title: Recomandarea Consiliului din 20 decembrie 2012 privind validarea învățării non-formale și informale

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 398/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 20 decembrie 2012
   privind validarea învățării non-formale și informale
   2012/C 398/01
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 165 și 166,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Validarea rezultatelor învățării, și anume cunoștințele, abilitățile și competențele dobândite prin învățarea non-formală și informală, poate juca un rol important în îmbunătățirea capacității de inserție profesională și a mobilității, precum și în creșterea motivației pentru învățarea pe tot parcursul vieții, în special în cazul persoanelor dezavantajate socioeconomic sau slab calificate.

               (2)

               Într-un moment în care Uniunea Europeană se confruntă cu o criză economică gravă, care a provocat o creștere a șomajului, în special în rândul tinerilor și în contextul îmbătrânirii populației, validarea cunoștințelor, a abilităților și a competențelor relevante poate aduce o contribuție chiar și mai valoroasă la îmbunătățirea funcționării pieței muncii, la promovarea mobilității și la consolidarea competitivității și a creșterii economice.

               (3)

               Organizațiile patronale, angajatorii, sindicatele, camerele de comerț, de industrie și de meserii, entitățile naționale implicate în procesul de recunoaștere a calificărilor profesionale și în evaluarea și atestarea rezultatelor învățării, serviciile de ocupare a forței de muncă, organizațiile de tineri, animatorii pentru tineret, furnizorii de educație și formare, precum și organizațiile societății civile sunt toate părți interesate esențiale având un important rol de jucat în facilitarea posibilităților de învățare non-formală și informală și a oricăror procese de validare ulterioare.

               (4)

               Strategia Europa 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii pledează pentru dezvoltarea cunoștințelor, a abilităților și a competențelor necesare creșterii economice și ocupării forței de muncă. Inițiativele emblematice care însoțesc strategia, „Tineretul în mișcare” și „Agenda pentru noi competențe și locuri de muncă”, subliniază necesitatea unor parcursuri de învățare mai flexibile, care pot să amelioreze intrarea pe piața muncii și evoluția în cadrul acesteia, să faciliteze tranzițiile între etapele muncii și cele ale învățării și să promoveze validarea învățării non-formale și informale.

               (5)

               Concluziile Consiliului din 12 mai 2009 privind un cadru strategic pentru cooperarea europeană în domeniul educației și formării profesionale (ET 2020) (1) arată că învățarea pe tot parcursul vieții ar trebui ar trebui să fie privită drept un principiu fundamental pentru întregul cadru, care este proiectat să acopere învățarea în toate contextele – fie formale, fie non-formale sau informale.

               (6)

               Strategia UE pentru tineret – investiție și mobilizare; o metodă deschisă de coordonare reînnoită pentru abordarea provocărilor și a oportunităților tineretului, publicată în 2009, arăta că este necesar să se amelioreze recunoașterea competențelor pe care tinerii le dobândesc prin educația non-formală și sublinia necesitatea de a utiliza la maximum ansamblul de instrumente instituite la nivelul UE pentru validarea cunoștințelor, a abilităților și a competențelor în vederea recunoașterii calificărilor. Strategia a fost aprobată prin Rezoluția Consiliului din 27 noiembrie 2009 privind un cadru reînnoit pentru cooperarea europeană în domeniul tineretului (2010-2018) (2).

               (7)

               În Comunicatul de la Bruges din decembrie 2010, miniștrii europeni pentru educație și formare profesională, partenerii sociali europeni și Comisia Europeană au declarat că este necesar ca, până în 2015, țările participante să înceapă să elaboreze proceduri naționale de recunoaștere și validare a învățării non-formale și informale, cu un sprijin adecvat din partea cadrelor naționale ale calificărilor.

               (8)

               Comunicatul conferinței miniștrilor europeni însărcinați cu învățământul superior, desfășurată la Leuven și Louvain-la-Neuve în 28 și 29 aprilie 2009, a subliniat faptul că politicile care se bucură de succes în domeniul învățării pe tot parcursul vieții ar trebui să includă principii și proceduri de bază pentru recunoașterea cunoștințelor anterioare pe baza rezultatelor învățării, în timp ce Concluziile Consiliului din 28 noiembrie 2011 privind modernizarea învățământului superior (3) au invitat statele membre să dezvolte căi clare de evoluție către învățământul superior plecând de la forme de învățământ profesional și de alte tipuri, precum și mecanisme de recunoaștere a cunoștințelor și a experienței anterioare, acumulate în afara educației și a formării formale.

               (9)

               Rezoluția Consiliului din 28 noiembrie 2011 privind un plan european reînnoit pentru învățarea în rândul adulților (4) a definit drept una dintre prioritățile sale pentru perioada 2012–2014 instituirea unor sisteme pe deplin funcționale de validare a învățării non-formale și informale și de promovare a utilizării lor de către adulții de toate vârstele și la toate nivelurile de calificare, precum și de către întreprinderi și alte organizații.

               (10)

               Rezoluția Consiliului din 19 decembrie 2002 privind promovarea unei cooperări europene consolidate în domeniul educației și formării profesionale (5) și Declarația de la Copenhaga din 30 noiembrie 2002 au cerut elaborarea unui set de principii comune privind validarea învățării non-formale și informale.

               (11)

               Concluziile Consiliului și ale reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, din 18 mai 2004 au promovat principii europene comune pentru identificarea și validarea învățării non-formale și informale.

               (12)

               Începând cu 2004 a fost publicat cu regularitate un Inventar european al validării învățării non-formale și informale, care conține informații actualizate privind practicile de validare actuale din țările europene, iar în 2009 au fost publicate Orientările europene privind validarea învățării non-formale și informale.

               (13)

               Decizia nr. 2241/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 de instituire a unui cadru comunitar unic pentru transparența calificărilor și competențelor (Europass) (6) a instituit Europass, un portofoliu european care poate fi folosit de cetățeni pentru a ameliora comunicarea, înregistrarea și prezentarea competențelor și calificărilor lor în întreaga Europă.

               (14)

               Rezoluția Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, din 18 mai 2006 privind recunoașterea valorii învățării non-formale și informale în domeniul tineretului european (7) a invitat statele membre să faciliteze identificarea competențelor dobândite prin învățarea non-formală și informală în vederea recunoașterii acestora pe piața muncii.

               (15)

               Youthpass a fost creat ca un instrument al transparenței pentru participanții la proiectele finanțate de programul „Tineretul în acțiune” instituit prin Decizia nr. 1719/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 noiembrie 2006 (8).

               (16)

               Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind stabilirea Cadrului european al calificărilor pentru învățarea de-a lungul vieții (9) a invitat statele membre să coreleze sistemele calificărilor lor naționale cu Cadrul european al calificărilor și să promoveze validarea învățării non-formale și informale în conformitate cu principiile comune europene convenite în mai 2004.

               (17)

               Sistemul european de credite transferabile (ECTS) instituit în 1989 în cadrul programului Erasmus acordă credite pentru învățarea formală pe baza rezultatelor învățării și a volumului de muncă al studenților și facilitează, de asemenea, acordarea de credite de către instituțiile de învățământ superior pentru experiențele de învățare non-formală și informală pe baza rezultatelor învățării.

               (18)

               Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind stabilirea unui cadru european de referință pentru asigurarea calității în educație și formare profesională (10) a afirmat că acest cadru ar trebui să sprijine implementarea principiilor europene comune pentru identificarea și validarea învățării non-formale și informale îmbunătățind relația dintre educație, formare și obținerea unui loc de muncă și extinzând legăturile dintre învățarea formală, non-formală și informală.

               (19)

               Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 (11) a instituit un sistem european de credite pentru educație și formare profesională (ECVET), care să fie utilizat pentru transferul și acumularea rezultatelor învățării dobândite în contexte formale și, după caz, non-formale și informale.

               (20)

               Consultările sub forma unei anchete online, discuțiile cu organismele relevante de elaborare a politicilor, precum și diferite activități de învățare reciprocă în care au fost implicați partenerii sociali, indică existența unui larg consens în legătură cu faptul că este important să se confere vizibilitate cunoștințelor, abilităților și competențelor dobândite prin intermediul experiențelor de viață și profesionale, precum și un sprijin puternic în favoarea unei inițiative la nivelul Uniunii care să consolideze politica și practicile privind validarea din statele membre,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               PENTRU A OFERI PERSOANELOR POSIBILITATEA DE A DEMONSTRA CEEA CE AU ÎNVĂȚAT ÎN AFARA EDUCAȚIEI ȘI FORMĂRII FORMALE – INCLUSIV A EXPERIENȚELOR DE MOBILITATE – ȘI DE A UTILIZA ACESTE LECȚII PENTRU CARIERA LOR ȘI PENTRU A CONTINUA SĂ ÎNVEȚE, CU RESPECTAREA PRINCIPIULUI SUBSIDIARITĂȚII, STATELE MEMBRE AR TREBUI:

                           1.

                           să instituie cel târziu până în 2018 – în conformitate cu circumstanțele și specificitățile naționale și în modul pe care îl consideră adecvat – măsuri pentru validarea învățării formale și non-formale care să permită persoanelor:

                                       (a)

                                       să obțină validarea cunoștințelor, a abilităților și a competențelor care au fost dobândite prin învățare non-formală și informală, inclusiv prin utilizarea – acolo unde este cazul – a resurselor educaționale deschise;

                                       (b)

                                       să obțină o calificare integrală sau – acolo unde este cazul – o calificare parțială pe baza experiențelor de învățare non-formală și informală validate, fără a aduce atingere altor dispoziții aplicabile ale Uniunii, în special Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (12).

                                 Statele membre pot trata prioritar anumite domenii și/sau sectoare în cadrul măsurilor lor de validare în funcție de necesitățile cu care se confruntă.

                           2.

                           să includă, după caz, următoarele elemente în cadrul măsurilor de validare a învățării non-formale și informale, permițând în același timp fiecărei persoane să beneficieze de oricare dintre acestea, fie separat, fie în combinație, în funcție de necesitățile sale:

                                       (a)

                                       IDENTIFICAREA rezultatelor învățării obținute de către o persoană prin învățarea non-formală și informală;

                                       (b)

                                       DOCUMENTAREA rezultatelor învățării obținute de către o persoană prin învățarea non-formală și informală;

                                       (c)

                                       EVALUAREA rezultatelor învățării obținute de către o persoană prin învățarea non-formală și informală;

                                       (d)

                                       ATESTAREA efectelor evaluării rezultatelor învățării obținute de către o persoană prin învățarea non-formală și informală, sub forma unei calificări, sub formă de credite în vederea obținerii unei calificări sau sub altă formă considerată adecvată;

                           3.

                           să aplice, după caz, următoarele principii în cadrul măsurilor de validare a învățării non-formale și informale, ținând cont de necesitățile și caracteristicile naționale, regionale și/sau locale, precum și sectoriale:

                                       (a)

                                       măsurile de validare sunt corelate cu cadrele naționale de calificări și sunt conforme Cadrului european de calificări;

                                       (b)

                                       informațiile și consilierea privind beneficiile validării și posibilitățile de validare, precum și cele privind procedurile relevante, sunt disponibile pentru persoane și organizații;

                                       (c)

                                       se preconizează că grupurile defavorizate, inclusiv persoanele aflate în șomaj și cele expuse riscului șomajului, sunt în mod special cele care vor beneficia de pe urma măsurilor de validare, întrucât validarea poate crește participarea acestora la învățarea pe tot parcursul vieții și accesul lor la piața forței de muncă;

                                       (d)

                                       persoanele aflate în șomaj sau expuse riscului șomajului au posibilitatea – în conformitate cu legislația și specificitățile naționale – de a fi supuse unui „audit al competențelor” având drept scop identificarea cunoștințelor, a abilităților și a competențelor acestora în cadrul unei perioade de timp rezonabile, în mod ideal în termen de șase luni de la identificarea unei necesități;

                                       (e)

                                       validarea învățării non-formale și informale este sprijinită printr-o orientare și o consiliere adecvate și este ușor accesibilă;

                                       (f)

                                       există măsuri transparente de asigurare a calității, conforme cadrelor existente de asigurare a calității, care stau la baza unor metodologii și instrumente fiabile, valide și credibile;

                                       (g)

                                       se prevede perfecționarea competențelor profesionale ale personalului implicat în procesul de validare din toate sectoarele relevante;

                                       (h)

                                       acolo unde este cazul, calificările sau calificările parțiale obținute prin intermediul validării experiențelor de învățare non-formală și informală respectă standarde stabilite, care sunt fie identice, fie echivalente cu standardele calificărilor obținute prin programe de educație formală;

                                       (i)

                                       utilizarea instrumentelor de transparență ale Uniunii, precum cadrul Europass și Youthpass, este promovată pentru a facilita documentarea rezultatelor învățării;

                                       (j)

                                       există sinergii între măsurile de validare și sistemele de credite aplicabile în sistemele formale de educație și formare, precum ECTS și ECVET;

                           4.

                           promovarea implicării, în elaborarea și punerea în aplicare a elementelor și a principiilor menționate la punctele 1-4, a tuturor părților interesate relevante, precum organizațiile patronale, sindicatele, camerele de comerț, de industrie și de meserii, entitățile naționale implicate în procesul de recunoaștere a calificărilor profesionale, serviciile de ocupare a forței de muncă, organizațiile de tineri, animatorii pentru tineret, furnizorii de educație și formare, precum și organizațiile societății civile.
                           Pentru a favoriza participarea la acest proces:

                                       (a)

                                       angajatorii, organizațiile de tineri și organizațiile societății civile ar trebui să promoveze și să faciliteze identificarea și documentarea rezultatelor învățării realizate la locul de muncă sau în cadrul unor activități de voluntariat, utilizând instrumentele relevante, precum cele elaborate în cadrul Europass și Youthpass;

                                       (b)

                                       furnizorii de educație și formare ar trebui să faciliteze accesul la sistemele formale de educație și de formare pe baza rezultatelor învățării realizate în contexte non-formale și informale și, acolo unde este cazul și este posibil, să acorde derogări și/sau credite pentru rezultatele relevante ale învățării realizate în astfel de contexte;

                           5.

                           promovarea coordonării privind măsurile de validare între părțile interesate din sectorul educației, al formării, al ocupării forței de muncă și al tineretului, precum și între părțile interesate din alte domenii de politică relevante.

               2.

               STATELE MEMBRE ȘI COMISIA AR TREBUI SĂ IA URMĂTOARELE MĂSURI:

                           (a)

                           să monitorizeze aplicarea prezentei recomandări prin intermediul Grupului consultativ pentru Cadrul european al calificărilor instituit prin Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind stabilirea Cadrului european al calificărilor pentru învățarea de-a lungul vieții (13) (EQF) și să implice, după caz, organizațiile pentru tineret relevante și reprezentanții sectorului voluntariatului în activitățile viitoare ale Grupului consultativ EQF;

                           (b)

                           să comunice progresele înregistrate în urma adoptării prezentei recomandări în următoarele rapoarte comune ale Comisiei și ale Consiliului elaborate în temeiul cadrului strategic „ET2020” și în viitoarele rapoarte comune privind tineretul Uniunii Europene elaborate în temeiul cadrului reînnoit de cooperare europeană în domeniul tineretului;

                           (c)

                           să sprijine punerea în aplicare a prezentei recomandări prin utilizarea expertizei agențiilor Uniunii, în special a Cedefop, și prin prezentarea de informații în legătură cu situația în ceea ce privește validarea învățării non-formale și informale în raportul anual privind elaborarea cadrelor naționale ale calificărilor.

               3.

               COMISIA AR TREBUI SĂ ADOPTE URMĂTOARELE MĂSURI:

                           (a)

                           să sprijine statele membre și părțile interesate prin:

                                       —

                                       facilitarea învățării reciproce și a schimburilor de experiență și bune practici eficiente;

                                       —

                                       revizuirea cu regularitate a Orientărilor europene privind validarea învățării non-formale și informale, în deplină consultare cu statele membre;

                                       —

                                       revizuirea cu regularitate a Inventarului european privind validarea învățării non-formale și informale, în cooperare cu statele membre;

                           (b)

                           să examineze, până în 2018, posibilitatea continuării elaborării – în consultare cu statele membre, astfel cum se menționează în Decizia nr. 2241/2004/CE – instrumentelor din cadrul Europass care facilitează transparența în întreaga Uniune a rezultatelor validate ale învățării realizate în cadrul unor experiențe de învățare non-formală și informală;

                           (c)

                           să garanteze că, în cooperare cu statele membre, Programul de învățare pe tot parcursul vieții și programul „Tineretul în acțiune”, precum și – fără a aduce atingere negocierilor privind următorul cadru financiar multianual – viitorul program european pentru educație, formare, tineret și sport și fondurile structurale europene sunt utilizate pentru a sprijini punerea în aplicare a prezentei recomandări;

                           (d)

                           să examineze și să evalueze, în cooperare cu statele membre și după consultarea părților interesate, măsurile luate ca urmare a prezentei recomandări și să prezinte un raport Consiliului, până la 31 decembrie 2019, privind experiența acumulată și implicațiile pentru viitor, inclusiv, dacă este cazul, o posibilă analiză și revizuire a prezentei recomandări.

      Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. FLOURENTZOU

      (1)  JO C 119, 28.5.2009, p. 2.

      (2)  JO C 311, 19.12.2009, p. 1.

      (3)  JO C 372, 20.12.2011, p. 36.

      (4)  JO C 372, 20.12.2011, p. 1.

      (5)  JO C 13, 18.1.2003, p. 2.

      (6)  JO L 390, 31.12.2004, p. 6.

      (7)  JO C 168, 20.7.2006, p. 1.

      (8)  JO L 327, 24.11.2006, p. 30.

      (9)  JO C 111, 6.5.2008, p. 1.

      (10)  JO C 155, 8.7.2009, p. 1.

      (11)  JO C 155, 8.7.2009, p. 11.

      (12)  JO L 255, 30.9.2005, p. 22.

      (13)  JO C 111, 6.5.2008, p. 1.

      ANEXĂ

         DEFINIȚII

      În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

                  (a)

                     Învățarea formală înseamnă învățarea care se desfășoară într-un cadru organizat și structurat, dedicat în mod specific învățării, și în general conduce la acordarea unei calificări, de obicei sub forma unui certificat sau a unei diplome; aceasta include sistemele de educație generală, de formare profesională inițială și de învățământ superior;

                  (b)

                     Învățarea non-formală înseamnă învățarea realizată prin activități planificate (în ceea ce privește obiectivele învățării și timpul dedicat învățării), în cadrul cărora există o formă de susținere a procesului de învățare (de exemplu, relațiile student-profesor); aceasta poate include programe de însușire a unor competențe profesionale, de alfabetizare a adulților sau programele de educație de bază a persoanelor care au părăsit timpuriu școala; printre cazurile foarte des întâlnite de învățare non-formală se numără cursurile de formare la locul de muncă, prin care întreprinderile actualizează și perfecționează competențele angajaților lor (cum ar fi competențele TIC), învățarea on-line structurată (de exemplu, prin utilizarea resurselor educaționale deschise) și cursurile organizate de organizațiile societății civile pentru membrii lor, pentru grupul lor țintă sau pentru publicul general;

                  (c)

                     Învățarea informală înseamnă învățarea care rezultă din activitățile zilnice legate de muncă, viața de familie sau petrecerea timpului liber; aceasta nu este organizată sau structurată în ceea ce privește obiectivele, timpul sau sprijinul acordat procesului de învățare; învățarea informală poate fi involuntară din punctul de vedere al persoanei care învață; rezultatele învățării obținute prin învățare informală pot fi competențele dobândite prin experiențe de viață și profesionale; se pot cita ca exemple competențele de gestionare a proiectelor sau competențele TIC dobândite la locul de muncă; limbile străine învățate și competențele interculturale dobândite în cursul unei șederi în străinătate; competențele TIC dobândite în afara activității profesionale, competențele obținute prin activități de voluntariat, activități culturale sau sportive, activități de animație pentru tineret și activități desfășurate în propria familie (de exemplu, îngrijirea unui copil);

                  (d)

                     Resursele educaționale deschise (OER) înseamnă materiale digitizate oferite în mod gratuit și deschis educatorilor, cursanților și autodidacților pentru utilizare și reutilizare în scopul predării, al învățării și al cercetării, acestea includ conținutul învățării, instrumente software pentru elaborarea, utilizarea și distribuirea conținutului și implementarea resurselor de tipul licențelor deschise; OER se referă de asemenea la bunurile digitale acumulate care pot fi modificate și care oferă avantaje fără restricționarea posibilității ca și alții să se bucure de acestea;

                  (e)

                  Un audit al competențelor înseamnă un proces având drept scop identificarea și analizarea cunoștințelor, ale competențelor și ale abilităților unei persoane, inclusiv ale aptitudinilor și ale motivațiilor acesteia, în vederea definirii unui proiect de carieră și/sau a planificării unei reorientări profesionale sau a unui proiect de formare; obiectivul unui audit al competențelor este de ajuta o persoană să își analizeze contextul profesional, să își autoevalueze poziția în mediul muncii și să își planifice o direcție profesională sau, în unele cazuri, să se pregătească pentru validarea rezultatelor învățării non-formale sau informale;

                  (f)

                     Calificare înseamnă un rezultat formal al unui proces de evaluare și de validare, care este obținut atunci când un organism competent stabilește că o persoană a obținut rezultate ca urmare a învățării la anumite standarde;

                  (g)

                     Rezultatele învățării înseamnă ceea ce o persoană care învață cunoaște, înțelege și este capabilă să realizeze la finalizarea unui proces de învățare, și sunt definite sub forma cunoștințelor, abilităților și a competențelor;

                  (h)

                  Un cadru național al calificărilor înseamnă un instrument pentru clasificarea calificărilor în conformitate cu un set de criterii care corespund unor niveluri specifice de învățare atinse, al cărui scop este integrarea și coordonarea subsistemelor naționale de calificări și îmbunătățirea transparenței, a accesului, a progresului și a calității calificărilor în raport cu piața muncii și societatea civilă;

                  (i)

                     Validarea înseamnă un proces de confirmare de către un organism autorizat a faptului că o persoană a obținut rezultate ale învățării, măsurate prin raportarea la un standard relevant și constă în patru etape distincte:

                              1.

                              IDENTIFICAREA, prin dialog, a experiențelor specifice ale unei persoane;

                              2.

                              DOCUMENTAREA – pentru a face vizibile experiențele persoanei;

                              3.

                              o EVALUARE formală a experiențelor respective; și

                              4.

                              o CERTIFICARE a rezultatelor evaluării care ar putea conduce la o calificare parțială sau completă;

                  (j)

                     Recunoașterea învățării anterioare înseamnă validarea rezultatelor învățării – fie provenite din educația formală, fie din învățarea non-formală sau informală – dobândite înainte de solicitarea validării.


title: Recommendation for a Council opinion on the updated stability programme of Cyprus, 2009-2013

text:
     RO

RO        RO
 ---pagebreak---                    COMISIA EUROPEANĂ

                                                  Bruxelles, 12.5.2010
                                                  SEC(2010) 595 final

                                     Recomandare de

                                AVIZ AL CONSILIULUI

     privind programul de stabilitate actualizat al Ciprului pentru perioada 2009-2013

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                                           EXPUNERE DE MOTIVE

     1.       CONTEXTUL GENERAL

     Pactul de stabilitate și creștere are la bază obiectivul unor finanțe publice solide ca mijloc de
     consolidare a condițiilor pentru stabilitatea prețurilor și pentru o creștere susținută și durabilă,
     care să contribuie la crearea de locuri de muncă. Reforma din 2005 a Pactului a recunoscut
     utilitatea acestuia în întărirea disciplinei fiscale și a căutat să-i întărească eficacitatea și bazele
     economice, precum și să protejeze sustenabilitatea finanțelor publice pe termen lung.
     Îndeosebi, această reformă a introdus o mai mare flexibilitate în aplicarea regulilor care
     guvernează procedura de deficit excesiv, în special în ceea ce privește definiția
     „împrejurărilor excepționale” și stabilirea termenelor de corectare a unui deficit excesiv.

     Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului privind consolidarea supravegherii pozițiilor
     bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice1, care face parte din Pactul de
     stabilitate și creștere, stipulează că statele membre trebuie să prezinte Consiliului și Comisiei
     programe de stabilitate sau de convergență, precum și actualizări anuale ale acestora. Statele
     membre care au adoptat deja moneda unică prezintă programe de stabilitate (actualizate), iar
     cele care nu au adoptat-o încă prezintă programe de convergență (actualizate).

     În conformitate cu regulamentul menționat anterior, Consiliul a emis, la 4 martie 2008, un
     aviz cu privire la primul program de stabilitate al Ciprului, pe baza unei recomandări din
     partea Comisiei și după consultarea Comitetului economic și financiar. În ceea ce privește
     programele de stabilitate și de convergență actualizate, regulamentul prevede ca acestea să fie
     evaluate de Comisie și examinate de Comitetul economic și financiar; programele actualizate
     pot fi examinate de către Consiliu, pe baza aceleiași proceduri menționate anterior.

     2.       CONTEXTUL EVALUĂRII NOULUI PROGRAM

     Comisia a examinat cea mai recentă actualizare a programului de stabilitate al Ciprului,
     prezentată pe 1 aprilie 2010, și a adoptat o recomandare în vederea obținerii unui aviz din
     partea Consiliului cu privire la aceasta.

     Pentru a defini contextul în care strategia bugetară este evaluată în cadrul programului de
     stabilitate actualizat, următoarele puncte rezumă:

     (1)     Comunicarea Comisiei din 26 noiembrie 2008 („Un plan european de redresare
             economică”);

     (2)     concluziile Consiliului Afaceri Economice și Financiare din 20 octombrie 2009
             referitoare la „Strategia de retragere”;

     (3)     cea mai recentă evaluare a poziției țării din perspectiva componentei preventive a
             Pactului de stabilitate și creștere (rezumat al avizului Consiliului cu privire la
             actualizarea precedentă a programului de stabilitate).

     1
             JO L 209, 2.8.1997, p. 1. Documentele la care se face trimitere în textul de față sunt disponibile la
             adresa:
             http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm.

RO                                                        2                                                          RO
 ---pagebreak---      2.1.     Comunicarea Comisiei din 26 noiembrie 2008 („Un plan european de redresare
              economică”)

     Având în vedere amploarea fără precedent a crizei care a lovit piețele financiare și economia
     mondială în perioada 2008-2009, Comisia Europeană a propus un Plan european de redresare
     economică (PERE)2. Planul propunea o reacție macroeconomică contraciclică coordonată în
     fața crizei, sub forma unui ansamblu ambițios de acțiuni de susținere a economiei incluzând
     (i) un impuls bugetar imediat în valoare de 200 miliarde EUR (1,5% din PIB-ul UE),
     constituit dintr-o contribuție majorată a statelor membre, în valoare de 170 miliarde EUR
     (aproximativ 1,2% din PIB-ul UE) și din finanțare UE în sprijinul acțiunilor imediate, în
     valoare de 30 miliarde EUR (aproximativ 0,3 % din PIB-ul UE); și (ii) o serie de acțiuni
     prioritare, bazate pe Strategia de la Lisabona și concepute astfel încât să adapteze economiile
     statelor membre la provocările pe termen lung, continuând implementarea reformelor
     structurale destinate majorării creșterii potențiale. Planul preconiza o diferențiere a măsurilor
     de stimulare fiscală de la un stat membru la altul, în funcție de poziția fiecăruia în ceea ce
     privește sustenabilitatea finanțelor publice și poziția concurențială. În speță, pentru statele
     membre din afara zonei euro care se confruntă cu dezechilibre interne și externe
     semnificative, politica bugetară trebuie, în esență, să aibă ca obiectiv corectarea acestor
     dezechilibre. Planul a fost aprobat de Consiliul European la 11 decembrie 2008.

     2.2.     Concluziile Consiliul Afaceri Economice și Financiare din 20 octombrie 2009
              referitoare la „Strategia de retragere”

     Constatând apariția primelor semne ale redresării economice, în special în condițiile unei
     atenuări a declinului vertiginos al activității economice, ale stabilizării piețelor financiare și
     creșterii nivelului de încredere, Consiliul a concluzionat la 20 octombrie 2009 că, deși încă nu
     era momentul potrivit pentru retragerea sprijinului guvernamental în favoarea economiei și a
     sectorului financiar, dată fiind fragilitatea acestei redresări, era necesară elaborarea unei
     strategii coordonate de renunțare la politicile generalizate de stimulare. Această strategie ar
     trebui să găsească un echilibru între preocupările legate de stabilizarea economiei și cele
     legate de sustenabilitatea finanțelor publice, să țină seama de interacțiunea dintre diversele
     instrumente strategice și de discuțiile purtate la nivel mondial. Elaborarea și comunicarea cât
     mai rapid posibil a acestei strategii vor contribui la întărirea încrederii în politicile pe termen
     mediu și la satisfacerea așteptărilor. Pe lângă retragerea măsurilor de stimulare fiscală
     prevăzute în Planul european de redresare economică, Consiliul a constatat nevoia unei
     puternice consolidări fiscale pentru a stopa și în cele din urmă a inversa procesul de creștere a
     datoriei și a reveni la poziții bugetare solide. Creșterea eficienței finanțelor publice și
     intensificarea reformelor structurale sunt considerate de dorit chiar și pe termen scurt,
     deoarece ele pot contribui la impulsionarea creșterii producției potențiale și a reducerii
     datoriei. Consiliul a aprobat următoarele principii pentru strategia fiscală de retragere: (i)
     strategia să fie coordonată la nivel internațional în cadrul unei aplicări coerente a Pactului de
     stabilitate și creștere; (ii) retragerea măsurilor de stimulare fiscală să se facă în timp util,
     ținând cont de circumstanțele specifice fiecărei țări; (iii) ritmul consolidării să fie ambițios și
     chiar să depășească, în majoritatea țărilor, valoarea de referință de 0,5% din PIB pe an în
     termeni structurali; și (iv) credibilitatea strategiei de retragere să fie sprijinită de măsuri pentru
     creșterea calității finanțelor publice și de eforturi de reformă structurală ambițioase pentru
     stimularea gradului de ocupare a forței de muncă și a creșterii potențiale.

     2
             Comunicarea Comisiei către Consiliul European din 26 noiembrie 2008.

RO                                                       3                                                    RO
 ---pagebreak---      2.3.     Evaluarea din avizul Consiliului privind actualizarea precedentă a programului

     În avizul emis la 3 aprilie 2009, Consiliul a rezumat evaluarea versiunii actualizate precedente
     a programului de stabilitate, care cuprinde perioada 2008-2012, după cum urmează: Consiliul
     era de părere că „în 2009 orientarea fiscală va fi expansionistă ca urmare a adoptării în acest
     an a unor măsuri de stimulare semnificative, conform PERE. În anii următori, se estimează că
     soldul fiscal se va deteriora în continuare. Relaxarea fiscală implicită nu pare justificată având
     în vedere perspectivele economice relativ favorabile și existența unui dezechilibru extern
     considerabil. În plus, în contextul unei deteriorări acute a mediului economic mondial,
     strategia bugetară prezintă riscuri semnificative, ipotezele privind creșterea economică aflate
     la baza scenariului macroeconomic al programului fiind optimiste. Având în vedere
     dezechilibrele externe semnificative, menținerea unor politici prudente și consolidarea
     sustenabilității fiscale ar trebui să constituie o prioritate majoră. Prin urmare, controlul
     cheltuielilor curente și evitarea unei tendințe prociclice reprezintă o provocare majoră pentru
     Cipru în domeniul politicii fiscale. În plus, îmbunătățirea calității finanțelor publice este
     importantă și din punctul de vedere al susținerii unei ajustări line a economiei în lumina
     dezechilibrelor sale actuale.” Având în vedere evaluarea sa, Consiliul a invitat Cipru: „(i) să
     implementeze politica fiscală pentru 2009, astfel cum a fost planificată în concordanță cu
     PERE și în cadrul PSC (Pactul de stabilitate și de creștere), evitând în același timp
     deteriorarea suplimentară a finanțelor publice în 2009 comparativ cu obiectivul; (ii) să
     inverseze creșterea deficitului fiscal prevăzută începând cu 2010 prin limitarea creșterii
     cheltuielilor, în vederea asigurării unei poziții fiscale solide pe termen mediu; (iii) având în
     vedere impactul previzionat al îmbătrânirii populației asupra cheltuielilor publice, să
     consolideze sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice prin realizarea reformei
     sistemului de pensii și a sistemului de sănătate”.

RO                                                   4                                                    RO
 ---pagebreak---                                                     Recomandare de

                                             AVIZ AL CONSILIULUI

           privind programul de stabilitate actualizat al Ciprului pentru perioada 2009-2013

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

     având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind
     consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
     economice3, în special articolul 5 alineatul (3) (pentru programe de stabilitate),

     având în vedere recomandarea Comisiei,

     după consultarea Comitetului economic și financiar,

     EMITE PREZENTUL AVIZ:

     (1)       La [ZZ luna 2010], Consiliul a examinat programul de stabilitate actualizat al
               Ciprului pentru perioada 2009-2013.

     (2)       În 2009 activitatea economică s-a contractat cu 1,7%. Cipru înregistrează o creștere
               negativă pentru prima oara în ultimii treizeci și cinci de ani. Cererea internă slabă și
               conjunctura externă nefavorabilă au afectat puternic creșterea. În special, îndatorarea
               mare a gospodăriilor împreună cu condițiile stricte de acordare a creditelor,
               înrăutățirea perspectivelor de pe piața muncii și manifestarea unor efecte negative
               asupra/la nivelul? încrederii au condus la scăderea consumului privat. În paralel,
               investițiile au înregistrat o ajustare drastică, în contextul scăderii cererii externe
               pentru locuințe, al utilizării slabe a capacităților și al restructurării bilanțurilor
               întreprinderilor. Consumul sectorului public a fost singura componentă a cererii care
               a sprijinit activitatea economică, în parte datorită pachetului de stimulare de 1½ %
               din PIB, implementat în conformitate cu PERE. Pe lângă aceste măsuri discreționare,
               contractarea activității economice, dispariția treptată a boom-ului activelor și un
               model de creștere bazat mai puțin pe venituri fiscale au exercitat o presiune
               importantă asupra finanțelor publice. Drept rezultat, țara a înregistrat un deficit
               public de 6,1% din PIB, față de un surplus de 0,9% din PIB în 2008. Criza a pus în
               evidență și acumularea unor importante dezechilibre externe, care reflectă nu doar
               economiile nete scăzute din sectorul privat, ci și deteriorarea poziției nete a
               administrației publice și pierderea competitivității. Se așteaptă ca cererea internă
               scăzută și redresarea externă lentă să afecteze perspectivele de redresare. Conform

     3
              JO L 209, 2.8.1997, p. 1. Documentele la care se face trimitere în textul de față se găsesc pe internet, la
              adresa:
              http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm.

RO                                                            5                                                             RO
 ---pagebreak---             previziunilor, creșterea PIB va continua să scadă, deși într-o măsură mai mică, în
            2010 și să se redreseze ușor în 2011. Pe termen mediu, Cipru se află astfel în situația
            de a stimula creșterea într-un context de redresare economică globală fragilă și de a
            soluționa în paralel dezechilibrele macroeconomice existente prin menținerea unor
            politici fiscale prudente. Pe termen lung, țara se confruntă cu necesitatea de a
            îmbunătăți sustenabilitatea finanțelor publice în contextul îmbătrânirii populației.

     (3)    Deși declinul constatat al PIB-ului efectiv în contextul crizei este în mare măsură
            ciclic, nivelul producției potențiale este, de asemenea, influențat negativ. În plus,
            criza ar putea afecta și creșterea potențială pe termen mediu din cauza reducerii
            investițiilor, a înăspririi condițiilor de creditare și a creșterii șomajului structural. În
            plus, impactul crizei economice se adaugă efectelor negative ale îmbătrânirii
            populației asupra producției potențiale și a sustenabilității finanțelor publice. În acest
            context, este esențial să se accelereze ritmul reformelor structurale vizând sprijinirea
            creșterii potențiale. În cazul Ciprului este important să se întreprindă reforme în
            domeniul pieței muncii, în special în vederea îmbunătățirii oportunităților de învățare
            pe parcursul vieții, mai precis pentru persoanele slab calificate, muncitorii mai în
            vârstă și șomeri în vederea asigurării implementării efective și la timp a reformelor
            planificate în domeniul formării tehnice și profesionale. În plus, trebuie corelate mai
            bine creșterea salariilor cu productivitatea și creșterea numărului de locuri de muncă
            cu competitivitatea.

     (4)    Scenariul macroeconomic care stă la baza programului preconizează o evoluție a
            creșterii PIB-ului real de la -1,7% în 2009 la 0,5% în 2010, urmată de o redresare
            până la o medie de aproape 2,6% în restul perioadei acoperite de program. Evaluat pe
            baza informațiilor disponibile în prezent4, acest scenariu pare să se bazeze pe ipoteze
            de creștere optimiste pentru întreaga perioadă analizată. Conform previziunilor,
            consumul privat ar urma să intre pe o traiectorie favorabilă, determinată de creșterea
            (un pic optimistă a) numărului de locuri de muncă și a salariilor care pare optimistă.
            Conform programului, creșterea reală a investițiilor în sectorul imobiliar va rămâne
            negativă pe termen scurt, pentru a se redresa în a doua jumătate a perioadei analizate.
            Indicatorii prospectivi sugerează însă o traiectorie pe termen mediu de corectare a
            deficitului din sectorul construcțiilor mai accentuată decât cea din program. Mai
            mult, în ciuda îmbunătățirii perspectivelor economice, fragilitatea redresării
            principalilor parteneri comerciali ai Ciprului supune scenariul macroeconomic din
            program unor riscuri ce nu pot fi neglijate. Datorită contractării activității economice
            în 2009, a avut loc o corecție importantă, deși parțială, a deficitului extern, care, în
            ciuda acestui fapt, rămâne ridicat, reprezentând 8,5% din PIB, și, conform
            programului, va crește vertiginos pentru a ajunge la 12,9% din PIB până în 2013,
            ținând seama de creșterea așteptată a importurilor. Dezechilibrele externe riscă să
            influențeze negativ creșterea economică pe termen mediu. Cheltuielile din sectorul
            public, mult mai mari decât veniturile, vor trebui finanțate prin îndatorare externă sau
            din economii ale sectorului privat din Cipru. Prin urmare, ajustarea dezechilibrului
            actual al contului curent va impune fie costuri mai mari de finanțare a datoriei, fie
            realizarea de economii mai mari de către sectorul public. Acest din urmă caz ar
            implica o creștere mai mică a producției datorată consumului privat mai redus sau

     4
           Evaluarea ia în calcul în special previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2010, dar și alte
           informații care au devenit disponibile ulterior.

RO                                                        6                                                             RO
 ---pagebreak---            investițiilor mai scăzute (efectul de evicțiune). Previziunile programului în materie
           de inflație par a fi realiste.

     (5)   Conform programului, deficitul bugetului general s-a deteriorat simțitor în 2009,
           ajungându-se la un deficit de 6,1 % din PIB de la un excedent de 0,9 % din PIB în
           2008, reflectând într-o mare măsură impactul crizei asupra finanțelor publice, dar
           printre cauze s-au numărat și măsurile de stimulare în valoare de 1½% din PIB
           adoptate de guvern în conformitate cu Planul european de redresare economică
           (PERE). Conform programului, politica fiscală va rămâne restrictivă în vederea
           corectării deficitului excesiv până în 2013, ținând seama de ipotezele scenariului de
           creștere economică.

     (6)   Conform actualizării, obiectivul bugetar pentru 2010 este un deficit de 6% din PIB.
           Legea bugetului pe 2010 (aprobată de Parlament la 24 decembrie 2009) viza un
           deficit de 4,5% din PIB pe baza valorii estimate a deficitului pe 2009, de aproximativ
           3% din PIB. Având în vedere că deficitul final pe 2009 a fost de 6% din PIB,
           deficitul rezultând din legea bugetului ar trebui să fie și mai mare. Programul conține
           însă măsuri care vizează stoparea (continuării) deteriorării bugetare și stabilizarea
           deficitului la nivelul din 2009. Conform actualizării, în 2010 ponderea veniturilor în
           PIB va crește cu aproximativ 1¼ puncte procentuale comparativ cu 2009.
           Cheltuielile publice vor crește cu 1¼ puncte procentuale din PIB. Se așteaptă
           continuarea creșterii cheltuielilor primare, în principal datorită continuării creșterii
           transferurilor sociale, a subvențiilor și a cheltuielilor salariale din sectorul public.
           Conform actualizării, plata dobânzilor se află pe o pantă descendentă, scăzând cu ¼
           puncte procentuale din PIB, în ciuda creșterii datoriei. Investițiile publice vor rămâne
           la nivelul din 2009. Per global, conform programului, orientarea politicii fiscale,
           măsurată cu ajutorul soldului structural (ajustat ciclic excluzând măsurile one-off și
           alte măsuri temporare) se va înăspri în 2010 cu aproximativ ½% din PIB.

     (7)   Principalul obiectiv al strategiei bugetare pe termen mediu a programului constă în a
           reduce soldul bugetului general sub valoarea de referință de 3 % din PIB până în
           2013. Programul previzionează o scădere a deficitului bugetar nominal la 4,5% din
           PIB în 2011 (raportat la 6,1% în anul precedent) și la 3,4% în 2012 înainte de a
           ajunge, în cele din urmă, la nivelul de 2,5% în 2013. Soldul primar ar trebui să
           urmeze o traiectorie similară și să ajungă în poziție de echilibru până la sfârșitul
           perioadei acoperite de program, raportat la un deficit de 3,7% din PIB în 2010.
           Deficitul structural, calculat conform metodologiei stabilite de comun acord, va
           continua să se amelioreze după 2010, pentru a ajunge în jurul valorii de 3½% din PIB
           în 2011, ușor sub 3 % în 2012 și 2¼ % în 2013. În perioada 2010-2013, efortul fiscal
           anual va avea o valoare medie anuală de 3/4% din PIB. S-a părea că ajustarea va
           avea loc în prima parte a perioadei, deși măsurile luate în 2010 își vor face simțite
           efectele pe deplin de abia în 2011. În plus, măsurile luate în contextul PERE vor fi
           retrase doar la sfârșitul anului 2010. Conform programului, consolidarea se va realiza
           în principal pe partea de venituri a bugetului, care ar trebui să crească cu aproximativ
           2,6 pp din PIB în perioada 2010-2013, în timp ce scăderea cheltuielilor va contribui
           cu un punct procentual suplimentar din PIB. Printre măsurile de creștere a veniturilor
           se numără lupta împotriva evaziunii fiscale, o amnistie în materie de plan de
           urbanizare, armonizarea accizelor minime pe produsele petroliere și aplicarea unei
           rate reduse a TVA-ului la alimente și produse farmaceutice, precum și venituri din
           dividendele de la organizații semi-guvernamentale. În ceea ce privește măsurile
           referitoare la cheltuieli, ajustarea prevăzută de program rezultă în principal din

RO                                               7                                                    RO
 ---pagebreak---             frânarea cheltuielilor operaționale și reducerea transferurilor curente. Programul
            consideră că raționalizarea transferurilor sociale și limitarea mărimii și ratei creșterii
            cheltuielilor salariale din sectorul public reprezintă categoriile de cheltuieli care vor
            contribui la consolidare în momentul în care partenerii sociali vor ajunge la un acord.
            Actualizarea confirmă angajamentul în favoarea obiectivului bugetar pe termen
            mediu al țării (OTM), reprezentat de o poziție bugetară echilibrată în termeni
            structurali (ajustată ciclic excluzând măsurile one-off și alte măsuri temporare). OTM
            reflectă în mod corespunzător obiectivele pactului. Dacă se iau în considerare
            soldurile structurale corespunzătoare țintelor de deficit din program, OTM nu va fi
            atins în cursul perioadei analizate.

     (8)    Rezultatele bugetare ar putea fi mai slabe decât cele prevăzute în program. Mai
            exact, scenariul macroeconomic prevăzut în programul actualizat pare să se bazeze
            pe ipoteze de creștere favorabile pentru întreaga perioadă analizată. În ceea ce
            privește veniturile, riscurile pentru finanțele publice, în special în perioada 2010-
            2011, sunt mai mari decât în anii anteriori și sunt asociate unei posibile reduceri mai
            accentuate și unei reechilibrări a creșterii economice în direcția unei creșteri mai
            puțin bazate pe venituri fiscale. Având în vedere redresarea economică moderată
            previzionată și presiunile de stimulare a cererii interne prin creșterea cheltuielilor
            publice, riscurile unor potențiale depășiri ale plafoanelor de cheltuieli nu sunt
            neglijabile. Riscurile sunt asociate în principal obiceiului de a prezenta în cursul
            anului rectificări bugetare de creștere a cheltuielilor care, pe lângă realocarea
            prevăzută a fondurilor, implică și o creștere a cheltuielilor curente. Mai mult,
            transferurile sociale s-ar putea dovedi mai importante decât se aștepta, ținând seama
            de antecedente recente și de absența unui mecanism de identificare a țintelor, precum
            și de previziunile destul de optimiste de creștere a numărului de locuri de muncă (și,
            prin urmare, a șomajului).

     (9)    Ponderea datoriei publice brute din PIB este estimată la 56,2% din PIB în 2009, în
            creștere față de nivelul de 48,4% din anul precedent. Pe lângă creșterea deficitului și
            reducerea creșterii PIB-ului, la creșterea nivelului datoriei a contribuit și o ajustare
            stoc-flux, în valoare de un punct procentual din PIB. Aceasta reflectă acumularea de
            active publice, datorită supra-finanțării de la sfârșitul anului 2009 pentru a face față
            obligațiilor apărute la începutul lunii ianuarie 2010. Se previzionează o creștere a
            nivelului datoriei pe întreaga perioadă a programului, determinată în principal de
            menținerea, deși la un nivel mai scăzut, a deficitelor primare. Rata datoriei va depăși
            valoarea de referință de 60 % din PIB în 2010 și se așteaptă menținerea ei peste
            valoarea de referință în întreaga perioadă analizată. Aceasta ar trebui să atingă
            aproximativ 63% din PIB în 2011 și 2012, pentru a scădea ușor după aceea. Având în
            vedere riscurile care amenință scenariul macroeconomic și țintele bugetare, evoluția
            nivelului datoriei ar putea fi mai nefavorabilă decât s-a prevăzut în program.

     (10)   Impactul bugetar pe termen lung al îmbătrânirii populației se situează cu mult peste
            media din UE, fiind influențat în mare măsură de o creștere relativ accentuată a
            cheltuielilor din sectorul pensiilor, ca pondere din PIB, în deceniile următoare, parțial
            ca o consecință a faptului că sistemul de pensii este încă în curs de maturizare.
            Programul analizează reforma sistemului de pensii, introdusă în aprilie 2009, de la
            care se așteaptă scăderea ușoară a cheltuielilor cu pensiile și, mult mai important,
            creșterea ratei contribuției la asigurările sociale. Reforma va îmbunătăți soldul pe
            termen lung al sistemului de pensii și va reduce riscurile care amenință
            sustenabilitatea, fără a avea însă un efect asupra evaluării generale. Poziția bugetară

RO                                                 8                                                     RO
 ---pagebreak---              din 2009 estimată în program accentuează impactul bugetar al îmbătrânirii populației
             asupra deviației de la sustenabilitate. Îmbunătățirea soldului primar pe termen mediu
             și implementarea unor măsuri suplimentare vizând atenuarea creșterii considerabile a
             cheltuielilor datorate îmbătrânirii populației, în special a cheltuielilor cu pensiile și
             cu asistența medicală, ar contribui la reducerea riscurilor care amenință
             sustenabilitatea finanțelor publice, evaluate ca fiind ridicate în Raportul de
             sustenabilitate pe 2009 al Comisiei5. Previziunile pe termen mediu privind datoriile,
             care anunță o redresare treptată a ratelor de creștere a PIB-ului până la valorile
             previzionate înainte de criză și o revenire a presiunii fiscale la nivelurile anterioare
             crizei, incluzând creșterea prevăzută a cheltuielilor cu îmbătrânirea demografică,
             indică faptul că strategia bugetară prevăzută în program, considerată în forma în care
             se prezintă și fără altă modificare a politicilor, nu ar fi suficientă pentru stabilizarea
             nivelului datoriilor raportat la PIB până în 2020.

     (11)    În ultimii ani Cipru și-a depășit țintele bugetare, deși în contextul unei activități
             economice efervescente și al unei creșteri bogate în venituri fiscale. În ultima
             perioadă, cadrul bugetar a fost îmbunătățit prin adoptarea Sistemului contabil de
             gestiune financiară (FIMAS), introducerea progresivă a unui cadru bugetar pe termen
             mediu de 3 ani (MTBF) și a unui sistem de bugetare bazat pe programe și pe
             rezultate (PPB). Practica anterioară de adoptare a unor bugete suplimentare în cursul
             anului implica însă o creștere a cheltuielilor curente peste nivelul inițial de realocare
             a fondurilor. Conform programului, se prevede ca noul cadru bugetar să pună capăt
             acestei practici în momentul în care va fi integral implementat, având drept rezultat
             un proces bugetar mai eficient care să contribuie la limitarea cheltuielilor. În același
             timp, noul proces bugetar ar crea o bază solidă pentru realocarea cheltuielilor în
             favoarea activităților de stimulare a creșterii, conform priorităților stabilite în
             programul național de reformă. Cu toate acestea, noul cadru se află încă într-un
             stadiu incipient de implementare și se prevede că va fi complet operațional abia în
             2012. Prin urmare, impactul acestuia se va face simțit doar pe termen mediu.
             Implementarea la timp a noului cadru va fi esențială pentru o consolidare reușită și
             de durată a finanțelor publice.

     (12)    În ceea ce privește calitatea finanțelor publice, programul recunoaște importanța
             acesteia ca mijloc de sprijinire a creșterii potențiale și de asigurare a sustenabilității
             pe termen lung a finanțelor publice. Programul menționează impactul pe care MTBF
             și PPB îl vor avea, după implementarea lor integrală, asupra mai bunei alocări a
             resurselor în domenii prioritare, de stimulare a creșterii, în paralel cu o mai bună
             gestionare a cheltuielilor neproductive. În ceea ce privește cheltuielile, programul
             include o analiză a proiectelor recente vizând îmbunătățirea infrastructurii prin
             parteneriate public-privat, precum și măsuri de îmbunătățire a sistemului educațional
             prin utilizarea mai intensivă a calculatoarelor în ciclul primar și secundar și
             ameliorarea activității de cercetare și a funcționării instituțiilor academice.
             Actualizarea cuprinde și alocarea fondurilor pentru restructurarea spitalelor publice
             în unități autonome și adoptarea regimului național de asistență medicală care

     5
            În concluziile din 10 noiembrie 2009 referitoare la sustenabilitatea finanțelor publice, „Consiliul solicită
            statelor membre să își canalizeze atenția asupra strategiilor orientate spre sustenabilitate în programele
            privind stabilitatea și convergența pe care urmează să le elaboreze” și „invită Comisia, alături de
            Comitetul pentru politică economică si de Comitetul economic si financiar, să continue elaborarea de
            metodologii pentru evaluarea sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice în timp util pentru
            următorul raport privind sustenabilitatea”, care este prevăzut pentru 2012.

RO                                                          9                                                              RO
 ---pagebreak---               urmărește îmbunătățirea eficienței printr-o concurență reglementată și limitarea
              costurilor. Aceste măsuri par indispensabile pentru controlul creșterii așteptate a
              cheltuielilor asociată îmbătrânirii populației. În ceea ce privește veniturile, programul
              subliniază efectul pozitiv pe care introducerea MTBF îl va avea pe termen mediu
              asupra îmbunătățirii preciziei și sensibilității prognozelor de venituri. Autoritățile
              precizează că, având în vedere volatilitatea elasticității impozitelor în ultimii ani
              datorată boom-ului activelor, prognozele de venituri au fost adaptate pentru a ține
              seama de impactul prețului activelor și de compoziția creșterii PIB-ului. Programul
              semnalează, de asemenea, monitorizarea constantă de către autorități a sistemului
              impozite-alocații pentru a garanta că munca este remunerată la valoarea sa, acordând
              în același timp sprijin grupurilor sociale vulnerabile.

     (13)     Per global, având în vedere riscurile care amenință obiectivele bugetare sus-
              menționate, strategia de menținere și în 2010 a politicilor fiscale de sprijin poate fi
              considerată conformă cu PERE. Ca urmare însă a efectelor negative ale crizei
              economice, se previzionează o menținere a deficitului public de 6% din PIB în 2010,
              după care acesta se va reduce treptat sub nivelul valorii de referință de 3% din PIB.
              Deși programul prevede pentru perioada 2010-2013 un efort fiscal anual mediu de ¾
              puncte procentuale din PIB, asupra acestuia planează anumite riscuri. Prin urmare,
              ținând seama de riscuri, s-ar putea ca efortul fiscal să nu fie suficient pentru a aduce
              deficitul sub valoarea de referință de 3% din PIB până în 2013, conform planului.
              Mai mult, compoziția strategiei de consolidare din program pare să se bazeze în mare
              parte pe măsuri de creștere a veniturilor, scăderea cheltuielilor fiind minimă. De fapt,
              conform programului, ponderea cheltuielilor în PIB se va stabiliza în 2013 la un
              nivel mai mare decât cel din 2009. Măsurile care ar putea duce la schimbarea acestei
              situații sunt încă discutate cu partenerii sociali și, prin urmare, sunt supuse unor
              riscuri privind modalitatea și momentul implementării lor. Drept rezultat, evoluția
              ratei datoriei, care ar trebui să depășească 60% din PIB începând cu anul 2010, ar
              putea fi și ea mai puțin favorabilă decât în actualizare.

     (14)     În ceea ce privește datele necesare specificate în codul de conduită pentru programele
              de stabilitate și de convergență, programul furnizează toate informațiile obligatorii și
              opționale.

     Concluzia generală este că finanțele publice ale Ciprului s-au deteriorat în mod semnificativ
     ca rezultat al crizei economice și orientării bugetare expansioniste datorate adoptării unui set
     important de măsuri de stimulare, în conformitate cu PERE. Drept rezultat, soldul bugetar s-a
     transformat într-un deficit de 6,1% din PIB în 2009, față de un surplus de 0,9% din PIB în
     2008. Programul descrie o traiectorie de consolidare cu începere din 2010 care vizează
     aducerea soldului bugetului general sub valoarea de referință de 3% din PIB până în 2013. Se
     preconizează însă obținerea ajustării în principal prin creșterea veniturilor la buget, în timp ce
     ponderea cheltuielilor în PIB rămâne la un nivel nemaiîntâlnit de înalt. În plus, în contextul
     unei redresări economice fragile la nivel mondial, strategia bugetară prezintă riscuri
     semnificative, deoarece ipotezele privind creșterea economică aflate la baza scenariului
     macroeconomic al programului sunt optimiste. Având în vedere dezechilibrele interne și
     externe semnificative, menținerea unor politici prudente și consolidarea sustenabilității fiscale
     ar trebui să constituie o prioritate. Prin urmare, controlul cheltuielilor curente prin
     implementarea unui cadru bugetar multianual eficient ar constitui un instrument esențial
     pentru sprijinirea realizării planurilor de consolidare și a țintelor bugetare. În plus, stimularea
     calității finanțelor publice este importantă și în vederea susținerii unei ajustări fără obstacole a
     economiei, având în vedere dezechilibrele cu care aceasta se confruntă, în special prin

RO                                                   10                                                     RO
 ---pagebreak---      creșterea PIB-ului potențial, îmbunătățirea competitivității și corectarea în continuare a
     dezechilibrelor externe.

     Având în vedere evaluarea de mai sus, Cipru(l) este invitat:

     (i)     să limiteze deficitul pe 2010 la cel mult 6% din PIB, dacă este necesar prin întărirea
             măsurilor de consolidare, în special în cazul în care evoluțiile macroeconomice se
             dovedesc mai puțin favorabile decât în scenariul din program și să ia măsuri la timp
             în vederea definirii unei strategii de consolidare bazate mai mult pe cheltuieli; să
             valorifice și alte posibilități de accelerare a consolidării fiscale, pe lângă efortul fiscal
             anunțat și reducerea ratei datoriei brute sub nivelul de referință;

     (ii)    să implementeze, conform planului, un cadru bugetar multianual eficient pentru a
             asigura atingerea țintelor bugetare și pentru a limita ferm cheltuielile pe termen
             mediu;

     (iii)   să îmbunătățească sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice prin
             implementarea unor măsuri de reformă vizând controlul cheltuielilor cu pensiile și cu
             asistența medicală, în vederea limitării creșterii așteptate a cheltuielilor legate de
             îmbătrânirea populației.

RO                                                   11                                                      RO
 ---pagebreak---                 Tabel comparativ al principalelor previziuni macroeconomice și bugetare
                                                                   2008        2009        2010       2011        2012         2013
                                             PS apr 2010             3,6        -1,7         0,5        1,5         3,0          3,2
                   PIB real
                                            COM mai 2010             3,6        -1,7        -0,4        1,3        n.a.         n.a.
                 (variație %)
                                             PS feb 2009             3,8         2,1         2,4        3,0         3,2         n.a.
                                             PS apr 2010             4,4         0,2         2,7        2,0         2,0          2,0
                Inflație IAPC
                                            COM mai 2010             4,4         0,2         2,7        2,5        n.a.         n.a.
                     (%)
                                             PS feb 2009             4,4         2,0         2,5        2,5         2,5         n.a.
                                             PS apr 2010             2,9        -1,3        -2,4       -2,5        -1,6         -0,5
                Output gap1
                                            COM mai 2010             3,4        -0,7        -2,1       -1,6        n.a.         n.a.
            (% din PIB potențial)
                                             PS feb 2009             0,8        -0,1        -0,6       -0,5        -0,2         n.a.
                                             PS apr 2010           -17,7        -8,5       -11,5      -12,2       -12,6        -12,9
     Soldul net față de restul lumii
                                            COM mai 2010           -17,6        -8,2        -6,8       -6,7        n.a.         n.a.
             (% din PIB)
                                             PS feb 2009           -12,4       -12,1       -11,5      -10,9       -10,2         n.a.
                                             PS apr 2010            43,5        40,3        41,6       42,8        43,6         44,2
       Venituri la bugetul general
                                            COM mai 2010           43,5        40,3        41,2       41,3         n.a.         n.a.
              (% din PIB)
                                             PS feb 2009            45,3        43,8        44,0       44,4        44,8         n.a.
                                             PS apr 2010            42,6        46,4        47,6       47,2        47,0         46,7
     Cheltuieli din bugetul general
                                            COM mai 2010           42,6        46,4        48,3       49,0         n.a.         n.a.
              (% din PIB)
                                             PS feb 2009            44,3        44,6        45,5       46,3        47,1         n.a.
                                             PS apr 2010             0,9        -6,1        -6,0       -4,5        -3,4         -2,5
           Soldul bugetului general
                                            COM mai 2010             0,9        -6,1        -7,1       -7,7        n.a.         n.a.
                 (% din PIB)
                                             PS feb 2009             1,0        -0,8        -1,4       -1,9        -2,2         n.a.
                                             PS apr 2010             3,7        -3,6        -3,7       -2,1        -1,0          0,1
                 Sold primar
                                            COM mai 2010             3,7        -3,6        -4,4       -4,8        n.a.         n.a.
                 (% din PIB)
                                             PS feb 2009             3,9         1,5         0,8        0,2        -0,2         n.a.
                                             PS apr 2010            -0,2        -5,6        -5,1       -3,5        -2,8         -2,3
             Sold ajustat ciclic1
                                            COM mai 2010            -0,4        -5,8        -6,3       -7,1        n.a.         n.a.
                (% din PIB)
                                             PS feb 2009             0,7        -0,8        -1,2       -1,7        -2,1         n.a.
                                             PS apr 2010            -0,2        -5,6        -5,2       -3,6        -2,9         -2,3
               Sold structural3
                                            COM mai 2010            -0,4        -5,8        -6,3       -7,1        n.a.         n.a.
                (% din PIB)
                                             PS feb 2009             0,7        -0,8        -1,2       -1,7        -2,1         n.a.
                                             PS apr 2010           48,4        56,2        61,0       63,2        63,1         62,3
            Datorie publică brută
                                            COM mai 2010           48,4        56,2        62,3       67,6         n.a.         n.a.
                (% din PIB)
                                             PS feb 2009           49,3        46,8        45,4       44,2        44,2          n.a.
       Observații:
       1
          Output gaps (deviațiile PIB) și soldurile ajustate ciclic din programe, recalculate de serviciile Comisiei pe baza
     informațiilor din programe.
        2
          Pe baza unei creșteri potențiale estimate de 2,0%, 2,8%, 2,8%, 2,8% și, respectiv, 2,8% în perioada 2009-2013.
       3
         Sold ajustat ciclic, excluzând măsurile one-off și alte măsuri temporare. Potrivit celui mai recent program, măsurile one-
     off și alte măsuri temporare reprezintă 0,1% în 2010, 2011 și 2012 (toate cu efect de reducere a deficitului). În previziunile
     din primăvara anului 2010 ale serviciilor Comisiei nu există măsuri one-off și alte măsuri temporare.
        Surse:
       Programul de stabilitate (PS); previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2010 (COM); calculele serviciilor
     Comisiei.

RO                                                                 12                                                                  RO


title: Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Țărilor de Jos pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Țărilor de Jos pentru 2014

text:
               29.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/88

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 8 iulie 2014
   privind Programul național de reformă al Țărilor de Jos pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Țărilor de Jos pentru 2014
   2014/C 247/17
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, precum și la nivelul UE și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 9 iulie 2013, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al Țărilor de Jos pentru 2013 și a emis un aviz cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Țărilor de Jos pentru perioada 2012‐2017. La 15 noiembrie 2013, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al Țărilor de Jos pentru 2014.

               (5)

               La 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice 2014. De asemenea, la 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Țările de Jos ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (6)

               La 20 decembrie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării bugetare și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea bugetară într-un mod diferențiat și favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (7)

               La 5 martie 2014, Comisia a publicat rezultatele bilanțului său aprofundat pentru Țările de Jos, întocmit în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că Țările de Jos se confruntă în continuare cu dezechilibre macroeconomice care necesită monitorizare și adoptarea unor măsuri de politică. Trebuie acordată atenție în special evoluțiilor macroeconomice în ceea ce privește datoria sectorului privat și actuala reducere a efectului de levier, dar și deficiențelor persistente de pe piața locuințelor. Deși excedentul ridicat de cont curent nu generează riscuri similare deficitelor mari și este parțial legat de necesitatea de a reduce efectul de levier, în contextul semestrului european, Comisia va urmări evoluțiile contului curent din Țările de Jos.

               (8)

               La 29 aprilie 2014, Țările de Jos și-au prezentat Programul național de reformă pentru 2014, iar la 30 aprilie 2014 și-au prezentat Programul de stabilitate pentru 2014. Pentru a ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (9)

               Obiectivul strategiei bugetare prezentate în Programul de stabilitate pentru 2014 constă în asigurarea caracterului durabil al corectării deficitului excesiv din 2013 și în atingerea unei poziții bugetare apropiate de obiectivul pe termen mediu până în 2015. Obiectivul pe termen mediu este un deficit structural de maximum 0,5 % din PIB, ceea ce reflectă cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Au fost puse în aplicare măsuri bugetare suplimentare de mare amploare, dar se prevede că soldul structural (recalculat) va rămâne constant în 2014 față de 2013, ceea ce indică o abatere importantă de la ajustarea necesară de minimum 0,5 % din PIB. Se prevede că în 2015 soldul structural (recalculat) se va îmbunătăți cu 0,3 puncte procentuale din PIB. Cheltuielile ar crește într-un ritm compatibil cu criteriul de referință în materie de cheltuieli, atât în 2014, cât și în 2015. În urma unei evaluări globale a strategiei bugetare a Țărilor de Jos, calea de ajustare spre îndeplinirea obiectivului pe termen mediu respectă parțial cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. În conformitate cu Programul de stabilitate, datoria publică brută se va stabiliza în 2015 și, ulterior, va începe să scadă. Scenariul macroeconomic pe care se bazează proiecțiile bugetare din Programul de stabilitate este plauzibil și a fost elaborat de Biroul independent pentru analiza politicilor economice din Țările de Jos. Riscurile la care sunt expuse obiectivele bugetare par considerabile, dar sunt în general echilibrate. În previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2014 se indică o stabilizare a soldului structural în 2014 și o îmbunătățire de 0,5 % din PIB în 2015. Conform previziunilor Comisiei, Țările de Jos ar urma să respecte criteriul de referință în materie de cheltuieli în 2014, dar nu și în 2015. Pentru a îmbunătăți potențialul de creștere al Țărilor de Jos, este foarte important să se ia măsuri prin care consolidarea prevăzută să protejeze cheltuielile favorabile creșterii economice, de exemplu în domeniul inovării și al cercetării, inclusiv în cercetarea fundamentală, educație și formare. În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, pe baza evaluării sale cu privire la Programul de stabilitate și pe baza previziunilor Comisiei, Consiliul consideră că Țările de Jos au scăzut în mod sustenabil deficitul public sub nivelul de 3 % din PIB în 2013, însă, începând din 2014, riscă să se abată în mod semnificativ de la cerințele componentei preventive.

               (10)

               O provocare-cheie este reprezentată de piața locuințelor, unde rigiditățile și stimulentele cu efect de denaturare a concurenței s-au acumulat de-a lungul deceniilor, formând modele de finanțare pentru locuințe și modele de economii sectoriale. Tendința gospodăriilor de a se îndatora oferind drept garanție bunuri imobiliare se explică în mare parte prin existența de lungă durată a unor stimulente fiscale, în special deductibilitatea fiscală integrală a dobânzilor ipotecare. Începând din aprilie 2012, au fost puse în aplicare o serie de măsuri pentru a remedia parțial problema acestor stimulente. Unele dintre acestea implică ajustarea regimului fiscal aplicat finanțării locuințelor. Trecerea treptată la limitarea deductibilității fiscale a dobânzilor ipotecare și la stimularea într-o mai mare măsură a amortizării este asigurată, dar introducerea treptată a acestei măsuri este prea lentă pentru a influența în mod semnificativ comportamentul de amortizare. Ponderea de 100 % a creditelor în valoarea garanțiilor ipotecare, care urmează să fie atinsă în 2018, este încă ridicată. Piața chiriilor este restricționată de reglementări și de prezența unui sector foarte extins al locuințelor sociale, pentru ocuparea cărora există, de asemenea, liste lungi de așteptare. Introducerea recentă în sectorul locuințelor sociale a unei diferențieri a chiriilor bazată într-o mai mare măsură pe nivelul veniturilor este un pas în direcția cea bună, dar impactul său este limitat. Marilor întreprinderi din domeniul locuințelor sociale li se permite în continuare să construiască locuințe a căror chirie lunară depășește plafonul chiriei sociale. Deși în recomandările din 2013 s-a solicitat concentrarea asupra sprijinului pentru gospodăriile cele mai defavorizate, această redirecționare este încă în curs de realizare. În consecință, cu toate că măsurile propuse reprezintă pași în direcția cea bună, ritmul general al reformelor este lent în ceea ce privește remedierea problemelor de fond și, prin urmare, trebuie intensificat în momentul în care condițiile economice o vor permite. În același timp, trebuie să se asigure în continuare faptul că locuințele sociale sunt disponibile pentru cetățenii defavorizați, care nu sunt în măsură să obțină locuințe în condiții de piață, inclusiv în zonele cu cerere ridicată.

               (11)

               Sustenabilitatea pe termen lung a sistemului de pensii s-a îmbunătățit prin mărirea treptată a vârstei legale de pensionare de la 65 de ani în 2012 la 67 de ani în 2023. Țările de Jos au inițiat reforme cuprinzătoare în ceea ce privește pilonul public și pilonul privat din sistemul de pensii și în ceea ce privește sistemul de servicii de îngrijire pe termen lung. Acestea sunt completate de reforme care încurajează lucrătorii în vârstă să lucreze mai mult timp și să își sporească mobilitatea pe piața forței de muncă. Reformele în domeniul serviciilor de îngrijire pe termen lung au transferat responsabilitățile asupra municipalităților, ceea ce a determinat reducerea cheltuielilor globale și axarea pe creșterea eficienței. Anumite părți din aceste reforme substanțiale nu au fost încă adoptate. Printre provocările rămase se numără o distribuție corespunzătoare a costurilor și a riscurilor, atât în cadrul aceleiași generații, cât și între generații, precum și monitorizarea calității și a accesibilității serviciilor de îngrijire pe termen lung. Punerea în aplicare a planurilor de reformă în domeniul serviciilor de îngrijire pe termen lung ar contribui la limitarea creșterii rapide a costurilor generate de îmbătrânirea populației și, astfel, ar sprijini sustenabilitatea finanțelor publice. În această privință, calitatea și accesibilitatea serviciilor de îngrijire pe termen lung ar trebui să fie menținute la un nivel corespunzător.

               (12)

               Reformele pieței forței de muncă propuse de guvern au ca obiectiv mărirea ratei de participare la piața forței de muncă și a mobilității pe această piață. Legea participării vizează stimularea participării la piața forței de muncă. Cu toate acestea, reformele nu sunt consacrate încă în legislație. În plus, sunt necesare măsuri suplimentare pentru a reduce măsurile fiscale cu efect de descurajare a muncii și pentru a îmbunătăți capacitatea de inserție profesională a persoanelor care ocupă o poziție marginală pe piața forței de muncă, inclusiv a femeilor, a persoanelor care provin din familii de migranți, a persoanelor cu handicap și a persoanelor în vârstă. Țările de Jos au anunțat reforme ale sistemului de indemnizații de șomaj și ale legislației relativ stricte în domeniul protejării locurilor de muncă, printre care se numără un stimulent fiscal pentru sporirea participării. Deși aceste măsuri sunt îndreptate în direcția cea bună, ele nu pot fi evaluate pe deplin decât după ce vor fi puse efectiv în aplicare. Accelerarea eliminării restului de măsuri fiscale cu efect de descurajare a persoanelor care aduc al doilea venit în gospodărie de la a lucra mai multe ore are potențialul de a atenua și mai mult viitoarele deficite de forță de muncă. În fine, o mai bună utilizare a flexibilității existente în cadrul instituțional cu scopul de a permite un număr mai mare de majorări salariale diferențiate poate sprijini venitul global al gospodăriilor și, prin urmare, cererea internă, fără a dăuna competitivității.

               (13)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Țărilor de Jos. Comisia a evaluat Programul național de reformă și Programul de stabilitate al acestei țări. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Țările de Jos, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei formulate în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos.

               (14)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (15)

               Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și evaluarea menționată, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 2 și 4 de mai jos.

               (16)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe această bază, Consiliul a formulat recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (7). Fiind un stat membru a cărui monedă este euro, Țările de Jos ar trebui să vegheze, în același timp, la punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandărilor respective,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2014‐2015, Țările de Jos să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               După corectarea deficitului excesiv, să consolideze măsurile bugetare pentru 2014, având în vedere decalajul emergent de 0,5 % din PIB, calculat pe baza previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2014, care indică riscul unei potențiale abateri importante de la cerințele componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. Să consolideze în mod semnificativ strategia bugetară în 2015 pentru a asigura atingerea obiectivului pe termen mediu și menținerea sa ulterioară și pentru a garanta respectarea regulii privind îndatorarea astfel încât ponderea datoriei publice să aibă în continuare o tendință de scădere susținută. Să protejeze cheltuielile în domenii direct relevante pentru creșterea economică, precum educația, inovarea și cercetarea.

               2.

               Atunci când conjunctura economică permite acest lucru, să intensifice eforturile pentru reformarea pieței locuințelor prin accelerarea reducerii în ceea ce privește deductibilitatea fiscală a dobânzilor ipotecare, prin punerea la dispoziție a unui mecanism de stabilire a prețurilor pentru piața chiriilor orientat într-o mai mare măsură spre piață și prin corelarea continuă a chiriilor cu veniturile gospodăriilor în sectorul locuințelor sociale. Să monitorizeze efectele reformelor în domeniul locuințelor sociale în ceea ce privește accesibilitatea și disponibilitatea pentru gospodăriile cu venituri mici. Să continue eforturile de reorientare a politicilor din domeniul locuințelor sociale pentru a sprijini gospodăriile cele mai defavorizate.

               3.

               Să realizeze reforme ale celui de al doilea pilon al sistemului de pensii, asigurând o distribuție corespunzătoare a costurilor și a riscurilor, atât în cadrul aceleiași generații, cât și între generații. Să susțină mărirea treptată a vârstei legale de pensionare prin măsuri de îmbunătățire a capacității de inserție profesională a lucrătorilor în vârstă. Să realizeze reforma avută în vedere în domeniul serviciilor de îngrijire pe termen lung, cu scopul de a asigura sustenabilitatea acestora, garantând totodată accesul echitabil la aceste servicii și calitatea acestora, precum și să monitorizeze efectele acestei reforme.

               4.

               Să ia măsuri suplimentare de sporire a participării la piața forței de muncă, în special în rândul tinerilor care ocupă o poziție marginală pe piața forței de muncă, și să reducă măsurile fiscale cu efect de descurajare a muncii. Să realizeze reforme ale legislației în domeniul protejării locurilor de muncă și ale sistemului de indemnizații de șomaj și să abordeze în continuare rigiditățile pieței forței de muncă. În colaborare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, să permită un număr mai mare de majorări salariale diferențiate, utilizând pe deplin cadrul instituțional existent.

      Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P.C. PADOAN

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținute pentru 2014 prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014, p. 49).

      (4)  JO C 217, 30.7.2013, p. 89.

      (5)  Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind dispozițiile comune pentru monitorizarea și evaluarea proiectelor de planuri bugetare și pentru asigurarea corectării deficitelor excesive ale statelor membre din zona euro (JO L 140, 27.5.2013, p. 11).

      (6)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (7)  A se vedea pagina 141 din prezentul Jurnal Oficial.