furnizate de autoritățile belgiene.

               (6)În prezent, Belgia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și este supusă regulii tranzitorii privind datoria. La 18 mai 2016, Comisia a emis un raport în temeiul articolului 126 alineatul (3) din TFUE, întrucât Belgia nu a realizat suficiente progrese în 2015 în vederea respectării regulii privind datoria. Concluzia analizei a fost că criteriul datoriei ar trebui considerat ca fiind respectat. În cadrul Programului său de stabilitate pentru 2016, guvernul prevede reducerea treptată a soldului global, de la un deficit de 2,6 % din PIB în 2015 la -0,2 % din PIB în 2019. Se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu revizuit, stabilit ca o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali, va fi atins până în 2018. Cu toate acestea, soldul structural recalculat
                  10
                indică în continuare un deficit structural de 0,4 % din PIB în 2018. Conform Programului de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va ajunge la o valoare maximă de 106,2 % din PIB în 2016 și va descrește la 99,6 % din PIB până în 2019. Scenariul macroeconomic pe care se întemeiază aceste proiecții bugetare este plauzibil. Cu toate acestea, măsurile necesare pentru a susține, începând cu 2017, țintele de deficit preconizate nu au fost suficient detaliate. Potrivit previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, în condițiile în care politicile rămân neschimbate, există pentru 2016, dar și pentru anii 2016 și 2017 luați împreună, riscul unei abateri semnificative de la ajustarea bugetară recomandată. În cazul în care impactul bugetar al afluxului excepțional de refugiați și al măsurilor excepționale de securitate a fost exclus din evaluare, abaterea preconizată pentru 2016 nu mai este semnificativă. Se preconizează că Belgia nu va îndeplini în 2016 regula tranzitorie privind datoria, iar în 2017, după încheierea perioadei de tranziție, nu va îndeplini nici criteriul de referință privind reducerea datoriei. Pe baza evaluării sale a Programului de stabilitate și ținând seama de previziunile Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul consideră că există riscul ca Belgia să nu respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. Prin urmare, va fi necesar să se întreprindă măsuri suplimentare în 2016 și în 2017 pentru a se asigura conformitatea cu aceste dispoziții.

               (7)Nivelul ridicat al datoriei publice este însoțit de rezultate slabe în ceea ce privește exporturile și competitivitatea. Rezultatele pe plan extern s-au degradat comparativ cu anul 2000, după cum o indică scăderea cotei de piață a țării la nivel mondial, tendință care a fost agravată de orientarea exporturilor în principal către piețe mai puțin dinamice. Chiar dacă tendința de scădere a cotei de piață a fost oprită în ultimii ani, pierderile acumulate rămân semnificative. Specializarea pe segmente de piață cu o expunere mai mare la concurența prețurilor este un alt factor care afectează capacitatea de export a țării. Această caracteristică este deosebit de greu de reconciliat cu costul ridicat al forței de muncă al țării. Costul unitar al muncii a crescut rapid ca urmare a creșterii scăzute a productivității și, mai ales, a creșterii rapide a salariilor. Aceasta din urmă poate fi imputată anumitor caracteristici ale sistemului de stabilire a salariilor. Pe de o parte, marjele de creștere a salariilor reale au fost în mod repetat fixate la un nivel prea ridicat. Pe de altă parte, nivelul inflației a fost constant mai mare atât în raport cu estimările, cât și în raport cu nivelul din țările vecine. Diferența structurală între rata inflației de bază din Belgia și cea din țările vecine se datorează, în principal, creșterii mai mari a prețurilor la servicii și funcționării suboptime a pieței cu amănuntul. Această inflație s-a repercutat la nivelul creșterii salariale prin practica generală de indexare automată a salariilor. Împreună, acești factori au subminat eficacitatea sistemului extrem de coordonat de stabilire a salariilor. Pentru a frâna declinul competitivității și impactul său negativ asupra performanțelor la export și a ocupării forței de muncă, autoritățile belgiene au intervenit în ultimii ani în procesul de stabilire a salariilor. Au fost impuse măsuri de moderare a salariilor, inclusiv prin limitarea creșterii salariilor reale și prin suspendarea schemelor de indexare a salariilor. În plus, se aplică în prezent reduceri ale contribuțiilor sociale. Cu toate acestea, pentru ca aceste măsuri corective să aibă un impact durabil, este necesar să se reformeze la nivel structural cadrul de stabilire a salariilor, în conformitate cu recomandările Consiliului din ultimii ani. Deși guvernul intenționează să revizuiască Legea privind promovarea ocupării forței de muncă și protejarea competitivității (Loi relative à la promotion de l’emploi et à la sauvegarde préventive de la compétitivité, „Legea din 1996”), care constituie actul de referință pe baza căruia partenerii sociali stabilesc la fiecare doi ani „norma salarială”, până în prezent s-au realizat progrese firave în acest sens. Formalizarea mai puternică a legăturii dintre salarii și productivitate ar permite protejarea succeselor recente și ar preveni reapariția problemelor înregistrate în trecut.

               (8)S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește funcționarea generală a pieței muncii. Stimulentele pentru muncă au fost consolidate prin măsuri de reducere a sarcinii fiscale asupra costului forței de muncă și prin modificări aduse sistemului de indemnizații de șomaj. Cu toate acestea, diferențele considerabile în materie de ocupare a forței de muncă dintre anumite categorii de populație continuă să se traducă într-o subutilizare cronică a forței de muncă, în special în rândul lucrătorilor slab calificați, al tinerilor, al persoanelor în vârstă și al persoanelor care provin din familii de migranți. În plus, rata marginală de impunere aplicată la intrarea sau reintrarea pe piața muncii înseamnă că persoanele care aduc al doilea venit în gospodărie, precum și anumite tipuri de gospodării, cum ar fi persoanele singure și părinții singuri, se confruntă fie cu perspectiva inactivității, fie cu aceea de a rămâne în capcana salariului mic. Prin urmare, este important să se pună la punct și să se pună în aplicare politici care să încurajeze încadrarea în muncă a persoanelor inactive sau a șomerilor. Inegalitățile educaționale legate de mediul socioeconomic sunt printre cele mai ridicate din UE, iar rezultatele școlare slabe explică parțial performanțele suboptime ale persoanelor care provin din familii de migranți sau ale tinerilor slab calificați. Reformele în curs de a fi introduse în materie de educație au fost concepute cu obiectivul specific de a aborda problema părăsirii timpurii a școlii, precum și a îngrijirii și educației preșcolarilor. Acestea urmăresc, de asemenea, să îmbunătățească calitatea și relevanța sistemului de formare profesională. Aceste reforme ar putea facilita într-o măsură semnificativă tranziția către o economie bazată pe cunoaștere și axată tot mai mult pe servicii și ar putea atenua necorelările de competențe și deficitul persistent de forță de muncă în anumite profesii. În plus, pentru a corecta ratele foarte scăzute de activitate și de ocupare a forței de muncă în rândul lucrătorilor în vârstă, este necesar să se elaboreze politici care să promoveze îmbătrânirea activă și să sprijine cererea de lucrători în vârstă pe piața muncii. În sfârșit, ar putea să fie necesar să se adopte măsuri fiscale suplimentare care să încurajeze încadrarea în muncă.

               (9)Mai pot fi întreprinse multe măsuri pentru a îmbunătăți aspectele nelegate de costuri ale competitivității externe. Pentru a menține și a consolida nivelul actual de bunăstare, ar trebui pus un accent mai puternic pe creșterea productivității și pe realizarea de investiții în capitalul de cunoștințe. Acest lucru necesită un efort susținut pentru dezvoltarea unor produse și servicii asociate aflate pe treptele superioare ale lanțului valoric, pe baza unor rezultate mai bune în materie de inovare și a valorizării rezultatelor cercetării și dezvoltării. În ciuda calității ridicate a sistemului său de cercetare publică, în Belgia sunt relativ puține întreprinderi cu creștere rapidă care își desfășoară activitatea în sectoare inovatoare. În plus, climatul de afaceri este grevat de sarcini administrative și de reglementare oneroase, care inhibă constituirea și dezvoltarea întreprinderilor. Cerințele privind structura acționariatului și restricțiile privind drepturile de vot, forma juridică și activitățile multidisciplinare frânează dinamismul pieței serviciilor pentru întreprinderi. Restricțiile de funcționare și cele referitoare la locul în care comercianții cu amănuntul își pot stabili sediul au aceleași efecte inhibitorii în sectorul comerțului cu amănuntul. În plus, există deficiențe care afectează eficiența sistemului judiciar, în condițiile unei penetrări reduse a tehnologiilor informației și comunicațiilor. Împreună, acești factori reprezintă obstacole semnificative în calea investițiilor private. Lipsa de conformitate cu standardele a infrastructurii și blocajele de lungă durată subminează, de asemenea, creșterea productivității și investițiile. Rețeaua de transport este domeniul în care se resimte cel mai acut deficitul investițional. Localizarea geografică a Belgiei și prezența unor organizații internaționale pe teritoriul său au permis țării să atragă un număr mare de centre de distribuție, de baze logistice și de sedii internaționale ale mai multor societăți. Cu toate acestea, există o problemă tot mai mare legată de congestionarea traficului la orele de vârf care subminează atractivitatea țării pentru investitorii străini și generează costuri economice și de mediu importante. Se preconizează de asemenea că Belgia, care se confruntă cu probleme grave în ceea ce privește poluarea aerului, nu-și va atinge obiectivul stabilit pentru 2020 în materie de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. Având în vedere nivelul ridicat de concentrare a activității economice în jurul capitalei și al porturilor, cele mai presante provocări sunt legate de modernizarea infrastructurii de transport rutier și feroviar de bază și de crearea conexiunilor care lipsesc în prezent între principalele centre economice. Totodată, este important să se abordeze problema congestionării traficului la orele de vârf prin îmbunătățirea serviciilor de transport public, optimizarea gestionării traficului și eliminarea distorsiunilor pieței și a stimulentelor fiscale negative, cum ar fi tratamentul favorabil de care beneficiază autovehiculele de serviciu.

               (10)O altă provocare o constituie adecvarea producției interne de energie și securitatea aprovizionării în general. Confruntate în mod repetat cu întreruperi, centralele nucleare îmbătrânite ale Belgiei au devenit surse puțin fiabile de energie, iar reportarea continuă a calendarului stabilit pentru închiderea progresivă a acestor centrale nucleare a creat un climat care nu este favorabil deciziilor de investiții pe termen lung. Acest lucru se reflectă în creșterea importurilor și în problemele tot mai mari legate de securitatea aprovizionării. Cu toate că riscurile pe termen scurt au fost îndepărtate, necesitățile de investiții pe termen lung sunt în continuare considerabile. Pe lângă necesitatea unei capacități noi și substanțiale de producție internă și a creșterii suplimentare a interconexiunilor, este necesar și să se dezvolte rețele inteligente care să asigure gestionarea cererii de energie. Având în vedere intervalul de timp considerabil necesar pentru dezvoltarea unor proiecte de amploare în sectorul energetic și necesitatea acută de capacitate de înlocuire care se prefigurează în următorul deceniu, se impun acțiuni rapide, în special sub forma unui cadru juridic adecvat care să promoveze creșterea capacității de producție.

               (11)Belgia a realizat unele progrese în ceea ce privește reforma sistemului fiscal, în special prin reorientarea impozitării dinspre veniturile salariale către alte baze de impozitare, ceea ce va avea drept efect reducerea treptată a sarcinii fiscale asupra costului forței de muncă. Reducerile impozitului pe veniturile persoanelor fizice și ale contribuțiilor angajatorilor la asigurările sociale vor contribui, de asemenea, la diminuarea decalajului fiscal. În ciuda acestor măsuri, sistemul fiscal rămâne complex, iar bazele de impozitare sunt erodate de diferite scutiri, deduceri și rate reduse, care implică uneori pierderi de venituri, distorsiuni economice și o sarcină administrativă considerabilă. În plus, reorientarea fiscală nu pare a fi neutră din punct de vedere bugetar. Mai pot fi aduse încă îmbunătățiri considerabile sistemului fiscal printr-o lărgire și mai mare a bazelor de impozitare, ceea ce ar permite scăderea ratelor legale de impozitare și ar reduce totodată distorsiunile. Există, de asemenea, un potențial considerabil pentru trecerea la taxe ecologice, în special având în vedere tratamentul fiscal favorabil de care beneficiază autovehiculele de serviciu și cardurile pentru carburant, care contribuie la poluare, la congestionarea traficului și la emisiile de gaze cu efect de seră.

               (12)În ultimii ani, Belgia a realizat progrese importante în ceea ce privește reformarea sistemului său de pensii. Legea din 10 august 2015 privind majorarea vârstei de pensionare, condițiile pentru pensionarea anticipată și vârsta minimă pentru pensiile de urmaș stabilește o nouă vârstă minimă și criterii privind vechimea în muncă pentru pensiile obișnuite. Cu toate acestea, chiar și după reformele recente, creșterea prevăzută a ponderii cheltuielilor cu pensiile rămâne substanțială. Corelarea automată a acesteia cu evoluția speranței de viață, conform recomandărilor formulate anterior, ar reduce riscurile la adresa sustenabilității pe termen mediu și lung. În acest sens, guvernul și-a anunțat intenția de a introduce un sistem de pensii bazat pe credite, care ar putea permite aplicarea unor mecanisme de ajustare automată în funcție de evoluțiile demografice. Aceste aspecte vor continua să fie monitorizate îndeaproape în cadrul semestrului european.

               (13)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Belgiei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2016. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Belgiei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru sustenabilitatea politicii bugetare și socioeconomice a Belgiei, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin contribuția UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos.

               (14)Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat programul de stabilitate, iar avizul său
                  11
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2016-2017, Belgia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să realizeze în 2016 și în 2017 o ajustare bugetară anuală de cel puțin 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. Să utilizeze veniturile excepționale pentru a accelera reducerea nivelului datoriei publice. Să convină asupra unei formule executorii de distribuție a eforturilor între toate nivelurile de guvernare în vederea atingerii țintei de deficit bugetar. Să simplifice sistemul fiscal și să elimine cheltuielile fiscale care generează distorsiuni.

               2.Să efectueze revizuirea prevăzută a Legii din 1996 privind competitivitatea și ocuparea forței de muncă, în consultare cu partenerii sociali. Să se asigure că salariile evoluează în pas cu productivitatea. Să asigure eficacitatea politicilor de activare pe piața muncii. Să impulsioneze reformele în materie de educație și formare profesională și să ofere sprijin educațional, în special pentru persoanele provenite din familii de migranți.

               3.Să stimuleze capacitatea de inovare, în special prin stimularea investițiilor în capitalul de cunoștințe. Să impulsioneze concurența în sectorul serviciilor pentru întreprinderi și în sectorul comerțului cu amănuntul prin eliminarea restricțiilor nejustificate în materie de funcționare și stabilire. Să remedieze deficiențele în ceea ce privește investițiile în infrastructura de transport și capacitatea de producție de energie.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 322 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 și P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 71 final.

                     (8)
                  COM(2016) 95 final.

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Soldul structural, astfel cum a fost recalculat de Comisie pe baza informațiilor furnizate în Programul de stabilitate, utilizând metodologia convenite de comun acord.

                     (11)
                  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului,


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.5.2016
            COM(2016) 336 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2016și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Luxemburgului pentru 2016

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2016

                  și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Luxemburgului pentru 2016

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene
                  2
               ,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European
                  3
               ,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului de politică economică,

               întrucât:

               (1)La 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii
                  4
               , care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice din 2016. Prioritățile Analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 1718 martie 2016. La 26 noiembrie 2015, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă
                  5
               , în care nu a identificat Luxemburgul ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro
                  6
               . Această recomandare a fost aprobată de Consiliul European la 18-19 februarie 2016 și adoptată de Consiliu la 8 martie 2016. În calitate de țară a cărei monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Luxemburgul ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a acestor recomandări.

               (2)Raportul de țară pentru Luxemburg
                  7
                a fost publicat la 26 februarie 2016. În raport s-au evaluat progresele realizate de Luxemburg în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 14 iulie 2015 și cele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)La 29 aprilie 2016, Luxemburgul și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2016 și Programul de stabilitate pentru 2016. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)În cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020 s-au luat în considerare recomandările relevante specifice fiecărei țări. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza această dispoziție în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare dintre eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică
                  8
               .

               (5)În prezent, Luxemburgul face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de stabilitate pentru 2016, guvernul își propune să atingă echilibrul bugetar în 2017 și să obțină ulterior excedente modeste, care ar urma să atingă 0,4 % din PIB până în 2020. Obiectivul bugetar pe termen mediu va fi respectat în continuare pe toată durata programului. Cu toate acestea, în Programul său de stabilitate, Luxemburgul anunță că obiectivul bugetar pe termen mediu, și anume un excedent structural de 0,5 % din PIB până în 2016, va fi înlocuit cu un deficit structural de 0,5 % din PIB începând din 2017. Conform Programului de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va crește treptat, ajungând la 23,5 % din PIB în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil, cu excepția anilor 2017 și 2018, pentru care proiecțiile sunt favorabile. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, se preconizează că excedentul structural va scădea, ajungând la 1,4 % din PIB în 2016 și, ulterior, la 0,3 % din PIB în 2017, obiectivul bugetar pe termen mediu fiind astfel în continuare depășit. Eventualele abateri ar urma să fie evaluate în raport cu cerința de a menține echilibrul structural la nivelul obiectivului bugetar pe termen mediu, ținându-se seama de necesitatea de a asigura sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice, în special în sectorul pensiilor. Pe baza evaluării Programului de stabilitate pe care a efectuat-o și a previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul se așteaptă ca Luxemburgul să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (6)Autoritățile luxemburgheze au anunțat liniile principale ale unei ample reforme fiscale, care ar urma să intre în vigoare în 2017. Reforma prevede modificări mai ales în domeniul impozitării directe, atât pentru persoanele fizice, cât și pentru societăți. Aceasta urmărește o reducere treptată a ratei impozitului pe profit (cu scopul de a spori competitivitatea) și creșterea progresivității impozitului pe venit (cu scopul de a spori echitatea). În același timp, creșterea anumitor cheltuieli fiscale, în special în ceea ce privește locuințele, riscă să restrângă baza de impozitare. Unele evoluții internaționale ar putea afecta, la rândul lor, structura sistemului de impozitare al Luxemburgului, evidențiind fragilitatea ce caracterizează cel puțin o parte din veniturile bugetare. Pentru a asigura o mai mare previzibilitate a acestor venituri, există soluții pentru extinderea bazei de impozitare, îndeosebi prin revizuirea impozitelor percepute pentru proprietățile imobiliare, care sunt scăzute în prezent, și prin utilizarea pe scară mai largă a unor surse alternative, inclusiv a taxelor de mediu. În acest sens, abrogarea regimului fiscal special aplicat drepturilor de proprietate intelectuală permite o extindere relativă a bazei de impozitare pentru întreprinderi. Adoptarea și punerea în aplicare a reformelor fiscale vor face în continuare obiectul unei monitorizări riguroase în cadrul semestrului european.

               (7)Autoritățile luxemburgheze au încercat să găsească soluții pentru diversificarea economiei, recunoscând riscurile pe care le prezintă dependența puternică de sectorul financiar. Având în vedere nivelul ridicat al costurilor aferente forței de muncă din această țară, activitățile cu o valoare adăugată mai mare oferă posibilitatea de a debloca surse alternative de creștere. Diversificarea cu succes a economiei Luxemburgului depinde, așadar, într-o mare măsură de sectoarele care sunt mai puțin influențate de nivelurile costului forței de muncă. Aceste sectoare se bazează în mare măsură pe cercetare și inovare și tind să fie puternic axate pe tehnologie și cunoștințe. Extinderea în continuare a sectorului serviciilor nefinanciare, care se bucură deja de succes, ar putea contribui, la rândul său, la diversificarea economiei. Reducerea sau eliminarea barierelor care îngreunează investițiile și inovarea și limitează dezvoltarea economică ar elibera potențialul de inovare și ar contribui la diversificare. Deși investițiile publice se situează peste media zonei euro, investițiile private înregistrează rezultate slabe. Menținerea unui nivel ridicat al investițiilor este esențială pentru ca perspectivele de creștere economică să rămână neschimbate. Analiza prezentată în raportul de țară arată că Luxemburgul este țara care are cea mai restrictivă reglementare din UE pentru serviciile comerciale și unitățile de vânzare cu amănuntul. Principalele restricții se referă la cerințele privind participarea la capitalul unei întreprinderi, la drepturile de vot și la limitările multidisciplinare în sectorul serviciilor pentru întreprinderi, precum și la cerințele operaționale și la cele privind înființarea din sectorul comerțului cu amănuntul.

               (8)Creșterea continuă a prețurilor locuințelor din ultimele decenii, la care se adaugă puternica dinamică demografică și de ocupare a forței de muncă prevăzută pentru anii următori, ar putea deveni un obstacol în calea creșterii estimate a populației și a forței de muncă. Această perspectivă este cu atât mai probabilă cu cât economia depinde în mare măsură de aportul de lucrători înalt calificați din țările învecinate, care reprezintă aproximativ o treime din totalul forței de muncă. Dinamismul prețurilor proprietăților imobiliare de tip rezidențial este determinat de decalajul dintre cerere și ofertă, în special de lipsa de locuințe disponibile și la prețuri abordabile. Insuficiența terenurilor pentru construcții noi și performanța administrativă suboptimală în ceea ce privește procedurile de acordare a autorizațiilor de construire afectează flexibilitatea ofertei de locuințe. Este probabil ca o parte importantă a subvențiilor fiscale disponibile în cadrul politicilor în vigoare să fie, de asemenea, capitalizate în prețurile locuințelor, având în vedere rigiditatea ofertei de locuințe. De asemenea, s-ar putea intensifica eforturile depuse pentru a furniza locuințe sociale la prețuri accesibile. Actuala piață a locuințelor nu numai că descurajează gospodăriile să își stabilească reședința în Luxemburg, ci și agravează problema congestionării traficului și cea a poluării. În urma noilor proiecții demografice din raportul din 2015 privind îmbătrânirea populației, eliminarea blocajelor din calea investițiilor în sectoarele transporturilor și locuințelor este și mai presantă și ar trebui să se reflecte în viitoarele patru planuri sectoriale privind locuințele, transporturile, zonele de activitate economică și spațiile verzi.

               (9)Realizarea diversificării economice ar putea fi îngrădită de faptul că este posibil ca, în anumite sectoare, evoluția salariilor să nu fie în concordanță cu evoluția productivității. Acest lucru limitează și mai mult sectoarele care pot fi avute în vedere, în special la cele cu valoare adăugată ridicată. În ultimul deceniu, costurile unitare ale forței de muncă au crescut mai rapid în Luxemburg decât în majoritatea statelor membre din zona euro. Indexarea automată a salariilor la nivelul întregii economii joacă un rol important în limitarea variației salariilor de la un sector la altul și ar putea împiedica luarea în considerare a diferențialului de productivitate a muncii. Cu toate acestea, menținerea ratei inflației la un nivel scăzut a întârziat declanșarea procedurii de ajustare automată a salariilor și a contribuit la creșteri salariale moderate. În paralel cu creșterea moderată a salariilor și cu creșterea accentuată a producției, s-a atenuat scăderea competitivității în materie de costuri. În acest context se justifică monitorizarea evoluțiilor salariale.

               (10)Cheltuielile legate de îmbătrânirea populației reprezintă în continuare un risc pe termen lung, în special în ceea ce privește costurile cu pensiile. Luxemburgul a înregistrat progrese limitate în ceea ce privește eliminarea decalajului dintre vârsta legală și vârsta efectivă de pensionare prin limitarea regimurilor de pensionare anticipată. În iulie 2015 a fost prezentat în Parlament un proiect de lege de modificare a regimurilor de pensionare anticipată. Cu toate acestea, deși a fost abolit un regim de pensionare anticipată, s-a facilitat accesul la alte regimuri de acest tip. În iulie 2015 a fost adoptată o lege privind reclasificarea lucrătorilor cu dizabilități care le afectează capacitatea de muncă, iar din 1 ianuarie 2016 a intrat în vigoare. Această lege a sporit posibilitățile oferite lucrătorilor cu dizabilități de a rămâne pe piața muncii și conduce, prin urmare, la reducerea numărului de persoane care solicită pensionarea anticipată în cadrul regimurilor respective. Pensionarea anticipată continuă să fie larg răspândită, iar stimulentele în favoarea rămânerii în câmpul muncii până la o vârstă mai înaintată sunt limitate. Lipsește în continuare o veritabilă strategie privind politica în materie de vârstă care să urmărească menținerea pe piața muncii a lucrătorilor mai în vârstă și care să furnizeze stimulente și competențele care să le permită acestor lucrători să se reintegreze pe piața muncii. „Pactul privind lucrătorii în pragul pensionării”, menit să încurajeze menținerea lucrătorilor mai în vârstă de către întreprinderile cu peste 150 de angajați, este încă în curs de dezbatere în Parlament.

               (11)În conformitate cu reforma din 2012 a sistemului de pensii, un exercițiu de monitorizare și evaluare a sustenabilității sistemului de pensii ar trebui să aibă loc o dată la cinci ani de la adoptarea reformei. Guvernul și-a confirmat intenția de a realiza în mod anticipat evaluarea în 2016, în loc de 2017, cum era prevăzut inițial, și a creat un grup de lucru pentru pensii, însărcinat cu efectuarea evaluării. Nu s-au realizat progrese privind corelarea vârstei legale de pensionare cu speranța de viață, conform recomandărilor anterioare ale Consiliului. Luxemburgul se distinge ca fiind singurul stat membru care nu a prevăzut o nouă creștere a vârstei legale de pensionare și a vârstei de pensionare anticipată pentru perioada 2013-2060. În raportul din 2015 privind îmbătrânirea populației, proiecțiile privind creșterea cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației au fost revizuite în scădere, dar această revizuire este justificată aproape exclusiv prin proiecții demografice mai favorabile, într-un context în care nu a fost adoptată nicio reformă nouă. Chiar și după revizuire, creșterea estimată a cheltuielilor cu pensiile rămâne cea mai ridicată din UE. În plus, Luxemburgul se confruntă cu riscuri legate de creșterea estimată a cheltuielilor aferente îngrijirilor pe termen lung, a căror proporție din PIB este cea mai ridicată din toate statele membre. La rândul său, aceasta pare să fie determinată de faptul că proporția populației dependente va înregistra până în 2060 cea mai rapidă creștere din UE. S-au luat măsuri pregătitoare în vederea unei reforme care să asigure sustenabilitatea pe termen lung a asigurărilor pentru serviciile de îngrijire pe termen lung.

               (12)În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Luxemburgului, pe care a publicat-o în Raportul de țară pentru 2016. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Luxemburgului în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Luxemburg, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin asigurarea unei contribuții la nivelul UE cu privire la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1și 2 de mai jos.

               (13)În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Luxemburgului și consideră
                  9
                că este de așteptat ca Luxemburgul să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere,

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2016-2017, Luxemburgul să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să asigure sustenabilitatea pe termen lung a pensiilor publice, prin limitarea regimurilor de pensionare anticipată, prin corelarea vârstei legale de pensionare cu speranța de viață și prin consolidarea stimulentelor în favoarea rămânerii în câmpul muncii până la o vârstă mai înaintată.

               2.Să înlăture barierele din calea investițiilor și a inovării care limitează dezvoltarea economică în sectorul serviciilor pentru întreprinderi. Să elimine blocajele care îngrădesc investițiile din sectorul locuințelor.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)
                  COM(2016) 336 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 și P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD (2016) 84 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.