title: Recomandarea (UE) 2016/2124 a Comisiei din 30 noiembrie 2016 privind armonizarea domeniului de aplicare și a condițiilor aplicabile licențelor generale de transfer pentru destinatarii autorizați, astfel cum se menționează la articolul 9 din Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului [notificată cu numărul C(2016) 7728]

text:
               3.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 329/105

         RECOMANDAREA (UE) 2016/2124 A COMISIEI
   din 30 noiembrie 2016
   privind armonizarea domeniului de aplicare și a condițiilor aplicabile licențelor generale de transfer pentru destinatarii autorizați, astfel cum se menționează la articolul 9 din Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului

         [notificată cu numărul C(2016) 7728]

   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 5 din Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1), statele membre sunt obligate să publice cel puțin patru licențe generale de transfer.

               (2)

               Licențele generale de transfer reprezintă un element-cheie al sistemului simplificat de acordare a licențelor introdus prin Directiva 2009/43/CE.

               (3)

               Diferențele în ceea ce privește domeniul de aplicare al licențelor generale de transfer publicate de statele membre din punct de vedere al produselor din domeniul apărării reglementate și condițiile divergente aplicate transferurilor acestor produse ar putea îngreuna punerea în aplicare a Directivei 2009/43/CE și realizarea obiectivului său de simplificare. Armonizarea domeniului de aplicare și a condițiilor aplicabile transferurilor efectuate în temeiul licențelor generale de transfer publicate de statele membre constituie elemente importante pentru a asigura atractivitatea și utilizarea respectivelor licențe.

               (4)

               Reprezentanții statelor membre în cadrul comitetului înființat în temeiul articolului 14 din Directiva 2009/43/CE au sugerat că armonizarea domeniului de aplicare și a condițiilor aplicabile transferurilor efectuate în temeiul licențelor generale de transfer publicate de statele membre ar putea fi realizată prin adoptarea unei recomandări a Comisiei.

               (5)

               Orientările definite în prezenta recomandare constituie rezultatul negocierilor cu statele membre privind armonizarea domeniului de aplicare și a condițiilor aplicabile transferurilor efectuate în temeiul licențelor generale de transfer pentru destinatarii care au fost autorizați în conformitate cu articolul 9 din Directiva 2009/43/CE („LGT-DA”).

               (6)

               Prezenta recomandare este considerată drept bază pentru LGT-DA ale statelor membre. Produsele din domeniul apărării enumerate la punctul 1.1 din prezenta recomandare reprezintă o listă minimă și neexhaustivă a produselor pentru care statele membre permit transferul în cadrul LGT-DA din țara lor. Aceasta înseamnă că LGT-DA publicate de un stat membru pot permite, de asemenea, transferul de alte produse din domeniul apărării incluse în anexa la Directiva 2009/43/CE care nu sunt enumerate în prezenta recomandare.

               (7)

               Statele membre reamintesc că sunt obligate prin angajamentele asumate în temeiul legislației europene, cum ar fi Poziția comună 2008/944/CFSP a Consiliului (2), și prin angajamentele internaționale în domeniul controlului exporturilor.

               (8)

               Prezenta recomandare se aplică listei comune a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare, astfel cum este prevăzută în anexa la Directiva 2009/43/CE. Prezenta recomandare va fi actualizată atunci când va fi necesar pentru a reflecta viitoarele actualizări ale listei comune a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   1.   LICENȚELE GENERALE DE TRANSFER PENTRU DESTINATARII AUTORIZAȚI ÎN CONFORMITATE CU ARTICOLUL 9 ALINEATUL (2) DIN DIRECTIVA 2009/43/CE
   1.1.   Produsele din domeniul apărării care sunt eligibile pentru transfer în temeiul licenței generale de transfer pentru destinatarii autorizați, astfel cum se menționează la articolul 9 din Directiva 2009/43/CE

   Următoarele categorii cu subpuncte din lista cu produse militare („ML”) reprezintă o subclasă a listei cu produse din domeniul apărării, astfel cum figurează în anexa la Directiva 2009/43/CE. Licența generală de transfer pentru destinatarii autorizați, astfel cum se menționează la articolul 9 din această directivă („LGT-DA”) permite, cel puțin, transferul produselor din domeniul apărării menționate la categoriile ML de mai jos. Statele membre pot alege să includă mai multe categorii ML cu produse din domeniul apărării corespunzătoare în LGT-DA din țara lor.
   Lista minimă de categorii ML care trebuie acoperită:

               —

               ML 6. Toate mărfurile sunt incluse, cu excepția următoarelor:

                           —

                           Vehicule complete

                           —

                           Șasiuri și turele

                           —

                           Echipamente și componente excluse din alte categorii din cadrul aceleiași licențe generale de transfer.

               —

               ML 9. Toate mărfurile, cu excepția următoarelor:

                           —

                           Nave și submarine complete

                           —

                           Dispozitive de detecție subacvatică și componente special concepute pentru acestea

                           —

                           Sisteme de propulsie independentă de aer pentru submarine și componente special concepute pentru acestea

                           —

                           Corpuri de nave complete

                           —

                           Contraacțiune

                           —

                           Echipamente și componente excluse din alte categorii din cadrul aceleiași licențe generale de transfer.

               —

               ML 10. Toate mărfurile, cu excepția următoarelor:

                           —

                           Aeronavă completă

                           —

                           UAV complete și componente special concepute sau modificate pentru UAV

                           —

                           Fuzelaj pentru aeronave de luptă și elicoptere de luptă

                           —

                           Motoare pentru aeronave de luptă

                           —

                           Echipamente și componente excluse din alte categorii din cadrul aceleiași licențe generale de transfer.

               —

               ML 11. Subpunctul (a). Numai mărfurile următoare:

                           —

                           Echipamente de ghidare și navigație, cu excepția sistemelor pentru MANPADS sau astfel cum sunt definite de MTCR I

                           —

                           Sisteme automate de comandă și control.

               —

               ML 13. Subpunctele (c) și (d).

               —

               ML 15. Subpunctele (b), (c) și (d).

               —

               ML 16. Toate mărfurile, cu excepția următoarelor:

                           —

                           Mărfuri legate de MANPADS

                           —

                           Orice produse legate de mărfurile al căror export nu este permis în cadrul aceleiași licențe generale de transfer.

               —

               ML 17. Subpunctele (a), (b), (d), (e), (j), (k), (l), (m), (n), (o) și (p). Toate mărfurile, cu excepția următoarelor:

                           —

                           Subpunctul (n): Modelele de test sunt excluse în cazul în care sunt concepute special pentru dezvoltarea produselor specificate la ML4, 6, 9 sau 10, precum și componentele special concepute pentru aceste modele de test.

               —

               ML 21. Subpunctul (a). Numai următoarele mărfuri și numai în cazul în care sunt autorizate la alte categorii din cadrul aceleiași licențe generale:

                           (a)

                           „Software” special conceput sau modificat pentru oricare din următoarele:

                                       1.

                                       1.Funcționarea sau întreținerea echipamentelor care figurează în anexa la Directiva 2009/43/CE.

                           (b)

                           „Software” specific, altul decât cel specificat la ML21.a., după cum urmează:

                                       1.

                                       „software” special conceput pentru utilizări militare și special conceput pentru modelarea, simularea sau evaluarea sistemelor de arme militare;

                                       4.

                                       „software” special conceput pentru utilizări militare și special conceput pentru aplicații de comandă, comunicații, control și informații (C3I) sau de comandă, comunicații, control, computer și informații (C4I).

               —

               ML 22. Subpunctul (a). Toate tehnologiile, cu excepția celor necesare pentru dezvoltare și producție și doar dacă sunt autorizate la alte categorii în cadrul aceleiași licențe generale de transfer.

         1.2.   Condiții care trebuie să fie încorporate în licența generală de transfer pentru destinatarii autorizați

   Următoarea listă de condiții nu este exhaustivă. Cu toate acestea, alte condiții adăugate de un stat membru la o LGT-DA nu trebuie să intre în contradicție sau să afecteze condițiile enumerate mai jos.

               —

               Validitate geografică: Spațiul Economic European (UE 28 + Islanda și Norvegia (3)).

               —

               Retransferurile în interiorul SEE sunt permise fără controale ex ante; se poate impune numai raportarea ex post.

               —

               Reexportul: statele membre autorizează scutirea de orice restricții la export în una dintre sau în ambele situații următoare:

                           —

                           pentru componentele integrate în conformitate cu obiectivul articolului 4 alineatul (8) din Directiva 2009/43/CE;

                           —

                           în cazul în care utilizatorul final este situat în următoarele țări: Australia, Canada, Japonia, Noua Zeelandă, Elveția, Liechtenstein și Statele Unite ale Americii.

                     În ambele cazuri de reexport, autoritatea națională competentă din statul membru de origine poate solicita furnizorului o declarație de utilizare care să fie furnizată de destinatarul certificat în conformitate cu articolul 9 din Directiva 2009/43/CE.

               —

               În vederea verificării ex post în temeiul LGT-DA, statele membre ar trebui să se asigure că furnizorii raportează utilizarea LGT-DA în conformitate cu cerințele minime de raportare prevăzute la articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2009/43/CE.

         2.   ACȚIUNE SUBSECVENTĂ
   Statele membre sunt invitate să pună în aplicare prezenta recomandare până la 1 iulie 2017 cel târziu.
   Statele membre sunt încurajate să informeze Comisia cu privire la măsurile pe care le-au întreprins pentru a transpune în practică prezenta recomandare.
   3.   DESTINATARI
   Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 30 noiembrie 2016.

            Pentru Comisie

         Elżbieta BIEŃKOWSKA

            Membru al Comisiei

      (1)  Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității (JO L 146, 10.6.2009, p. 1).

      (2)  Poziția comună 2008/944/PESC a Consiliului din 8 decembrie 2008 de definire a normelor comune care reglementează controlul exporturilor de tehnologie și echipament militar (JO L 335, 13.12.2008, p. 99).

      (3)  Decizia nr. 111/2013 a Comitetului mixt al SEE din 14 iunie 2013 de modificare a anexei II (Reglementări tehnice, standarde, încercări și certificare) la Acordul privind SEE (JO L 318, 28.11.2013, p. 12), care a încorporat Directiva 2009/43/CE în acordul SEE, a inclus un text de adaptare explicit: „Prezenta directivă nu se aplică Principatului Liechtenstein”.


title: Recomandarea (UE) 2017/1803 a Comisiei din 3 octombrie 2017 privind sporirea căilor legale pentru persoanele care au nevoie de protecție internațională [notificată cu numărul C(2017) 6504]

text:
               7.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 259/21

         RECOMANDAREA (UE) 2017/1803 A COMISIEI
   din 3 octombrie 2017
   privind sporirea căilor legale pentru persoanele care au nevoie de protecție internațională

         [notificată cu numărul C(2017) 6504]

   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Relocarea este un instrument important prin care se oferă protecție persoanelor strămutate în mod forțat și reprezintă o demonstrație clară a solidarității de la nivel mondial cu țările terțe în ceea ce privește ajutarea acestora să facă față unui număr mare de persoane care fug din calea războiului sau de persecuție. Prin înlocuirea fluxurilor de migrație periculoase și neregulamentare care trec granițele Uniunii cu căi sigure și legale de intrare în UE, relocarea contribuie la salvarea de vieți omenești, la reducerea migrației neregulamentare și la gestionarea presiunii migratorii și contracarează, totodată, discursul rețelelor de persoane care introduc ilegal migranți. Așadar, relocarea este și un element important al politicii globale a UE privind azilul și migrația.

               (2)

               În septembrie 2015, criza din zona mediteraneeană a determinat instituțiile Uniunii să constate imediat existența unei situații de criză ca urmare a fluxurilor de migrație excepțional de mari în regiune și să solicite adoptarea de măsuri pe termen scurt și lung, mergând de la abordarea fluxurilor de migrație din afara UE până la asigurarea unui control eficace al frontierelor noastre externe, consolidarea politicii UE în materie de returnare și reformarea în paralel a sistemului european comun de azil (SECA), precum și punerea la dispoziție de căi sigure și legale de intrare în UE.

               (3)

               Ca parte a măsurilor imediate întreprinse și pentru a aborda în mod exhaustiv criza migrației și a demonstra solidaritate cu țările terțe care duc povara crizei mondiale a refugiaților, Comisia a recomandat la 8 iunie 2015 instituirea unui sistem la nivelul întregii UE prin care să fie relocate în decurs de doi ani 20 000 de persoane care au nevoie de protecție internațională (1). La data de 20 iulie 2015, statele membre, împreună cu statele asociate la sistemul Dublin, au convenit să asigure relocarea din Orientul Mijlociu, din Cornul Africii și din Africa de Nord a 22 504 persoane care aveau nevoie de protecție internațională (2).

               (4)

               Pentru a combate activitatea rețelelor de persoane care introduc ilegal migranți și a le oferi migranților o alternativă la punerea în joc a propriei vieți, UE și Turcia au decis la 18 martie 2016 să pună capăt ciclului de fluxuri necontrolate de migranți care creau o criză umanitară și au convenit asupra unei serii de acțiuni, inclusiv asupra relocării în statele membre a sirienilor care aveau nevoie de protecție internațională.

               (5)

               În urma Declarației UE-Turcia, Consiliul a modificat Decizia (UE) 2015/1601 a Consiliului (3) pentru ca statele membre să își poată îndeplini, în cadrul sistemelor lor naționale și a sistemelor multilaterale, obligațiile de transfer din Turcia a 54 000 de solicitanți sirieni care au nevoie de protecție internațională, prin relocarea, prin admisia umanitară sau prin alte forme de admisie legală a acestora.

               (6)

               Declarația de la New York pentru refugiați și migranți din 19 septembrie 2016, adoptată de către toate cele 193 de state membre ale Organizației Națiunilor Unite, face apel la o împărțire mai echitabilă a poverii și responsabilității pentru găzduirea și sprijinirea refugiaților de la nivel mondial. Statele membre ale Organizației Națiunilor Unite și-au exprimat intenția de a spori numărul și tipurile de căi legale de care dispun refugiații pentru a fi admiși sau relocați în țări terțe (4).

               (7)

               Până la 20 septembrie 2017 fuseseră relocate în cadrul sistemului convenit la 20 iulie 2015 și în cadrul Declarației UE-Turcia peste 23 000 de persoane. Statele membre au relocat prin intermediul sistemelor lor naționale și alte persoane care aveau nevoie de protecție internațională.

               (8)

               Numai în 2016, statele membre au relocat 14 205 refugiați, ceea ce reprezintă o creștere semnificativă față de cele 8 155 de persoane relocate în 2015, 6 550 în 2014 și între 4 000 și 5 000 pe an în perioada 2010-2013. Această creștere indică valoarea adăugată și potențialul cooperării și coordonării de la nivelul UE în domeniul relocării, precum și importanța alocării din bugetul UE a unor fonduri corespunzătoare pentru relocare, lucru exemplificat prin faptul că pentru perioada 2014-2017 au fost angajate 293,3 milioane EUR.

               (9)

               Statele membre care nu s-au achitat încă de angajamentele pe care și le-au asumat în cadrul sistemelor actuale trebuie să facă acest lucru fără întârziere. Orice angajament rămas după expirarea ambelor sisteme ar trebui transferat în următorul exercițiu de asumare de angajamente de relocare, adăugându-se noilor angajamente pe care și le vor asuma statele membre.

               (10)

               UE trebuie să treacă de la sistemele de relocare și de admisie umanitară ad-hoc la un cadru stabil pentru relocarea în UE. În acest scop, ca parte a unei revizuiri generale a sistemului de azil al UE, Comisia a propus un cadru de relocare al Uniunii (5), care să le ofere persoanelor care au nevoie de protecție internațională căi sigure și legale de obținere a acesteia. Adoptarea rapidă a propunerii reprezintă un element important al unei politici europene privind azilul și migrația mai eficiente, mai echitabile și mai stabile.

               (11)

               Pentru a asigura continuarea efectuării de relocări până când cadrul de relocare al Uniunii va deveni operațional, Comisia a invitat statele membre, în cadrul celui de Al 8-lea forum privind relocarea și transferul din 4 iulie 2017, să prezinte angajamente privind relocarea ambițioase, care să fie bazate pe prioritățile convenite pentru această perioadă și să fie conforme cu documentul privind nevoile mondiale previzionate pentru 2018, elaborat de Înaltul Comisar al Organizației Națiunilor Unite pentru Refugiați (UNCHR).

               (12)

               Scopul prezentei recomandări este de a asigura faptul că eforturile de relocare pot continua în perioada dintre încheierea sistemelor actuale de relocare ale UE și operaționalizarea cadrului de relocare al Uniunii și că aceste eforturi iau în considerare exercițiul de asumare de angajamente lansat la 4 iulie 2017, în lumina nevoilor suplimentare prevăzute în documentul UNHCR privind nevoile mondiale în materie de relocare previzionate pentru 2018.

               (13)

               Recomandarea vizează sprijinirea eforturilor continue ale statelor membre de a oferi și de a spori canalele legale și sigure pentru persoanele care au nevoie de protecție internațională. Acțiunile statelor membre întreprinse în conformitate cu prezenta recomandare vor demonstra solidaritate față de țările terțe în care sunt strămutate un număr mare de persoane care au nevoie de protecție internațională și vor contribui la inițiativele internaționale în materie de relocare și la o gestionare generală mai bună a situației în materie de migrație. Prin urmare, obiectivele prezentei recomandări sunt conforme cu propunerea de instituire a unui cadru de relocare al Uniunii.

               (14)

               Alegerea regiunilor prioritare s-a făcut pe baza nevoii de a continua punerea în aplicare a Declarației UE-Turcia din 18 martie 2016, inclusiv prin intermediul viitorului sistem de admisie umanitară pe bază de voluntariat, de a continua relocarea din Iordania și din Liban și de a pune în aplicare măsurile anunțate în „Planul de acțiune privind măsuri de sprijin pentru Italia, de reducere a presiunii pe ruta central-mediteraneeană și de creștere a solidarității” (6), măsuri care vizează relocarea din țările-cheie din Africa situate de-a lungul rutei central-mediteraneene și până la aceasta, inclusiv Libia, Niger, Ciad, Egipt, Etiopia și Sudan.

               (15)

               În cadrul exercițiului de asumare de angajamente lansat la 4 iulie 2017, statele membre prezentaseră până la 20 septembrie circa 14 000 de angajamente. Este nevoie de mai multă implicare din partea tuturor statelor membre pentru a contribui la efortul comun de salvare de vieți omenești și de oferire a unor alternative credibile la deplasările neregulamentare.

               (16)

               La nivel mondial, trebuie relocate 1,2 milioane de persoane, iar UNCHR a solicitat în mai multe rânduri tuturor țărilor să majoreze progresiv dimensiunea programelor lor de relocare, în conformitate cu intențiile exprimate în Declarația de la New York pentru refugiați. În acest context și pe baza progreselor obținute din 2015, Uniunea ar trebui să ofere până la 31 octombrie 2019 cel puțin 50 000 de locuri de relocare, pentru a admite din țări terțe persoane care au nevoie de protecție internațională.

               (17)

               Pentru a sprijini statele membre în atingerea acestui obiectiv, ar trebui puse la dispoziție 500 de milioane EUR din bugetul Uniunii. Sub rezerva îndeplinirii condițiilor Fondului pentru azil și migrație (FAMI), statele membre pot primi o sumă forfetară de 10 000 EUR pentru fiecare persoană relocată din regiunile prioritare.

               (18)

               UNHCR intenționează să instituie un mecanism temporar pentru evacuarea de urgență a celor mai vulnerabile grupuri de migranți din Libia. UE ar trebui să contribuie la acest mecanism, împreună cu alți actori de la nivel mondial, astfel încât acesta să aibă un impact real, permițându-le persoanelor celor mai vulnerabile care au nevoie de protecție internațională și se află în Libia să aibă acces la oportunități de relocare. Se va reuși să se pună capăt migrației neregulamentare numai dacă va exista o alternativă reală la călătoriile periculoase. Prin urmare, atunci când își stabilesc numărul de angajamente pe care și le asumă, statele membre ar trebui să țină seama și de această inițiativă a UNHCR și să o sprijine.

               (19)

               În Declarația comună privind abordarea provocării reprezentate de migrație și azil din 28 august 2017, reprezentanții Franței, Germaniei, Italiei și Spaniei, precum și Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și vicepreședinte al Comisiei, împreună cu reprezentanți ai Nigerului și ai Ciadului și cu președintele Consiliului prezidențial al Libiei, au recunoscut nevoia ca, pe măsură ce se reduce migrația înlesnită de persoanele care introduc ilegal migranți, să se organizeze relocarea acelora dintre persoanele care au nevoie de protecție internațională ce sunt deosebit de vulnerabile.

               (20)

               Cel puțin 50 000 din locurile de relocare din regiunile prioritare care trebuie oferite de către Uniune vor contribui la implementarea inițiativelor în materie de solidaritate de la nivel mondial de sporire a numărului de căi legale, printre care și apelul adresat recent la nivel mondial de UNHCR de a se oferi, în 2018, 40 000 de locuri de relocare pentru persoane provenite din țările situate de-a lungul rutei central-mediteraneene.

               (21)

               Pentru a asigura monitorizarea punerii în aplicare, fiecare stat membru ar trebui să raporteze lunar Comisiei numărul de persoane relocate pe teritoriul său în conformitate cu angajamentele pe care și le-a asumat, specificând țările din care au fost relocate persoanele în cauză.

               (22)

               Comisia ar trebui să revizuiască până la 31 octombrie 2018 progresele înregistrate în ceea ce privește punerea în aplicare a prezentei recomandări. Pe baza acestei revizuiri și ținând seama de situația generală în materie de migrație din UE și de la nivel mondial, statele membre ar putea fi invitate să își revizuiască din nou angajamentele.

               (23)

               Prezenta recomandare ar trebui să fie adresată statelor membre. Statele asociate sunt invitate să contribuie la eforturile europene comune de relocare,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

      SPORIREA NUMĂRULUI ANGAJAMENTELOR DE RELOCARE

               (1)

               Pe baza experienței acumulate în ceea ce privește punerea în aplicare a sistemelor de relocare actuale ale UE și pentru a face tranziția de la aceste sisteme la cadrul de relocare al Uniunii, statele membre ar trebui să ofere până la 31 octombrie 2019 cel puțin 50 000 de locuri de relocare, pentru a admite din țări terțe persoane care au nevoie de protecție internațională.

               (2)

               Statele membre care nu și-au prezentat încă angajamentele în cadrul exercițiului de asumare de angajamente lansat de Comisie la 4 iulie 2017 ar trebui să facă acest lucru până cel târziu la 31 octombrie 2017, iar cele care s-au achitat deja de această sarcină ar trebui să aibă în vedere sporirea numărului de angajamente asumate, pentru a atinge obiectivul stabilit.

               (3)

               Statele membre ar trebui să își axeze angajamentele de așa manieră încât:

                           (a)

                           să asigure continuarea relocării din Turcia a sirienilor, a resortisanților țărilor terțe și a apatrizilor strămutați în această țară din cauza conflictului din Siria, pentru a sprijini punerea în aplicare a Declarației UE-Turcia din 18 martie 2016, inclusiv prin intermediul viitorului sistem de admisie umanitară pe bază de voluntariat;

                           (b)

                           să asigure continuarea relocării din Liban și din Iordania;

                           (c)

                           să contribuie la stabilizarea situației în zona central-mediteraneeană prin relocarea din Libia, din Niger, din Ciad, din Egipt, din Etiopia și din Sudan a persoanelor care au nevoie de protecție, inclusiv prin sprijinirea mecanismului temporar al UNHCR pentru evacuarea de urgență a celor mai vulnerabile grupuri de migranți din Libia.

               (4)

               Statele membre sunt invitate să își pună în aplicare angajamentele de relocare cât mai curând posibil, în strânsă cooperare cu UNHCR și, atunci când este necesar, cu sprijin din partea EASO.

      MONITORIZARE

               (5)

               Statele membre ar trebui să comunice lunar Comisiei numărul de persoane relocate pe teritoriul lor în conformitate cu angajamentele pe care și le-au asumat, specificând țările din care au fost relocate persoanele în cauză.

      SPRIJIN FINANCIAR

               (6)

               Statele membre ar trebui să utilizeze pe deplin sprijinul financiar în valoare de 500 de milioane EUR disponibil din Fondul pentru azil, migrație și integrare pentru punerea în aplicare a angajamentelor de relocare menționate în prezenta recomandare.

      REVIZUIRE

               (7)

               Comisia va revizui prezenta recomandare până la 31 octombrie 2018. În urma revizuirii de către Comisie a punerii în aplicare a prezentei recomandări și ținând seama de situația generală în materie de migrație din UE și de la nivel mondial, statele membre ar putea fi invitate să își actualizeze din nou angajamentele, după caz.

      DESTINATARI

               (8)

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 3 octombrie 2017.

            Pentru Comisie

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            Membru al Comisiei

      (1)  Recomandarea Comisiei din 8 iunie 2015 privind un mecanism european de relocare – C(2015) 3560 final.

      (2)  Concluziile reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului din 20 iulie 2015.

      (3)  Decizia (UE) 2016/1754 a Consiliului din 29 septembrie 2016 de modificare a Deciziei (UE) 2015/1601 de instituire a unor măsuri provizorii în domeniul protecției internaționale în beneficiul Italiei și al Greciei (JO L 268, 1.10.2016, p. 82).

      (4)  Declarația de la New York pentru refugiați și migranți; disponibilă la adresa: http://www.unhcr.org/new-york-declaration-for-refugees-and-migrants.html.

      (5)  COM(2016) 468 final.

      (6)  SEC(2017) 339.


title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind Programul național de reformă al Estoniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul actualizat de stabilitate al Estoniei pentru perioada 2012-2015

text:
               24.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/25

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind Programul național de reformă al Estoniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul actualizat de stabilitate al Estoniei pentru perioada 2012-2015
   2012/C 219/07
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei Europene de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de reformă pe 2011 al Estoniei (3) și a emis un aviz cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Estoniei pentru perioada 2011-2015.

               (4)

               La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al doilea Semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care este ancorat în Strategia Europa 2020. La 14 februarie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (4), Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Estonia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuată o analiză aprofundată.

               (5)

               La 1 decembrie 2011, Consiliul a adoptat concluzii prin care Comitetul pentru protecție socială este invitat, în cooperare cu Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și alte comitete, să prezinte opinii privind acțiunile recomandate în cadrul ciclului de politici Europa 2020. Respectivele opinii au fost incluse în avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă.

               (6)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și, la 15 februarie 2012, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2012 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2012.

               (7)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, consolidării fiscale și acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală diferențiată favorabilă creșterii, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea, să se abordeze șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică. Acesta a invitat statele membre să pună în aplicare recomandările pe 2011 specifice fiecărei țări emise de Consiliu și să transpună aceste priorități în măsuri concrete care să fie incluse în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (8)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a fi incluse în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (9)

               La 26 aprilie 2012, Estonia a prezentat Programul de stabilitate, care vizează perioada 2012-2015, și Programul național de reformă pentru 2012. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (10)

               Pe baza examinării, în temeiul articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a programului de stabilitate, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza proiecțiilor bugetare din cadrul programului este plauzibil în 2012 și 2013, când se preconizează că se va înregistra o creștere medie a PIB-ului de aproximativ 2,4 %. Conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2012, se prevede o creștere a PIB-ului de 3,8 % în 2013. Obiectivul strategiei bugetare prezentat în programul de stabilitate îl reprezintă asigurarea unei politici fiscale viabile, care să susțină creșterea economică echilibrată, prin obținerea unui excedent structural, asigurând, în același timp, protecții fiscale suficiente și reducând sarcina fiscală asupra veniturilor salariale. De asemenea, strategia urmărește îndeplinirea cerințelor din Pactul de stabilitate și de creștere. Programul de stabilitate vizează depășirea, începând cu 2013, a obiectivului bugetar pe termen mediu (OTM), care constă în obținerea unui excedent structural.
               Obiectivul bugetar pe termen mediu reflectă în mod adecvat cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Pe baza soldului bugetar structural (recalculat) (5), luând în considerare măsurile discreționare privind veniturile, rata de creștere a cheltuielilor publice va respecta obiectivul de referință în materie de cheltuieli prevăzut în Pactul de stabilitate și de creștere până în 2015. În paralel, programul de stabilitate vizează atingerea unor excedente globale, începând cu 2014. Rata datoriei este cu mult sub 60 % din PIB și, conform programului, este probabil că va scădea după 2013 la aproximativ 10 % în 2015.

               (11)

               Estonia a înregistrat un excedent bugetar considerabil în 2011. Conform previziunilor din primăvara anului 2012 ale serviciilor Comisiei, rata preconizată a creșterii economice pentru 2012 pare mult mai redusă decât pentru 2011, scăzând de la 7,6 % la aproximativ 1,6 %, astfel încât sunt necesare controale suplimentare ale eficienței cheltuielilor. Estonia intenționează să introducă în 2012 o regulă structurală a echilibrului bugetar, care să contribuie la menținerea controlului asupra cheltuielilor. Odată instituită regula echilibrului bugetar, la aceasta ar trebui să se adauge consolidarea naturii obligatorii a obiectivelor privind cheltuielile multianuale. Astfel, Estonia a pus în aplicare parțial recomandarea pe 2011 în acest domeniu.

               (12)

               În ceea ce privește piața forței de muncă, au fost întreprinse o serie de măsuri în domeniul impozitării veniturilor salariale. Cu toate acestea, stimulentele privind ocuparea forței de muncă ar putea fi îmbunătățite prin abordarea tendinței tot mai accentuate de a se percepe pensii de invaliditate și de incapacitate de muncă și prin stimularea lucrătorilor cu venituri reduse și mari care beneficiază de indemnizații de șomaj sau parentale să lucreze. Deși se fac eforturi promițătoare de reducere a ratei ridicate a șomajului, rata șomajului de lungă durată și a celui în rândul tinerilor rămâne ridicată. Ca urmare, riscul de sărăcie în rândul copiilor ai căror părinți nu au un loc de muncă este în creștere și trebuie abordat prin servicii sociale eficace, inclusiv prin servicii pentru familii. Sprijinul acordat familiilor ar putea fi mai eficient, fără a afecta bugetul, printr-o mai bună orientare a alocării indemnizațiilor parentale și familiale și prin eliminarea scutirilor fiscale ineficiente referitoare la copii.

               (13)

               Măsurile prevăzute în Planul național de acțiune privind eficiența energetică continuă să fie insuficiente, având în vedere tendința actuală a transferului modal în detrimentul transportului public. Parcul de autoturisme noi din Estonia are cel mai ridicat nivel de consum de energie din Uniune. Accizele pentru combustibili sunt insuficiente pentru a schimba comportamentul consumatorilor. Transpunerea mai multor directive ale Uniunii referitoare la energie nu a fost încă pe deplin încheiată. Estonia nu și-a diversificat încă aprovizionarea cu energie. Infrastructura de energie electrică ar putea fi modernizată, pentru a integra cantități tot mai mari de energie eoliană.

               (14)

               S-a îmbunătățit considerabil calitatea și disponibilitatea educației profesionale și sunt prevăzute măsuri de modernizare suplimentare pentru 2012-2013. Cu toate acestea, tranziția de la învățământul general la educația profesională trebuie îmbunătățită și ar putea fi avută în vedere generalizarea sistemelor bazate mai mult pe muncă. Participarea la învățarea pe tot parcursul vieții se îmbunătățește, dar nu se pune suficient accentul pe lucrătorii cu un nivel scăzut de calificare. Continuă să existe probleme în ceea ce privește adaptarea rezultatelor sistemului de învățământ la necesitățile pieței forței de muncă. Este necesar, de asemenea, să se realizeze de urgență o reformă a învățământului secundar superior și să se îmbunătățească în continuare furnizarea serviciilor de învățământ de către autoritățile locale. De asemenea, nivelul cooperării dintre întreprinderi și instituțiile de învățământ superior este în continuare redus, iar partea din sectorul privat axată pe cunoștințe ar trebui dezvoltată în continuare.

               (15)

               Pentru a reflecta tendința demografică negativă și a asigura o dezvoltare regională echilibrată și competitivă, este nevoie pe termen mai lung să se asigure sustenabilitatea financiară a administrațiilor locale, precum și o mai bună furnizare a serviciilor publice la nivel local și să se optimizeze utilizarea resurselor relativ dispersate. Fiind de dimensiuni mici, majoritatea administrațiilor locale întâmpină dificultăți în furnizarea universală a serviciilor sociale, de sănătate, aferente pieței forței de muncă, transporturilor și educaționale necesare.

               (16)

               Estonia și-a asumat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus. Aceste angajamente, precum și punerea în aplicare a angajamentelor prezentate în 2011 se referă la creșterea ratei de ocupare a forței de muncă, îmbunătățirea competitivității și consolidarea sustenabilității finanțelor publice. Comisia a evaluat punerea în aplicare a angajamentelor asumate în cadrul Pactului Euro Plus. Rezultatele acestei evaluări au fost luate în considerare la elaborarea recomandărilor.

               (17)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză aprofundată a politicii economice a Estoniei. Aceasta a evaluat programul de stabilitate și programul național de reformă. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică fiscală și socioeconomică sustenabilă în Estonia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările Uniunii, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei emise în cadrul Semestrului european se reflectă în recomandările de la punctele 1-5 de mai jos.

               (18)

               În considerarea respectivei evaluări, Consiliul a examinat programul de stabilitate și avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea de la punctul 1 de mai jos,

         RECOMANDĂ Estoniei să ia măsuri în perioada 2012-2013 astfel încât:

               1.

               Să mențină o poziție fiscală solidă prin punerea în aplicare a planurilor bugetare prevăzute, asigurarea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu până cel târziu în 2013 și respectarea obiectivului de referință în materie de cheltuieli; să completeze regula echilibrului bugetar cu reguli privind cheltuielile multianuale cu caracter obligatoriu mai puternic în cadrul bugetar pe termen mediu; să continue îmbunătățirea eficienței cheltuielilor publice; și să pună în aplicare măsuri de îmbunătățire a respectării legislației fiscale.

               2.

               Să îmbunătățească stimulentele ce vizează încurajarea muncii prin raționalizarea sistemului de beneficii sociale și creșterea flexibilității în alocarea indemnizațiilor de invaliditate, șomaj și parentale, asigurând în același timp o protecție socială adecvată; să îmbunătățească furnizarea de servicii sociale, orientând mai bine, totodată, indemnizațiile parentale și familiale și eliminând scutirile fiscale referitoare la copii, care au un efect de denaturare; să sporească participarea tinerilor și a șomerilor pe termen lung pe piața forței de muncă.

               3.

               Să stabilească o legătură mai eficace între formare și educație, pe de o parte, și nevoile pieței forței de muncă, pe de altă parte, și să consolideze cooperarea dintre întreprinderi și mediul academic; să sporească oportunitățile pentru lucrătorii cu un nivel redus de calificare pentru a le facilita accesul la învățarea pe tot parcursul vieții; să încurajeze prioritizarea și caracterul internațional al sistemelor de cercetare și inovare.

               4.

               Să îmbunătățească eficiența energetică, în special a clădirilor și transporturilor, și să consolideze stimulentele de mediu privind vehiculele și deșeurile, inclusiv prin luarea în considerare a unor măsuri de stimulare precum taxarea vehiculelor; să încurajeze utilizarea energiei din surse regenerabile, inclusiv prin modernizarea legislației și a infrastructurii; să continue dezvoltarea conexiunilor transfrontaliere pentru a pune capăt izolării relative a pieței.

               5.

               Să îmbunătățească viabilitatea fiscală a municipalităților, sporind, totodată, eficiența administrațiilor locale și să asigure furnizarea unor servicii eficiente, în special prin stimulente mai puternice pentru fuziune sau cooperarea mai intensă între municipalități. Ar trebui puse în aplicare propuneri de reforme relevante într-o perioadă rezonabilă.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținută pentru 2012 prin Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 119, 4.5.2012, p. 47).

      (3)  JO C 213, 20.7.2011, p. 5.

      (4)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (5)  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile punctuale și temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program folosind metodologia convenită de comun acord.

      (6)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2016 privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Luxemburgului pentru 2016

text:
               18.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 299/101

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2016
   privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Luxemburgului pentru 2016
   (2016/C 299/24)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2016. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 17-18 martie 2016. La 26 noiembrie 2015, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Luxemburgul ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro. Această recomandare a fost aprobată de Consiliul European la 18-19 februarie 2016 și adoptată de Consiliu la 8 martie 2016 (3). În calitate de țară a cărei monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Luxemburgul ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării.

               (2)

               Raportul de țară pentru Luxemburg a fost publicat la 26 februarie 2016. În raport s-au evaluat progresele realizate de Luxemburg în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 14 iulie 2015 și cele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)

               La 29 aprilie 2016, Luxemburgul și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2016, precum și Programul de stabilitate pentru 2016. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)

               Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza această dispoziție în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare dintre eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică.

               (5)

               În prezent, Luxemburgul face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de stabilitate pentru 2016, guvernul își propune să atingă echilibrul bugetar în 2017 și să obțină ulterior excedente modeste, care ar urma să atingă 0,4 % din PIB până în 2020. Obiectivul bugetar pe termen mediu va fi respectat în continuare pe toată durata programului. Cu toate acestea, în Programul său de stabilitate, Luxemburgul anunță că obiectivul bugetar pe termen mediu, și anume un excedent structural de 0,5 % din PIB până în 2016, va fi înlocuit cu un deficit structural de 0,5 % din PIB începând din 2017. Conform Programului de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va crește treptat, ajungând la 23,5 % din PIB în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil, cu excepția anilor 2017 și 2018, pentru care proiecțiile sunt favorabile. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, se preconizează că excedentul structural va scădea, ajungând la 1,4 % din PIB în 2016 și, ulterior, la 0,3 % din PIB în 2017, obiectivul bugetar pe termen mediu fiind astfel în continuare depășit. Eventualele abateri viitoare ar urma să fie evaluate în raport cu cerința de a menține echilibrul structural la nivelul obiectivului bugetar pe termen mediu, ținându-se seama de necesitatea de a asigura sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice, în special în sectorul pensiilor. Pe baza evaluării Programului de stabilitate pe care a efectuat-o și a previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul se așteaptă ca Luxemburgul să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (6)

               Autoritățile luxemburgheze au anunțat liniile principale ale unei ample reforme fiscale, care ar urma să intre în vigoare în 2017. Reforma prevede modificări mai ales în domeniul impozitării directe, atât pentru persoanele fizice, cât și pentru societăți. Aceasta urmărește o reducere treptată a ratei impozitului pe profit (cu scopul de a spori competitivitatea) și creșterea progresivității impozitului pe venit (cu scopul de a spori echitatea). În același timp, creșterea anumitor cheltuieli fiscale, în special în ceea ce privește locuințele, riscă să restrângă baza de impozitare. Unele evoluții internaționale ar putea afecta, la rândul lor, structura sistemului de impozitare al Luxemburgului, evidențiind fragilitatea ce caracterizează cel puțin o parte din veniturile bugetare. Pentru a asigura o mai mare previzibilitate a acestor venituri, există soluții pentru extinderea bazei de impozitare, îndeosebi prin revizuirea impozitelor percepute pentru proprietățile imobiliare, care sunt scăzute în prezent, și prin utilizarea pe scară mai largă a unor surse alternative, inclusiv a taxelor de mediu. În acest sens, abrogarea regimului fiscal special aplicat drepturilor de proprietate intelectuală permite o extindere relativă a bazei de impozitare pentru întreprinderi. Adoptarea și punerea în aplicare a reformelor fiscale vor face în continuare obiectul unei monitorizări riguroase în cadrul semestrului european.

               (7)

               Autoritățile luxemburgheze au încercat să găsească soluții pentru diversificarea economiei, recunoscând riscurile pe care le prezintă dependența puternică de sectorul financiar. Având în vedere nivelul ridicat al costurilor aferente forței de muncă din această țară, activitățile cu o valoare adăugată mai mare oferă posibilitatea de a debloca surse alternative de creștere. Diversificarea cu succes a economiei Luxemburgului depinde, așadar, într-o mare măsură de sectoarele care sunt mai puțin influențate de nivelurile costului forței de muncă. Aceste sectoare se bazează în mare măsură pe cercetare și inovare și tind să fie puternic axate pe tehnologie și cunoștințe. Extinderea în continuare a sectorului serviciilor nefinanciare, care se bucură deja de succes, ar putea contribui, la rândul său, la diversificarea economiei. Reducerea sau eliminarea barierelor care îngreunează investițiile și inovarea și limitează dezvoltarea economică ar elibera potențialul de inovare și ar contribui la diversificare. Deși investițiile publice se situează peste media zonei euro, investițiile private înregistrează rezultate slabe. Menținerea unui nivel ridicat al investițiilor este esențială pentru ca perspectivele de creștere economică să rămână neschimbate. Analiza prezentată în raportul de țară arată că Luxemburgul este țara care are cea mai restrictivă reglementare din Uniune pentru serviciile comerciale și unitățile de vânzare cu amănuntul. Principalele restricții se referă la cerințele privind participarea la capitalul unei întreprinderi, la drepturile de vot și la limitările multidisciplinare în sectorul serviciilor pentru întreprinderi, precum și la cerințele operaționale și la cele privind înființarea din sectorul comerțului cu amănuntul.

               (8)

               Creșterea continuă a prețurilor locuințelor din ultimele decenii, la care se adaugă puternica dinamică demografică și de ocupare a forței de muncă prevăzută pentru anii următori, ar putea deveni un obstacol în calea creșterii estimate a populației și a forței de muncă. Această perspectivă este cu atât mai probabilă cu cât economia depinde în mare măsură de aportul de lucrători înalt calificați din țările învecinate, care reprezintă aproximativ o treime din totalul forței de muncă. Dinamismul prețurilor proprietăților imobiliare de tip rezidențial este determinat de decalajul dintre cerere și ofertă, în special de lipsa de locuințe disponibile și la prețuri abordabile. Insuficiența terenurilor pentru construcții noi și performanța administrativă suboptimală în ceea ce privește procedurile de acordare a autorizațiilor de construire afectează flexibilitatea ofertei de locuințe. Este probabil ca o parte importantă a subvențiilor fiscale disponibile în cadrul politicilor în vigoare să fie, de asemenea, capitalizate în prețurile locuințelor, având în vedere rigiditatea ofertei de locuințe. De asemenea, s-ar putea intensifica eforturile depuse pentru a furniza locuințe sociale la prețuri accesibile. Actuala piață a locuințelor nu numai că descurajează gospodăriile să își stabilească reședința în Luxemburg, ci și agravează problema congestionării traficului și cea a poluării. În urma noilor proiecții demografice din raportul din 2015 privind îmbătrânirea populației, eliminarea blocajelor din calea investițiilor în sectoarele transporturilor și locuințelor este și mai presantă și ar trebui să se reflecte în viitoarele patru planuri sectoriale privind locuințele, transporturile, zonele de activitate economică și spațiile verzi.

               (9)

               Realizarea diversificării economice ar putea fi îngrădită de faptul că este posibil ca, în anumite sectoare, evoluția salariilor să nu fie în concordanță cu evoluția productivității. Acest lucru limitează și mai mult sectoarele care pot fi avute în vedere, în special la cele cu valoare adăugată ridicată. În ultimul deceniu, costurile unitare ale forței de muncă au crescut mai rapid în Luxemburg decât în majoritatea statelor membre din zona euro. Indexarea automată a salariilor la nivelul întregii economii joacă un rol important în limitarea variației salariilor de la un sector la altul și ar putea împiedica luarea în considerare a diferențialului de productivitate a muncii. Cu toate acestea, menținerea ratei inflației la un nivel scăzut a întârziat declanșarea procedurii de ajustare automată a salariilor și a contribuit la creșteri salariale moderate. În paralel cu creșterea moderată a salariilor și cu creșterea accentuată a producției, s-a atenuat scăderea competitivității în materie de costuri. În acest context se justifică monitorizarea evoluțiilor salariale.

               (10)

               Cheltuielile legate de îmbătrânirea populației reprezintă în continuare un risc pe termen lung, în special în ceea ce privește costurile cu pensiile. Luxemburgul a înregistrat progrese limitate în ceea ce privește eliminarea decalajului dintre vârsta legală și vârsta efectivă de pensionare prin limitarea regimurilor de pensionare anticipată. În iulie 2015 a fost prezentat în parlament un proiect de lege de modificare a regimurilor de pensionare anticipată. Cu toate acestea, deși va fi abolit un regim de pensionare anticipată, se vor facilita parțial condițiile de acces la alte regimuri de acest tip. În iulie 2015 a fost adoptată o lege privind reclasificarea lucrătorilor cu dizabilități care le afectează capacitatea de muncă, iar din 1 ianuarie 2016 a intrat în vigoare. Această lege a sporit posibilitățile oferite lucrătorilor cu dizabilități de a rămâne pe piața muncii și conduce, prin urmare, la reducerea numărului de persoane care solicită pensionarea anticipată în cadrul regimurilor respective. Pensionarea anticipată continuă să fie larg răspândită, iar stimulentele în favoarea rămânerii în câmpul muncii până la o vârstă mai înaintată sunt limitate. Lipsește în continuare o strategie completă privind politica în materie de vârstă care să urmărească menținerea pe piața muncii a lucrătorilor mai în vârstă și care să furnizeze stimulente și competențele care să le permită acestor lucrători să se reintegreze pe piața muncii. „Pactul privind lucrătorii în pragul pensionării”, menit să încurajeze menținerea lucrătorilor mai în vârstă de către întreprinderile cu peste 150 de angajați, este încă în curs de dezbatere în parlament.

               (11)

               În conformitate cu reforma din 2012 a sistemului de pensii, un exercițiu de monitorizare și evaluare a sustenabilității sistemului de pensii ar trebui să aibă loc o dată la cinci ani de la adoptarea reformei. Guvernul și-a confirmat intenția de a realiza în mod anticipat evaluarea în 2016, în loc de 2017, cum era prevăzut inițial, și a creat un grup de lucru pentru pensii, însărcinat cu efectuarea evaluării. Nu s-au realizat progrese privind corelarea vârstei legale de pensionare cu speranța de viață, conform recomandărilor anterioare ale Consiliului. Luxemburgul se distinge ca fiind singurul stat membru care nu a prevăzut o nouă creștere a vârstei legale de pensionare și a vârstei de pensionare anticipată pentru perioada 2013-2060. În raportul din 2015 privind îmbătrânirea populației, proiecțiile privind creșterea cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației au fost revizuite în scădere, dar această revizuire este justificată aproape exclusiv prin proiecții demografice mai favorabile, într-un context în care nu a fost adoptată nicio reformă nouă. Chiar și după revizuire, creșterea estimată a cheltuielilor cu pensiile rămâne cea mai ridicată din Uniune. În plus, Luxemburgul se confruntă cu riscuri legate de creșterea estimată a cheltuielilor aferente îngrijirilor pe termen lung, a căror pondere în PIB este printre cele mai ridicate din toate statele membre. La rândul său, aceasta pare să fie determinată de faptul că proporția populației dependente va înregistra până în 2060 cea mai rapidă creștere din Uniune, conform previziunilor. S-au luat măsuri pregătitoare în vederea unei reforme care să asigure sustenabilitatea pe termen lung a asigurărilor pentru serviciile de îngrijire pe termen lung.

               (12)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Luxemburgului, pe care a publicat-o în Raportul de țară pentru 2016. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Luxemburgului în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Luxemburg, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin asigurarea unei contribuții la nivelul UE cu privire la deciziile naționale viitoare. Recomandările din cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1 și 2 de mai jos.

               (13)

               În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Luxemburgului și a emis un aviz (5) conform căruia este de așteptat ca Luxemburgul să respecte Pactul de stabilitate și de creștere,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2016-2017, Luxemburgul să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să asigure sustenabilitatea pe termen lung a pensiilor publice prin creșterea vârstei efective de pensionare, prin limitarea regimurilor de pensionare anticipată și prin sporirea stimulentelor în favoarea rămânerii în câmpul muncii până la o vârstă mai înaintată, precum și prin corelarea vârstei legale de pensionare cu modificările survenite în ceea ce privește nivelul speranței de viață.

               2.

               Să înlăture barierele din calea investițiilor și a inovării care limitează dezvoltarea economică în sectorul serviciilor pentru întreprinderi. Să elimine blocajele care îngrădesc investițiile din sectorul locuințelor.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. KAŽIMÍR

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

      (3)  JO C 96, 11.3.2016, p. 1.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (5)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: 2013/142/UE: Recomandarea Comisiei din 12 martie 2013 privind consolidarea desfășurării democratice și eficiente a alegerilor pentru Parlamentul European

text:
               21.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 79/29

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 12 martie 2013
   privind consolidarea desfășurării democratice și eficiente a alegerilor pentru Parlamentul European
   (2013/142/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Articolul 10 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană stipulează că cetățenii sunt reprezentați direct, la nivelul Uniunii, în Parlamentul European. Acest lucru contribuie la garantarea faptului că se exercită controlul democratic și răspunderea la nivelul la care se iau deciziile.

               (2)

               Articolul 10 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană prevede că orice cetățean are dreptul de a participa la viața democratică a Uniunii și că deciziile se iau în mod cât mai deschis și la un nivel cât mai apropiat posibil de cetățean.

               (3)

               Tratatul de la Lisabona consolidează rolul cetățenilor Uniunii ca actori politici, prin stabilirea unei legături solide între cetățeni, exercitarea drepturilor lor politice și viața democratică a Uniunii.

               (4)

               Consolidarea legitimității democratice a procesului decizional al UE și apropierea sistemului de cetățenii Uniunii reprezintă aspecte deosebit de relevante, în special în contextul acțiunilor necesare la nivelul UE pentru combaterea crizei financiare și a crizei datoriei suverane.

               (5)

               Comunicarea Comisiei din 28 noiembrie 2012 intitulată „Proiect pentru o uniune economică și monetară profundă și veritabilă – Lansarea unei dezbateri la nivel european” (1) a subliniat necesitatea consolidării legitimității democratice și a responsabilității ca parte integrantă a oricărei reforme a Uniunii Europene.

               (6)

               Articolul 10 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană și articolul 12 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene conferă partidelor politice la nivel european un rol esențial, subliniind contribuția acestora la formarea conștiinței politice europene și la exprimarea voinței cetățenilor Uniunii.

               (7)

               Pentru a permite partidelor politice europene să își îndeplinească pe deplin misiunea, Comisia a prezentat, la 12 septembrie 2012, o propunere de regulament privind statutul și finanțarea partidelor politice europene și a fundațiilor politice europene (2). Obiectivul acestei propuneri este de a asigura faptul că partidele politice europene pot beneficia de un statut mai vizibil și de un cadru mai flexibil, mai transparent și mai eficient pentru propria finanțare. Comisia a propus, de asemenea, ca, în contextul alegerilor pentru Parlamentul European, partidele politice europene să ia toate măsurile corespunzătoare pentru a-i informa pe cetățenii Uniunii cu privire la legăturile de afiliere dintre partidele politice naționale și partidele politice europene. Atunci când va fi adoptat, noul regulament va abroga și va înlocui Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind statutul și finanțarea partidelor politice la nivel european (3).

               (8)

               Crearea unei legături transparente între partidele naționale pentru care votează cetățenii Uniunii și partidele politice europene la care sunt afiliate partidele naționale ar trebui să permită partidelor politice europene să exprime într-un mod mai direct voința cetățenilor Uniunii și ar trebui să aibă un impact puternic asupra transparenței procesului decizional la nivelul Uniunii.

               (9)

               Sporirea în continuare a transparenței alegerilor pentru Parlamentul European va contribui la o mai bună reflectare a rolului și a competențelor Parlamentului European, astfel cum au fost consolidate în temeiul Tratatului de la Lisabona. Conectarea în mai mare măsură a cetățenilor Uniunii la procesul democratic al Uniunii este un corolar indispensabil al unei integrări instituționale mai strânse.

               (10)

               Măsurile suplimentare ar spori vizibilitatea partidelor politice europene pe toată durata procesului electoral, începând din campania electorală și până la exprimarea voturilor, și le-ar permite acestora să creeze în mod eficient o punte de legătură între politicile și cetățenii Uniunii, în completarea obligației de informare pe care Comisia o impune partidelor politice europene în temeiul propunerii sale de regulament privind statutul și finanțarea partidelor politice europene și a fundațiilor politice europene.

               (11)

               Indicarea pe buletinele de vot în cadrul alegerilor pentru Parlamentul European a afilierii la un partid politic european reprezintă o practică deja consacrată în mai multe state membre, unde este aplicată de unele sau de toate partidele naționale. Pentru a se asigura vizibilitatea partidelor politice europene pe toată durata procesului electoral european, ar fi important ca toate statele membre să încurajeze și să faciliteze furnizarea de informații electoratului privind afilierea partidelor naționale la partidele politice europene. Pentru a se spori transparența alegerilor pentru Parlamentul European și a se consolida, în același timp, atât responsabilitatea partidelor politice care participă la procesul electoral european, cât și încrederea alegătorilor în acest proces, partidele naționale ar trebui să facă publică, înainte de alegeri, afilierea lor la un anumit partid politic european. Pe lângă diversele evenimente de partid, cum ar fi congresele partidelor, campaniile electorale ale partidelor naționale sunt, într-adevăr, cea mai adecvată și mai eficientă cale de a face cunoscută această afiliere și de a-i conferi o vizibilitate importantă.

               (12)

               Prin Decizia nr. 1093/2012/UE a Parlamentului European și a Consiliului (4), anul 2013 a fost declarat Anul european al cetățenilor. Consolidarea în continuare a puterii de care dispun cetățenii în cadrul alegerilor pentru Parlamentul European este un pas important care urmează să aibă loc anul acesta.

               (13)

               De la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, președintele Comisiei este ales de Parlamentul European, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 17 alineatul (7) din Tratatul privind Uniunea Europeană și ținându-se seama de dispozițiile prevăzute în Declarația nr. 11 la Tratatul de la Lisabona. Conform acestor proceduri, pentru alegerea președintelui Comisiei trebuie să se țină cont de alegerile pentru Parlamentul European și trebuie să se desfășoare consultări corespunzătoare între Consiliul European și Parlamentul European. Prin urmare, aceste dispoziții reflectă rolul consolidat al Parlamentului European în desemnarea președintelui Comisiei și importanța rezultatului alegerilor pentru Parlamentul European în cadrul acestui proces.

               (14)

               În Rezoluția sa din 22 noiembrie 2012 referitoare la alegerile pentru Parlamentul European din 2014 (5), Parlamentul European a îndemnat partidele politice europene să propună candidați la funcția de președinte al Comisiei, precizând că se așteaptă ca aceștia să joace un rol important în campania electorală parlamentară, în special prin faptul că vor trebui să își prezinte personal programul în toate statele membre ale Uniunii. Această rezoluție subliniază și mai mult rolul consolidat pe care îl joacă alegerile pentru Parlamentul European în procesul de alegere a președintelui Comisiei.

               (15)

               În comunicarea sa din 28 noiembrie 2012 intitulată „Proiect pentru o uniune economică și monetară profundă și veritabilă – Lansarea unei dezbateri la nivel european”, Comisia a subliniat faptul că propunerea candidaților la funcția de președinte al Comisiei de către partidele politice în cadrul alegerilor pentru Parlamentul European din 2014 este una din cele mai importante măsuri care contribuie la crearea unei sfere politice europene veritabile.

               (16)

               Prin urmare, se impune necesitatea de a crește gradul de sensibilizare a cetățenilor Uniunii cu privire la rolul central pe care îl joacă votul lor în desemnarea președintelui Comisiei, precum și cu privire la stabilirea candidaților pentru această funcție care sunt susținuți de partidele pentru care votează cetățenii în alegerile pentru Parlamentul European.

               (17)

               Anunțarea de către partidele politice europene și partidele naționale a candidatului la funcția de președinte al Comisiei pe care îl susțin și a programului candidatului respectiv, în contextul alegerilor pentru Parlamentul European, ar face ca legătura dintre votul individual al unui cetățean al Uniunii Europene pentru un partid politic la alegerile europene și candidatul la funcția de președinte al Comisiei susținut de partidul respectiv să devină concretă și vizibilă. Acest lucru ar spori legitimitatea președintelui Comisiei și răspunderea Comisiei în fața Parlamentului European și a electoratului european, consolidând, totodată, la un nivel mai general, legitimitatea democratică a întregului proces decizional din Uniune. Scopul emisiunilor de promovare politică este de a permite electoratului să facă alegeri informate. Prin urmare, partidele politice naționale ar trebui să utilizeze aceste mijloace pentru a anunța candidatul la funcția de președinte al Comisiei pe care îl susțin, precum și programul candidatului respectiv.

               (18)

               În prezent, alegerile pentru Parlamentul European au loc pe o perioadă de câteva zile deoarece sunt organizate în zile diferite în diversele state membre. O zi de votare comună la nivel european, cu închiderea simultană a tuturor secțiilor de votare, ar reflecta mai bine participarea comună a cetățenilor din întreaga Uniune și face parte, prin urmare, din democrația reprezentativă pe care se întemeiază UE.

               (19)

               Cetățenii Uniunii au dreptul de a alege și de a fi aleși în alegerile pentru Parlamentul European în statul membru în care și-au ales reședința, în temeiul articolului 22 alineatul (2) din TFUE, pus în aplicare prin Directiva 93/109/CE a Consiliului din 6 decembrie 1993 de stabilire a normelor de exercitare a dreptului de a alege și de a fi ales pentru Parlamentul European pentru cetățenii Uniunii care au reședința într-un stat membru în care nu sunt resortisanți (6).

               (20)

               Directiva 93/109/CE stabilește un mecanism pentru schimbul de informații menit să asigure că cetățenii nu își pot exercita dreptul de a alege sau de a fi aleși în mai multe state membre în cadrul acelorași alegeri.

               (21)

               O serie de rapoarte publicate de Comisie cu privire la punerea în aplicare a Directivei 93/109/CE în ultimii ani (7) și, mai recent, raportul din 2010 privind evaluarea alegerilor europene din 2009 (8) au identificat deficiențe în funcționarea mecanismului de prevenire a votului și a candidaturilor multiple. Aceste deficiențe sunt cauzate, în special, de datele cu caracter personal insuficiente pe care statele membre de reședință le notifică, în temeiul directivei, statelor membre de origine ale cetățenilor Uniunii. Deficiențele sunt generate și de diferențele în ceea ce privește calendarele electorale ale statelor membre. O consecință a acestor deficiențe a fost faptul că un număr mare de cetățeni ai Uniunii care s-au înscris pe listele electorale în statul lor membru de reședință nu au putut fi identificați de statul lor membru de origine.

               (22)

               Anumite măsuri bazate pe consultări ample cu experți din statele membre și pe bunele practici identificate în acest context ar putea soluționa eficient o parte dintre aceste deficiențe, astfel încât să se îmbunătățească funcționarea mecanismului în cursul alegerilor europene din 2014 și să se reducă sarcina administrativă asupra autorităților naționale.

               (23)

               În contextul Directivei 93/109/CE, majoritatea statelor membre au instituit deja o autoritate unică de contact pentru schimbul de date privind alegătorii și candidații. Eficiența globală a mecanismului ar fi mai mare dacă toate statele membre ar institui o astfel de autoritate.

               (24)

               Datele la care se închid listele electorale sunt foarte diferite de la un stat membru la altul, variind de la două luni la cinci zile înainte de ziua alegerilor. Eficiența mecanismului ar fi mai mare dacă statele membre, ținând seama de calendarul procesului electoral din celelalte state membre, ar trimite datele privind alegătorii într-un moment în care dispozițiile naționale din statele membre de origine respective încă mai permit luarea măsurilor necesare. Ar putea fi îmbunătățite mai multe alte aspecte tehnice pentru transmiterea datelor astfel încât să crească eficiența mecanismului. Printre acestea se numără utilizarea unui format electronic comun și a unui set comun de caractere, modul de transmitere și metoda de criptare aplicată pentru a garanta un nivel adecvat de protecție a datelor cu caracter personal.

               (25)

               Furnizarea unor date cu caracter personal suplimentare privind alegătorii, care să fie notificate de către statele membre de reședință și care nu sunt prevăzute în mod expres de Directiva 93/109/CE, ar permite statelor membre de origine să își identifice mai eficient proprii resortisanți pe listele electorale. Datele cu caracter personal care ar putea fi necesare pentru a spori eficiența mecanismului sunt diferite de la un stat membru la altul.

               (26)

               Orice prelucrare a datelor cu caracter personal în contextul mecanismului de schimb de informații trebuie să respecte legislația națională de punere în aplicare a Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (9).

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

      DESFĂȘURAREA DEMOCRATICĂ A ALEGERILOR

      Încurajarea și facilitarea furnizării de informații către alegători cu privire la legăturile de afiliere dintre partidele naționale și partidele politice europene

               1.

               Statele membre ar trebui să încurajeze și să faciliteze furnizarea de informații către electorat cu privire la legăturile de afiliere dintre partidele naționale și partidele politice europene înainte și în timpul alegerilor pentru Parlamentul European, printre altele prin permiterea și prin încurajarea indicării acestei afilieri pe buletinele de vot utilizate în cadrul alegerilor.

      Informarea alegătorilor cu privire la legăturile de afiliere dintre partidele naționale și partidele politice europene

               2.

               Partidele politice naționale care participă la alegerile pentru Parlamentul European ar trebui să facă publică, înainte de aceste alegeri, afilierea lor la partidele politice europene. Partidele politice naționale ar trebui să afișeze în mod vizibil afilierea lor la partidele politice europene în toate materiale, comunicările și emisiunile de promovare electorală.

      Susținerea unui candidat la funcția de președinte al Comisiei Europene

               3.

               Partidele politice europene și naționale ar trebui să anunțe public, înainte de alegerile pentru Parlamentul European, numele candidatului la funcția de președinte al Comisiei Europene pe care îl susțin, precum și programul candidatului respectiv.
               Partidele politice naționale ar trebui să se asigure că emisiunile lor de promovare electorală în vederea alegerilor pentru Parlamentul European sunt utilizate, de asemenea, pentru a-i informa pe cetățeni în ceea ce privește candidatul la funcția de președinte al Comisiei Europene pe care îl susțin, precum și programul candidatului respectiv.

      Ziua de votare comună

               4.

               Statele membre ar trebui să convină asupra unei zile comune de desfășurare a alegerilor pentru Parlamentul European, cu închiderea simultană a secțiilor de votare.

      DESFĂȘURAREA EFICIENTĂ A ALEGERILOR

      Autoritatea unică de contact

               5.

               Statele membre ar trebui să instituie o autoritate unică de contact, responsabilă cu schimbul de date privind alegătorii, în vederea punerii în aplicare a articolului 13 din Directiva 93/109/CE.

      Transmiterea datelor

               6.

               În măsura posibilităților, statele membre ar trebui să țină seama de dispozițiile electorale din celelalte state membre, astfel încât statul membru de reședință să trimită datele privind alegătorii în timp util pentru ca statul membru de origine corespunzător să poată lua măsurile necesare

      Date suplimentare care să permită o identificare mai eficientă

               7.

               Statele membre de reședință sunt încurajate să transmită, pe lângă datele cu caracter personal prevăzute la articolul 9 din Directiva 93/109/CE, toate datele cu caracter personal relevante care ar putea fi necesare pentru identificarea alegătorilor de către autoritățile din statele lor membre de origine.

      Mijloace tehnice pentru transmiterea datelor în mod sigur și eficient

               8.

               Pentru efectuarea schimbului de date, astfel cum este prevăzut la articolul 13 din Directiva 93/109/CE, statele membre ar trebui să utilizeze un mijloc electronic uniform și sigur, conform prevederilor din anexă. Statele membre ar trebui să transmită datele într-un singur pachet pentru fiecare stat membru de origine, urmând ca actualizările să facă obiectul, dacă este cazul, al unei transmisii ulterioare.
               Prezenta recomandare se adresează statelor membre și partidelor politice europene și naționale.

      Adoptată la Bruxelles, 12 martie 2013.

            Pentru Comisie

         Viviane REDING

            Vicepreședinte

      (1)  COM(2012) 777 final/2.

      (2)  COM(2012) 499 final.

      (3)  JO L 297, 15.11.2003, p. 1.

      (4)  JO L 325, 23.11.2012, p. 1.

      (5)  Rezoluția Parlamentului European din 22 noiembrie 2012 referitoare la alegerile pentru Parlamentul European din 2014 [2012/2829 (RSP)].

      (6)  JO L 329, 30.12.1993, p. 34.

      (7)  COM(97) 731 final, COM(2000) 843 final, COM(2006) 790 final.

      (8)  COM(2010) 605 final.

      (9)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31.

      ANEXĂ

         Mijloace tehnice detaliate pentru punerea în aplicare a articolului 13 din Directiva 93/109/CE

                  1.

                  Pentru efectuarea schimbului de date, astfel cum este prevăzut la articolul 13 din Directiva 93/109/CE, statele membre ar trebui să utilizeze fișiere în formatul XML (Extensible Markup Language – limbaj extensibil de marcare). Aceste fișiere XML trebuie să fie transmise exclusiv prin mijloace electronice în mod securizat.

                  2.

                  Statele membre ar trebui să utilizeze formatul de codare al setului universal de caractere pe 8 biți (UTF-8) pentru înregistrarea și transmiterea datelor privind alegătorii în cadrul mecanismului de schimb de informații.

                  3.

                  Statele membre ar trebui să utilizeze recomandarea W3C privind sintaxa și procesarea datelor criptate în XML, care implică schimbul unei chei publice și al unei chei private, pentru a garanta un nivel adecvat de protecție a datelor cu caracter personal transmise.