|

52010DC0116

Recomandare a comisiei de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene pentru reînnoirea protocolului la Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului cu Statele Federate ale Microneziei  /* COM/2010/0116 final */

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 29.3.2010COM(2010)116 finalRECOMANDARE A COMISIEIde autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene pentru reînnoirea protocolului la Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului cu Statele Federate ale Microneziei(prezentată de Comisie)RECOMANDARE A COMISIEIde autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene pentru reînnoirea protocolului la Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului cu Statele Federate ale MicronezieiEXPUNERE DE MOTIVELa de 25 aprilie 2006, Uniunea Europeană și Statele Federate ale Microneziei au încheiat un acord de parteneriat în sectorul pescuitului[1], iar cel mai recent protocol la acesta, care a intrat în vigoare la 26 februarie 2007 și stabilește posibilitățile de pescuit și contribuția financiară prevăzute de acord, încetează la 25 februarie 2010.Comisia propune negocierea unui nou protocol, mai bine adaptat la posibilitățile și la necesitățile dovedite ale flotei statelor membre, în conformitate cu concluziile Consiliului din 2004 privind acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului.În consecință, Consiliul este invitat să aprobe directivele de negociere anexate la prezenta recomandare.RECOMANDAREAvând în vedere toate acestea, Comisia face următoarele recomandări:-  autorizarea Comisiei de către Consiliu în vederea deschiderii și purtării de negocieri pentru reînnoirea protocolului în cadrul acordului de parteneriat în domeniul pescuitului cu Statele Federate ale Microneziei.-  numirea Comisiei în calitate de negociator în acest domeniu;-  purtarea acestor negocieri de către Comisie în consultare cu un comitet special în conformitate cu dispozițiile Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene;-  aprobarea de către Consiliu a directivelor de negociere anexate la prezenta recomandare.ANEXĂDirective de negociereNegocierile au ca obiectiv reînnoirea protocolului în cadrul Acordului de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitate și Statele Federate ale Microneziei, luând ca punct de plecare Concluziile Consiliului din 15 iulie 2004, bazate pe comunicarea Comisiei din 23 decembrie 2002.Pentru a putea asigura, prin intermediul acestui nou protocol, promovarea unui pescuit durabil și responsabil, Comisia va avea, în cadrul negocierilor, următoarele obiective:-  accesul la zona economică exclusivă (ZEE) a Statelor Federate ale Microneziei, precum și autorizațiile necesare navelor flotei europene pentru a exercita activitățile de pescuit de ton în ZEE menționată;-  luarea în considerație a celor mai bune opinii științifice disponibile;-  asigurarea nivelului de acces la resurse, pe baza parametrilor definiți în protocolul actual și a evoluției constatate a acestora în ultimii ani;-  consolidarea dialogului privind politica sectorială pentru a încuraja implementarea unei politici responsabile în domeniul pescuitului, corespunzătoare obiectivelor de dezvoltare ale țării, în special în ceea ce privește controlul și supravegherea pescuitului, gestionarea resurselor piscicole și îmbunătățirea condițiilor sanitare ale produselor piscicole.[1] Regulamentul (CE) nr. 805/2006 din 25 aprilie 2006 (JO L 151, 6.6.2006, p. 1).


title: Recomandarea Consiliului din 14 iulie 2015 privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Suediei pentru 2015

text:
               18.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/18

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 14 iulie 2015
   privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Suediei pentru 2015
   (2015/C 272/05)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice. Strategia se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 14 iulie 2015, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii, iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3). Împreună, acestea formează „orientările integrate” de care statele membre au fost invitate să țină seama în politicile lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)

               La 8 iulie 2014, Consiliul a adoptat o Recomandare (4) privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2014 și a emis avizul său cu privire la Programul actualizat de convergență al Suediei pentru 2014.

               (4)

               La 28 noiembrie 2014, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2015. În aceeași zi, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care Suedia a fost identificată ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (5)

               La 18 decembrie 2014, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru stimularea investițiilor, intensificarea reformelor structurale și continuarea unei consolidări fiscale responsabile și favorabile creșterii.

               (6)

               La 26 februarie 2015, Comisia a publicat Raportul de țară pentru Suedia pentru 2015. În raport s-au evaluat progresele realizate de Suedia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 8 iulie 2014. Raportul de țară include, de asemenea, rezultatele bilanțului aprofundat realizat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că Suedia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice care necesită măsuri de politică și monitorizare. În special, datoria gospodăriilor rămâne la niveluri foarte ridicate și continuă să crească din cauza majorării prețurilor locuințelor, a unor rate ale dobânzii persistent scăzute, a stimulentelor fiscale substanțiale și a constrângerilor legate de oferta de locuințe. Evoluțiile macroeconomice legate de datoria privată merită în continuare atenție.

               (7)

               La 23 aprilie 2015, Suedia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2015 și, la 24 aprilie 2015, Programul de convergență pentru 2015. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (8)

               În prezent, Suedia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de convergență pentru 2015, guvernul preconizează că deficitul global se va îmbunătăți treptat, ajungând la 1,4 % din PIB în 2015, că va fi în echilibru în 2018 și că obiectivul pe termen mediu – un deficit structural de 1 % din PIB – va fi îndeplinit în continuare pe toată durata programului. Se preconizează că ponderea datoriei publice în PIB va atinge valori de vârf în 2015, ajungând la 44,2 %, și că aceasta va descrește treptat, atingând 40,0 % în 2018. Scenariul macroeconomic pe care se întemeiază aceste proiecții bugetare este plauzibil. Cu toate acestea, vor trebui specificate măsurile care vor sprijini, începând cu 2016, țintele de deficit preconizate. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2015, se preconizează că soldul structural se va situa la valoarea obiectivului pe termen mediu de – 1 % în 2015 și se va îmbunătăți, urmând să fie de – 0,9 % din PIB în 2016. Pe baza evaluării sale a Programului de convergență și luând în considerare previziunile Comisiei din primăvara anului 2015, Consiliul consideră că Suedia va respecta probabil normele Pactului de stabilitate și de creștere.

               (9)

               Spre deosebire de situația existentă în multe alte state membre, în Suedia prețurile locuințelor nu au suferit nicio corecție majoră și iar au înregistrat creșteri marcate, începând cu mijlocul anului 2013. Bilanțul aprofundat efectuat de Comisie sugerează că prețurile locuințelor suedeze par să se situeze peste valoarea lor intrinsecă. Acest lucru se datorează parțial fundamentelor economice favorabile, cum ar fi un venit disponibil mai ridicat, rate scăzute ale dobânzii și factori demografici puternici. Cu toate acestea, raportul de țară a identificat elemente care influențează prețurile locuințelor atât din perspectiva cererii, cât și a ofertei. În ceea ce privește cererea, stimulentele de a contracta credite au fost deosebit de favorabile. În plus, sistemul fiscal din Suedia, care oferă unul dintre cele mai puternice stimulente fiscale pentru proprietarii de locuințe în Uniune, tinde să ducă la creșterea prețurilor locuințelor. La rândul său, acest lucru a contribuit la creșterea datoriei gospodăriilor în Suedia, care este ridicată și crește mai rapid decât în restul Uniunii. Chiar dacă valoarea totală a activelor gospodăriilor este ridicată și veniturile disponibile au crescut în ultimii ani, sectorul gospodăriilor este mai vulnerabil decât înainte și nivelul ridicat de îndatorare a gospodăriilor reprezintă un risc pentru stabilitatea macroeconomică. Efectele generate de favorizarea îndatorării în cadrul sistemului de impozitare a veniturilor personale ar trebui abordate printr-o limitare treptată a deductibilității fiscale a dobânzilor pentru credite ipotecare sau printr-o majorare a impozitelor recurente pe proprietate. În plus, sunt necesare eforturi pentru a accelera ritmul lent al amortizării creditelor ipotecare cu scopul de a reduce creșterea gradului de îndatorare a gospodăriilor.

               (10)

               În ceea ce privește oferta, ineficiențele structurale conduc la o penurie de locuințe și contribuie la creșterea prețurilor locuințelor. Aceste constrângeri limitează mobilitatea forței de muncă și creează provocări sociale pentru grupurile vulnerabile. Problemele legate de ofertă sunt cauzate de utilizarea ineficace a ansamblului de locuințe existente, precum și de investiții structural scăzute în construcțiile noi. În special, ar trebui consolidate stimulentele adresate municipalităților pentru ca acestea să promoveze în mod activ investițiile în construcții și să rezolve nevoia de locuințe a grupurilor vulnerabile. Trebuie încurajată concurența în sectorul construcțiilor și, în acest scop, ar trebui asigurate proceduri de achiziții publice pe deplin transparente. Procedurile de planificare și cele aferente introducerii căilor de atac sunt prea lungi și complexe și ar trebui raționalizate. Rigiditățile de pe piața închirierilor, care nu pare să își îndeplinească rolul de a reduce presiunea exercitată de prețurile locuințelor sau de a sprijini nevoile de mobilitate, sunt atribuite în principal gradului ridicat de control al chiriilor. Aceste rigidități ar trebui rezolvate printr-o reformă treptată a sistemului de stabilire a chiriilor. Sistemul ar trebui să permită o divergență mai mare la nivelul chiriilor (ceea ce ar putea conduce la o utilizare mai eficace a ansamblului de locuințe existente) și o mai mare libertate în privința contractelor încheiate între chiriași și proprietari individuali.

               (11)

               Guvernul ia măsuri pentru a îmbunătăți rezultatele școlare, după o deteriorare marcată în ultimul deceniu care contribuie la nivelul relativ ridicat de șomaj în rândul tinerilor. Guvernul adoptă, de asemenea, măsuri pentru a facilita tranziția de la sistemul de educație la piața muncii și a îmbunătăți integrarea pe piața muncii a tinerilor cu un nivel scăzut de educație și a persoanelor care provin din familii de migranți. Progresele în acest domeniu vor trebui monitorizate.

               (12)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Suediei, pe care a publicat-o în raportul de țară pe 2015. De asemenea, a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Suediei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Suedia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul UE cu privire la deciziile naționale viitoare. Recomandările din cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandarea 1 de mai jos.

               (13)

               În lumina acestei evaluări, Comisia a examinat Programul de convergență și consideră (5) că Suedia respectă normele Pactului de stabilitate și de creștere.

               (14)

               Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de convergență. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 sunt reflectate în recomandarea 1 de mai jos.

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2015-2016, Suedia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să abordeze creșterea datoriei gospodăriilor prin ajustarea stimulentelor fiscale, în special printr-o limitare treptată a deductibilității fiscale a dobânzilor pentru credite ipotecare sau printr-o majorare a impozitelor recurente pe proprietate, precum și prin accelerarea ritmului lent al amortizării creditelor ipotecare; să rezolve problema ofertei structural insuficiente de locuințe, să stimuleze concurența în sectorul construcțiilor, să raționalizeze procedurile de planificare și cele aferente introducerii căilor de atac în domeniul construcțiilor și să revizuiască sistemul de stabilire a chiriilor pentru a permite niveluri ale chiriilor orientate mai mult spre piață.

      Adoptată la Bruxelles, 14 iulie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. GRAMEGNA

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținută prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014, p. 49).

      (4)  Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Suediei pentru 2014 (JO C 247, 29.7.2014, p. 132).

      (5)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


				|

		52012PC0738

			Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI de modificare a Deciziei 2011/734/UE adresată Greciei în vederea consolidării și a aprofundării supravegherii fiscale și de notificare a Greciei să ia măsuri de reducere a deficitului considerate necesare pentru remedierea situației de deficit excesiv /* COM/2012/0738 final */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
În temeiul articolului 126 alineatul (9)
și al articolului 136 din TFUE, Decizia 2011/734/UE a Consiliului
definește măsurile de coordonare și supraveghere a disciplinei
bugetare a Greciei și stabilește orientări generale ale politicii
economice pentru Grecia. Recomandarea făcută Greciei a fost să
ia măsuri de corectare a situației de deficit excesiv cel târziu
până în 2014, care să asigure o îmbunătățire a
soldului structural cu cel puțin 10 puncte procentuale din PIB în perioada
2009-2014.
Respectarea deciziei este relevantă nu
numai în contextul procedurii de deficit excesiv, ci și în contextul
finanțării acordate Greciei de către statele membre din zona
euro prin Mecanismul de împrumut pentru Grecia și Fondul european de
stabilitate financiară (FESF).
Se preconizează că deficitul public
va atinge, în 2012, 13,4 miliarde EUR, respectându-se plafonul de deficit de 14,8
miliarde EUR prevăzut în decizia Consiliului. Se estimează că
deficitul public va ajunge la 6,9 % din PIB, situându-se în limitele
plafonului de deficit public pentru 2012 de 7,3 % din PIB. Se
așteaptă ca ținta de deficit primar pentru anul respectiv
să nu fie atinsă, valoarea în cauză fiind
depășită cu aproximativ 0,5 % din PIB. Rezultatul global
reflectă plăți mai mici pentru dobânzi decât cele planificate în
urma preschimbării datoriei din martie 2012.
La 11 noiembrie, Grecia a adoptat un buget
pentru 2013 care garantează continuarea consolidării fiscale prin
măsuri menite să asigure economii de aproximativ 5 % din PIB. De
asemenea, Grecia a adoptat, la 7 noiembrie, o strategie bugetară pe termen
mediu incluzând măsuri care să asigure o reducere și mai mare a
deficitului în anii următori. Grecia a luat măsuri eficiente în
conformitate cu Decizia 2011/734/UE a Consiliului. Grecia a asigurat o
îmbunătățire a soldului structural în 2009-2012 care
depășește deja cele 10 puncte procentuale minime din PIB
recomandate de Consiliu pentru perioada 2009-2014. Se estimează că
Grecia și-a îmbunătățit deficitul structural cu 13,9 puncte
procentuale din PIB, ajungând de la un deficit de 14,7 % în 2009 la un
deficit estimat la 1,5 % în 2012.
În prezent, se preconizează că
activitatea economică este mult mai slabă decât s-a estimat la
momentul adoptării Deciziei 2012/734/UE, în martie 2012. Economia Greciei
se află în al cincilea an consecutiv de recesiune. Conform previziunilor
serviciilor Comisiei din toamna anului 2012, se preconizează că
PIB-ul real se va contracta cu 6,0 % în 2012 și cu 4,2 % în 2013
– față de 4,7 % și, respectiv, 0,0 % în precedenta
decizie a Consiliului -, după care va urma o creștere de numai 0,6 %
în 2014. În schimb, Decizia Consiliului din martie 2012 se baza pe reluarea
creșterii economice încă din 2013. Deteriorarea pronunțată
a perspectivelor economice reflectă incertitudinea politică din
Grecia în cursul dublelor alegerilor, o scădere a cererii externe, precum
și efectele asupra finanțării publice și private ale
întârzierilor înregistrate în aplicarea programului și în efectuarea
plăților.
Această înrăutățire accentuată
a condițiilor economice implică o deteriorare corespunzătoare a
perspectivelor referitoare la finanțele publice în ipoteza menținerii
politicilor actuale și îngreunează finalizarea procesului de corectare
a deficitului excesiv până în 2014, astfel cum a solicitat Consiliul în
Decizia sa 2011/734/UE. Având în vedere condițiile economice nefavorabile,
se justifică o prelungire a perioadei de ajustare. În special, termenul
limită stabilit în decizia Consiliului pentru corectarea deficitului
excesiv din Grecia trebuie extins cu doi ani, adică până în 2016.
Țintele fiscale în direcția corectării deficitului excesiv
trebuie definite pe baza soldului primar al bugetului public în termeni
nominali. Pentru 2012, deficitul primar ar trebui să fie de 2 925 de
milioane EUR (1,5 % din PIB), pentru 2013, soldul primar ar trebui să
fie 0 EUR (0 % din PIB), pentru 2014, 2 775 de milioane EUR (1,5 %
din PIB), pentru 2015, 5 700 de milioane EUR (3,0 % din PIB) și
pentru 2016, 9 000 de milioane EUR (4,5 % din PIB)
Luând în considerare aceste evoluții care
fac și mai necesară prezentarea de către guvern a unui pachet
ambițios de reforme, trebuie actualizate condițiile specifice de
politică din Memorandumul de înțelegere referitor la programul de
ajustare economică al Greciei. Aceste condiții vizează nu numai
măsurile de consolidare fiscală, ci și măsurile necesare
pentru consolidarea caracterului favorabil creșterii și pentru
reducerea la minimum a oricărui impact social negativ.
Ținând seama de inițiativele
convenite de statele membre din zona euro pentru a îmbunătăți
sustenabilitatea datoriei și de anumite măsuri de reducere a acesteia
avute în vedere de Grecia, precum și de o scădere a deficitului
bugetar și o creștere mai puternică a PIB-ului nominal
rezultată din măsurile de politică structurală, se
preconizează că ponderea datoriei în PIB va atinge un nivel maxim în 2013.
Ponderea datoriei în PIB ar urma să înceapă să scadă din 2014
pentru a ajunge sub 160 % din PIB în 2016. Acest lucru ar trebui să
îmbunătățească sustenabilitatea traiectoriei datoriei
fără a afecta traiectoria fiscală pentru excedentul primar.
Comisia a adoptat o Recomandare de Decizie a
Consiliului de modificare a Deciziei nr. 2011/734/UE și a transmis-o
Consiliului.
Recomandare de
DECIZIE A CONSILIULUI
de modificare a Deciziei 2011/734/UE
adresată Greciei în vederea consolidării și a aprofundării
supravegherii fiscale și de notificare a Greciei să ia măsuri de
reducere a deficitului considerate necesare pentru remedierea situației de
deficit excesiv
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 126 alineatul (9)
și articolul 136,
având în vedere recomandarea Comisiei
Europene,
întrucât:
(1)       Articolul 136 alineatul (1)
litera (a) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene (TFUE)
prevede posibilitatea adoptării unor măsuri specifice pentru statele
membre a căror monedă este euro pentru a consolida coordonarea
și supravegherea disciplinei lor bugetare.
(2)       Articolul 126 din TFUE
precizează că statele membre trebuie să evite deficitele publice
excesive și prevede, în acest scop, procedura de deficit excesiv. Pactul
de stabilitate și creștere, care, conform componentei sale corective,
pune în aplicare procedura de deficit excesiv, constituie cadrul care
sprijină politicile guvernamentale pentru o revenire rapidă la
poziții bugetare solide, ținând cont de situația economică.
(3)       La 27 aprilie 2009, Consiliul
a decis, în conformitate cu articolul 104 alineatul (6) din Tratatul de instituire
a Comunității Europene (TCE), că în Grecia exista un deficit
excesiv.
(4)       La 10 mai 2010, Consiliul a
adoptat Decizia 2010/320/UE[1]
adresată Greciei în temeiul articolului 126 alineatul (9) și al
articolului 136 din TFUE în vederea consolidării și a aprofundării
supravegherii fiscale și de notificare a Greciei să ia măsuri de
reducere a deficitului considerate necesare pentru remedierea situației de
deficit excesiv până la termenul limită, și anume 2014. Consiliul
a stabilit anul 2014 ca termen limită pentru corectarea situaţiei de
deficit excesiv și ținte anuale pentru deficitul public.
(5)       Decizia 2010/320/UE a
Consiliului a fost modificată substanțial de mai multe ori. Întrucât
trebuiau aduse noi modificări, decizia a fost reformată, la 12 iulie 2011,
prin Decizia 2011/734/UE a Consiliului[2],
din motive de claritate. Această decizie a fost modificată prima
dată la 8 noiembrie 2011[3].
(6)       La 13 martie 2012[4], în urma unei recomandări
din partea Comisiei, Decizia 2011/734/UE a Consiliului a fost modificată
din nou în mai multe privințe, inclusiv traiectoria de ajustare
fiscală, rămânând însă neschimbat termenul pentru corectarea
deficitului excesiv[5].
Decizia a confirmat recomandarea făcută, și anume că Grecia
va trebui să ia măsuri de corectare a situației de deficit
excesiv cel târziu până în 2014, care să asigure o
îmbunătățire a soldului structural de cel puțin 10 puncte
procentuale din PIB în perioada 2009-2014.
(7)       În conformitate cu articolul 5
alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1467/97, dacă au fost luate
măsuri eficiente în conformitate cu articolul 126 alineatul (9) din TFUE
și dacă, după adoptarea notificării în cauză, survin
evenimente economice negative neprevăzute, cu consecințe nefavorabile
majore pentru finanțele publice, Consiliul poate decide, la recomandarea
Comisiei, să adopte o notificare revizuită în temeiul articolului 126
alineatul (9) din TFUE.
(8)       Se preconizează, în
prezent, că activitatea economică înregistrează rezultate mult
mai slabe decât s-a estimat la momentul adoptării celei mai recente
modificări a Deciziei 2011/734/UE a Consiliului, în martie 2012. Se
așteaptă ca atât PIB-ul real, cât și cel nominal să fie la
niveluri mult mai scăzute în 2012 și 2013. Recenta revizuire a
conturilor naționale elene din octombrie 2012 a evidențiat o
contracție mai accentuată a PIB-ului real față de cifrele
de bază din decizia Consiliului. Potrivit previziunilor din toamna 2012
ale serviciilor Comisiei, se estimează că PIB-ul real se va contracta
în 2012 cu 6,0 % și cu încă 4,2 % în 2013 – față
de 4,7 % și o creștere de 0,0 % prevăzută în
decizia Consiliului pentru 2012 și, respectiv, 2013, - înainte de a
crește cu 0,6 % în 2014. Această înrăutățire
accentuată a scenariului economic presupune o deteriorare în consecinţă
a perspectivelor privind finanțele publice, în ipoteza menținerii
politicilor actuale.
(9)       Se estimează că
deficitul public a atins, în 2012, 6,9 % din PIB, situându-se în limitele
plafonului de deficit public pe 2012 (în termeni ESA 95) de 7,3 % din PIB,
stabilit prin decizia Consiliului. În termeni nominali, se așteaptă
ca deficitul public să atingă, în 2012, 13,4 miliarde EUR,
faţă de plafonul de deficit cu o valoare de 14,8 miliarde EUR,
prevăzut în decizia Consiliului. Deficitul primar se așteaptă
însă să fie puțin mai mare decât obiectivul de 1,0 % din
PIB din cauza recesiunii mai grave decât se preconizase. Se
estimează că Grecia și-a îmbunătățit deficitul
structural cu 13,9 puncte procentuale din PIB, ajungând de la un deficit de 14,7 %
în 2009 la un deficit estimat la 1,5 % în 2012. Grecia a asigurat astfel o
îmbunătățire a soldului structural în 2009-2012 care
depășește deja cele 10 puncte procentuale minime din PIB
recomandate de Consiliu pentru perioada 2009-2014. La 11 noiembrie 2012,
Parlamentul Greciei a adoptat bugetul pentru 2013, care prevede economii de
peste 9,2 miliarde EUR, adică peste 5 % din PIB. Bugetul pe 2013 face
parte din strategia bugetară pe termen mediu (SBTM) pentru perioada 2013-2016,
adoptată de Parlamentul Greciei cu câteva zile mai devreme, la 7 noiembrie
2012. SBTM și legislația de punere în aplicare a acesteia prevăd
o consolidare fiscală foarte importantă și concentrată la
începutul perioadei, ajungând la peste 7% din PIB până în 2016, cu un set
cuprinzător de măsuri structurale care stau la baza unei
consolidări fiscale substanțiale. Ţinând seama de aceste
evoluții, trebuie actualizate condițiile specifice de politică
din Memorandumul de înțelegere referitor la programul de ajustare
economică al Greciei. Angajamentul asumat de Grecia vizează nu numai
măsurile de consolidare fiscală, ci și măsurile necesare
pentru consolidarea caracterului favorabil creșterii și pentru
reducerea la minimum a oricărui impact social negativ. Prin urmare, Grecia
a luat în general măsuri eficiente în 2012, în conformitate cu Decizia 2011/734/UE
a Consiliului, pentru a-și reduce deficitul.
(10)     Se estimează că
datoria publică consolidată a scăzut cu 11,1 miliarde EUR
în 2012, faţă de valoarea de 26,95 miliarde EUR prevăzută
în decizia Consiliului. Acest lucru se datorează veniturilor din
privatizări mai reduse decât se estimase, unei consolidări mai
scăzute decât se preconizase a datoriei publice și diferenţelor
dintre contabilitatea de casă și cea de angajamente, precum și
altor ajustări ale dobânzilor mai nefavorabile decât se estimase. Din
cauza unui PIB nominal mai scăzut în urma revizuirii datelor statistice
și în lumina perspectivelor macroeconomice mai slabe, ponderea datoriei în
PIB va crește probabil în 2012 până la 162,5 %.
Iniţiativele convenite de statele membre din zona euro pentru a
îmbunătăţi sustenabilitatea datoriei și anumite măsuri
de reducere a acesteia avute în vedere de Grecia ar trebui să amelioreze
sustenabilitatea traiectoriei datoriei, fără a afecta traiectoria
fiscală pentru excedentul primar. Luând în considerare atât o scădere
a deficitului bugetar, cât și o creștere mai puternică a
PIB-ului nominal care rezultă din măsurile de politică
structurală, se așteaptă ca ponderea datoriei în PIB să
atingă nivelul maxim în 2013. Ponderea datoriei în PIB ar începe să
se reducă din 2014, pentru a ajunge sub 160 % din PIB în 2016. ‑{}‑
(11)     În pofida
măsurilor eficiente aplicate, înrăutățirea accentuată
a condițiilor economice implică o deteriorare în consecinţă
a perspectivelor referitoare la finanțele publice, în ipoteza
menținerii politicilor actuale, și îngreunează finalizarea
procesului de corectare a deficitului excesiv până în 2014, astfel cum a
solicitat Consiliul în Decizia sa 2011/734/UE. Date fiind evenimentele
economice nefavorabile, se justifică o prelungire a termenului pentru
perioada de ajustare. Concret, termenul stabilit în decizia Consiliului trebuie
prelungit cu doi ani, și anume până în 2016. În cadrul traiectoriei
revizuite a programului de ajustare economică, țintele în materie de sold
primar ar trebui să fie fixate la 0 %, 1,5 %, 3 % și 4,5 %
din PIB pentru perioada de patru ani 2013-2016. Traiectoria revizuită
înseamnă o scădere a soldului bugetului public sub 3 % din PIB
în 2016. În ciuda acestei prelungiri însă, efortul fiscal necesar pentru a
atinge obiectivul rămâne foarte mare în perioada 2013-2014 și
puternic concentrat în prima parte a acesteia. Revizuirea termenului va
menține astfel credibilitatea programului, ținând totodată seama
de impactul economic și social al consolidării și de necesitatea
de a menține încrederea în capacitatea guvernului de a soluţiona
provocările fiscale.
(12)     Fiecare măsură
impusă prin prezenta decizie este utilă pentru obţinerea
ajustării fiscale necesare. Unele măsuri au un impact direct asupra situaţiei
bugetare a Greciei, în timp ce altele sunt măsuri structurale care vor
duce la o guvernanţă fiscală mai bună și la o
situaţie bugetară mai solidă pe termen mediu.
(13)     Deteriorarea foarte gravă
a situației financiare a Greciei a determinat statele membre din zona euro
să decidă acordarea unui sprijin pentru stabilitate Greciei, cu
scopul de a proteja stabilitatea financiară a zonei euro în ansamblu, la
care se adaugă și asistența multilaterală acordată de Fondul
Monetar Internațional. Începând cu luna martie 2012, sprijinul acordat de
statele membre din zona euro ia forma unui împrumut bilateral, atât din
Mecanismul de împrumut pentru Grecia, cât și din FESF. Creditorii au decis
ca sprijinul pe care îl acordă să fie condiționat de respectarea
de către Grecia a Deciziei 2011/734/UE, astfel cum este modificată
prin prezenta decizie. În mod concret, se așteaptă ca Grecia să
execute măsurile specificate în prezenta decizie în conformitate cu
calendarul stabilit în aceasta,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Decizia 2011/734/UE se modifică după
cum urmează:
1.         Articolul 1 se înlocuiește cu
următorul text:
„(1)   Grecia trebuie să pună
capăt situației actuale de deficit excesiv cât mai rapid posibil
și până în 2016.
(2)     Traiectoria de ajustare în direcția
corectării deficitului excesiv trebuie să urmărească
atingerea unui deficit public primar (excluzând cheltuielile cu dobânzile) de
maximum 2 925 de milioane EUR (1,5 % din PIB) în 2012 și a unor
excedente publice primare de cel puțin 0 milioane EUR (0,0 % din PIB)
în 2013, 2 775 de milioane EUR (1,5 % din PIB) în 2014, 5 700 de
milioane EUR (3,0 % din PIB) în 2015 și 9 000 de milioane EUR (4,5 %
din PIB) în 2016. Aceste ţinte pentru deficitul/excedentul primar
implică un deficit public global, conform ESA, de 6,9 % din PIB în 2012,
de 5,4 % din PIB în 2013, de 4,5 % din PIB în 2014, de 3,4 % din
PIB în 2015 și de 2,0 % din PIB în 2016. S-ar putea estima că
aceste cifre vor semnifica o ameliorare a ponderii soldului primar ajustat ciclic
în PIB de la 4,1 % în 2012 la 6,2 % în 2013 și la cel puţin
6,4 % din PIB în 2014, 2015 și 2016 și o pondere a deficitului
public ajustat ciclic în PIB de -1,3 % în 2012, 0,7 % în 2013, 0,4 %
în 2014, 0,0 % în 2015 și -0,4 % în 2016, reflectând profilul
plăţilor pentru dobânzi. Încasările din privatizarea de active
financiare și nefinanciare, tranzacţiile legate de recapitalizarea
băncilor, precum și toate transferurile legate de decizia Eurogrup
din 21 februarie 2012 cu privire la veniturile băncilor centrale
naționale din zona euro, inclusiv Banca Greciei, rezultate din
deținerea de obligațiuni emise de guvernul elen în propriile
portofolii de investiții, nu reduc efortul de consolidare fiscală
necesar și nu sunt luate în calcul la evaluarea acestor ținte.
(3)     Traiectoria de ajustare
menţionată la alineatul (2) ar fi coerentă cu ponderea datoriei
publice consolidate în PIB de 172,5 % în 2013, 171,4 % în 2014, 166,2 %
în 2015 și 157,3 % în 2016.
2.         La articolul 2, după
alineatul (10) se introduce următorul alineat:
„10a.  Grecia trebuie adopte următoarele
măsuri fără întârziere și cel târziu până la [data adoptării deciziei]:
(a)     bugetul pe 2013 și strategia
bugetară pe termen mediu (denumită în continuare „SBTM”) până în
2016, precum și măsurile descrise în anexa IA la prezenta decizie
și legislația de punere în aplicare corespunzătoare. SBTM
trebuie să se bazeze pe măsurile permanente de consolidare
fiscală care garantează că plafoanele de deficit pentru 2012-2016
stabilite în prezenta decizie nu sunt depășite și că
ponderea datoriei în PIB se înscrie pe o traiectorie descendentă
sustenabilă;
(b)     prezentarea unui Plan de privatizare
actualizat Parlamentului și publicarea unei actualizări semestriale a
Planului de dezvoltare a activelor;
(c)     transferul către portofoliul
activelor de privatizare al HRADF al drepturilor de proprietate deplină
și directă (acțiuni sau drepturi de concesiune) asupra Egnatia
Motorway și a porturilor regionale Elefsina, Lavrio, Igumeniţa,
Alexandropolis, Volos, Kavala, Corfu, Patras, Heraklion și Rafina;
(d)     garantarea faptului că ministerele
de resort și alte entități competente vor furniza
Secretariatului General pentru proprietatea publică acces complet la
inventarul tuturor bunurilor imobiliare deținute de stat;
(e)     modificarea și/sau abrogarea unor
dispoziții statutare ale întreprinderilor deţinute de stat
(autorităţile portuare PPC, OLP și OLTH; HELPE, EYATH și
EYDAP; porturi etc.) care se abat de la dreptul societăților comerciale
private în ceea ce privește orice fel de restricții privind
drepturile de vot ale acționarilor privați;
(f)      legislație care să
definească rolul și calificările secretarului general al
administrației fiscale și în baza căreia ministrul de
finanțe să delege competențe decizionale secretarului general;
(g)     direcţionarea auditorilor fiscali cu
experiență către activităţi care deservesc
imperativele imediate în materie de venituri, transformarea domeniilor cheie de
aplicare a legii în domenii complet funcţionale, precum unitatea pentru
marii contribuabili, prin transferarea a 100 de auditori, crearea unei
unităţi funcționale pentru persoanele cu averi importante
și independenţii cu venituri mari și dotarea unităţii
cu 50 de auditori fiscali cu experiență care să fie direct
răspunzători în fața secretarului general al administrației
fiscale;
(h)     un act al Consiliului de Miniștri
(de înlocuire a actului Consiliului de Miniștri adoptat la 29 octombrie 2012),
care să urmărească consolidarea execuției bugetare și
a bunei administrări fiscale și să includă, în afara
dispozițiilor din actul iniţial al Consiliului de Miniștri,
dispoziții suplimentare: (i) care să stabilească faptul că
Memorandumurile de cooperare sunt semnate până la sfârșitul lunii
decembrie a fiecărui an între Ministerul de finanțe și celelalte
ministere sau între ministere și cadrele de conducere ale
entităților supravegheate (acoperind astfel întreaga
administrație publică); (ii) care să consolideze actualele
constrângeri bugetare echilibrate pentru administrațiile locale cu scopul
de a deveni mai eficiente, incluzând mecanisme corective și de
sancționare; (iii) care să consolideze actualul sistem de
monitorizare pentru întreprinderile deţinute de stat, introducând un
mecanism de punere în aplicare în caz de abateri de la obiectivele specifice identificate
pentru fiecare întreprindere deţinută de stat; și (iv) care
să instituie cadrul pentru definirea unor obiective specifice pentru
acoperirea Registrelor de angajamente operaționale pentru
administrațiile locale și întreprinderile deţinute de stat, care
să fie stabilite până în luna decembrie a fiecărui an; actul
trebuie să includă, de asemenea, un cadru pentru corectarea
transferurilor de la administrația centrală în vederea
soluţionării abaterilor de la obiective pe parcursul anului în
cauză și, eventual, în următorii ani, asigurând, în același
timp, faptul că arieratele nu cresc; actul trebuie să expliciteze
faptul că încasările din privatizarea activelor publice sunt
plătite direct într-un cont separat pentru a monitoriza fluxurile de
numerar, a evita deturnarea surselor de finanțare oficiale și a
garanta realizarea la timp a serviciului datoriei; acesta stabilește
reduceri automate ale cheltuielilor care trebuie aplicate de regulă atunci
când ţintele nu sunt atinse, asigurând totodată faptul că arieratele
nu cresc;
(i)      un set de măsuri destinate să
îmbunătățească actuala situație financiară a
Organizației naționale pentru furnizarea asistenței medicale
(EOPYY) și să asigure că execuția bugetară este mai
apropiată de un buget echilibrat în 2012 și 2013, inclusiv: (i)
raționalizarea pachetului de beneficii; (ii) creșterea ratei de
participare a pacienţilor la plata pentru asistența medicală
asigurată de furnizori privați; (iii) negocierea acordurilor
cost-volum și revizuirea acordurilor case-mix (complexitatea
cazurilor) cu furnizorii privați; (iv) revizuirea unei game de servicii de
diagnostic și fizioterapie contractate de EOPYY cu furnizori privaţi
și a taxelor aplicate acestor servicii cu scopul de a reduce costurile
conexe cu cel puțin 80 de milioane EUR în 2013; (v) introducerea unui
sistem al prețurilor de referință pentru rambursarea
dispozitivelor medicale; și (vi) creșterea progresivă a
contribuțiilor plătite de membrii OGA până la media celor
plătite de alți membri ai EOPYY;
(j)      următoarele măsuri legate de
rambursarea medicamentelor: (i) o legislație pentru controlul
cheltuielilor cu medicamentele care să activeze măsuri de
urgență (inclusiv, de exemplu, o reducere generală a
prețurilor), în cazul în care, din orice motiv, recuperarea nu poate
atinge obiectivul. Astfel de măsuri trebuie să producă o
sumă echivalentă de economii; (ii) un decret ministerial care să
stabilească noul prag de recuperare pentru 2013 (2,4 miliarde EUR pentru
pacienții trataţi ambulatoriu); (iii) actualizarea listei de
prețuri și a listei pozitive a medicamentelor rambursate, în special
prin rambursarea exclusivă a pachetelor eficiente din punctul de vedere al
costurilor pentru boli cronice, prin transferarea medicamentelor de pe lista
pozitivă pe lista negativă și pe cea a medicamentelor eliberate
fără prescripție medicală și prin introducerea unui
sistem al prețurilor de referință elaborat de Organizația
națională pentru medicamente (EOF). Aceste liste trebuie actualizate
cel puţin de două ori pe an, în conformitate cu Directiva 89/105/CEE
a Consiliului; și (iv) înlocuirea de către farmacii a medicamentelor
prescrise cu produsul cel mai ieftin conţinând aceeași
substanță activă din categoria de referință
(„substituţia generică” obligatorie).”
3.         La articolul 2, alineatul (11) se
înlocuiește cu textul următor:
„11.   Grecia trebuie să adopte
următoarele măsuri înainte de sfârșitul lunii decembrie 2012:
(a)     o reformă fiscală a impozitului
pe venit și a impozitului pe profit care vizează simplificarea
sistemului fiscal, lărgind baza de impozitare și eliminând scutirile
și regimurile preferenţiale;
(b)     legislaţia primară și
secundară necesare pentru asigurarea unei implementări rapide a
Planului de privatizare;
(c)     instituirea unui cadru de reglementare
pentru societăţile de distribuţie a apei;
(d)     măsuri de
îmbunătăţire a administraţiei fiscale, introducând
evaluări ale rezultatelor, îmbunătăţind folosirea
tehnicilor de evaluare a riscurilor, înfiinţând și consolidând
unităţi de specialiști în gestionarea datoriilor;
(e)     pregătirea și publicarea unui
plan pentru lichidarea arieratelor datorate furnizorilor de către
entitățile publice și a rambursărilor de taxe;
(f)      finalizarea implementării reformei
funcţionării fondurilor publice secundare/suplimentare de pensii
și unificarea tuturor fondurilor existente în sectorul public;
(g)     o legislație care să
extindă aplicarea reducerii de 5 % companiilor farmaceutice
(existentă pentru medicamentele vândute spitalelor) la toate produsele
vândute în farmaciile EOPYY ;
(h)     o creștere a ponderii medicamentelor
generice pentru a atinge 35 % din volumul total al medicamentelor vândute
de farmacii;
(i)      repartizarea de controlori interni
pentru toate spitalele și adoptarea de către toate spitalele a
registrelor de angajamente.”
4.         La articolul 2 se adaugă
următoarele alineate:
„12.   Grecia trebuie să adopte
următoarele măsuri înainte de sfârșitul lunii martie 2013:
(a)     să emită un decret ministerial
pentru ajustarea prețurilor pentru consumatorii finali pentru
clienții rețelei de joasă tensiune;
(b)     să actualizeze SBTM, inclusiv
să stabilească plafoane obligatorii de cheltuieli pe trei ani pentru
subsectoarele administrației publice;
(c)     să adopte planuri de recrutare
pentru ministerele de resort;
(d)     să creeze o administraţie
fiscală semnificativ mai autonomă și să specifice gradul de
autonomie, cadrul de guvernanță, răspunderea, competențele
juridice ale șefului administrației fiscale și dotarea
inițială cu personal a organizației;
(e)     să elaboreze și să
facă public un nou plan complet de combatere a corupției în serviciul
public, incluzând dispoziții speciale pentru administrația
fiscală și vamală.
(f)      să facă pe deplin
operațională o procedură standard pentru revizuirea valorilor
legale ale bunurilor imobiliare în vederea unei mai bune corelări a
acestora cu prețurile de pe piață sub responsabilitatea
Direcției de impozitare a capitalului;
(g)     să transfere patruzeci de bunuri
imobiliare noi (identificate ca „bunuri imobiliare loturile 2 și 3” în
Planul de privatizare) la HRADF.”
„13.   Grecia trebuie să adopte
următoarele măsuri înainte de sfârșitul lunii iunie 2013:
(a)     să atingă ţinta de 2 000
de auditori fiscali complet funcţionali;
(b)     să adopte un nou cod de
procedură fiscală;
(c)     să asigure că toate organismele
centrale care efectuează achiziții utilizează achiziţiile
publice electronice pentru toate procedurile lor de licitație.”
„14.   Grecia trebuie să adopte
următoarele măsuri până la sfârșitul lunii septembrie 2013:
(a)     guvernul va adopta legislația
necesară în vederea introducerii unei reguli privind soldul bugetar
structural cu un mecanism de corecție automată.”
5.         Anexa la prezenta decizie se
adaugă ca anexa IA la Decizia 2011/734/UE.
Articolul 2
Prezenta decizie produce efecte de la data
notificării.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează Republicii
Elene.
Adoptată la Bruxelles,

                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Preşedintele
Anexă:
„Anexa IA:
Măsuri din cadrul strategiei bugetare pe termen
mediu pentru perioada 2013-2016
Măsurile suplimentare incluse în
strategia bugetară pe termen mediu (SBTM) până în 2016 sunt
următoarele:
1.           Raționalizarea masei
salariale cu cel puțin 1 100 de milioane EUR în 2013 și cu
încă 247 de milioane EUR începând din 2014.
2.           Economii cu pensiile
de cel puțin 4 800 de milioane EUR în 2013 și de încă 423 de
milioane EUR începând din 2014.
3.           Reduceri ale cheltuielilor
operaționale ale statului de cel puțin 239 de milioane EUR în 2013
și de încă 285 de milioane EUR începând din 2014.
4.           Economii obţinute prin
raţionalizarea și ameliorarea eficienţei cheltuielilor legate
de educaţie, de cel puțin 86 de milioane EUR în 2013 și de
încă 37 de milioane EUR începând din 2014.
5.           Economii în cadrul
întreprinderilor deținute de stat de cel puțin 249 de milioane
EUR în 2013 și de încă 123 de milioane EUR începând din 2014.
6.           Reduceri ale cheltuielilor
operaționale din sectorul apărării care să genereze
economii de cel puțin 303 milioane EUR în 2013 și de încă
100 de milioane EUR începând din 2014.
7.           Economii cu cheltuielile
aferente asistenței medicale și medicamentelor de cel puțin 455
de milioane EUR în 2013 și de încă 620 de milioane EUR începând din 2014.
8.           Economii obţinute prin
raționalizarea prestațiilor sociale, de cel puțin 217
milioane EUR în 2013 și de încă 78 de milioane EUR începând din 2014.
9.           Reduceri ale transferurilor
de la administrația centrală către administrațiile locale
de cel puțin 50 de milioane EUR în 2013 și de încă 160 de
milioane EUR începând din 2014.
10.         Reduceri ale cheltuielilor
din bugetul de investiții publice (investiții publice
finanțate pe plan intern) de 150 de milioane EUR în 2013 și de
încă 150 de milioane EUR începând din 2014.
11.         Creșteri ale
veniturilor cu cel puțin 1 668 de milioane EUR în 2013 și cu
încă 1 820 de milioane EUR începând din 2014.
[1]               JO L 145, 11.6.2010, p. 6.
[2]               JO L 296, 15.11.2011, p. 38.
[3]               Decizia 2011/791/UE a Consiliului (JO L 320, 3.12.2011,
p. 28).
[4]               Cea mai recentă modificare a fost Decizia 2012/211/UE
a Consiliului din 13 martie (JO L 113, 25.4.2012, p. 8).
[5]               Decizia 2012/211/UE a Consiliului din 13 martie (JO L 113,
25.4.2012, p. 8).


Recomandare privind avizul Consiliului în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind programul de stabilitate actualizat al Germaniei pentru perioada 2006-2010


				|

		52013DC0364

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Letoniei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Letoniei pentru perioada 2012-2016 /* COM/2013/0364 final - 2013/ () */

			   	.
Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Letoniei pentru 2013
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de
convergență al Letoniei pentru perioada 2012-2016

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 9 alineatul (2),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[3],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a
politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, Consiliul a
adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările
generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014)
iar, la 21 octombrie 2010, a adoptat o decizie privind orientările
pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre[4], care formează
împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate
să țină seama de orientările integrate în cadrul
politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate
la nivel național.
(3)       La 29 iunie 2012, șefii
de stat sau de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere
economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru
coerent de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE
și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile,
instrumentele și politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care
trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special
angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa
2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor
specifice fiecărei țări.
(4)       La 6 iulie 2012,
Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de
reformă al Letoniei pentru 2012 și a emis avizul cu privire la
Programul actualizat de convergență al Letoniei pentru perioada 2011-2015.
(5)       La 28 noiembrie 2012, Comisia
a adoptat analiza anuală a creșterii[5],
marcând începutul semestrului european 2013 pentru coordonarea politicilor
economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în temeiul
Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de
alertă[6],
în care nu a identificat Letonia ca fiind unul dintre statele membre pentru
care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.
(6)       La 14 martie 2013, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice
și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul
European a subliniat că este necesar să se continue consolidarea
finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil
creșterii, să fie restabilite condițiile normale de creditare a
economiei, să se promoveze creșterea economică și
competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele
sociale ale crizei și să se modernizeze administrația
publică.
(7)       La 29 aprilie 2013, Letonia
și-a prezentat Programul de convergență pentru 2013, care
acoperă perioada 2012-2016, iar la 2 mai 2013 și-a prezentat
Programul național de reformă pentru 2013. Pentru a se ține
seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost
evaluate în același timp.
(8)       Pe baza evaluării
Programului de convergență pentru 2013, în temeiul Regulamentului
(CE) nr. 1466/97 al Consiliului, opinia Consiliului este că scenariul
macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare ale programului este
plauzibil. Se estimează că ritmul creșterii economice va
încetini, la aproximativ 4 % pe an, pe durata programului, în timp ce se
preconizează creșteri de preț moderate. Deficitul public general
a scăzut în 2012 la un nivel cu mult sub nivelul de 3 % din PIB, iar
obiectivul pe termen mediu (OTM) a fost atins în anul respectiv, cu mult mai
repede decât s-a prevăzut în programul anterior. Programul confirmă
obiectivul pe termen mediu anterior, de -0,5 %, care reflectă în mod
corespunzător obiectivele pactului. Obiectivul strategiei bugetare
prezentate în program este de a menține o poziție bugetară
structurală care se bazează pe OTM, orice abatere limitându-se la
impactul marginal al reformei sistemice a pensiilor; această reformă
presupune o creștere treptată a cotei contribuțiilor la
asigurările sociale care este direcționată către un regim
de pensii finanțat prin capitalizare și este pusă în aplicare în
2013, 2015 și 2016. Cu toate acestea, în urma evaluării globale,
având soldul structural recalculat ca referință, incluzând o
analiză a cheltuielilor fără măsurile discreționare,
se pare că soldul structural se va abate de la OTM cu 1,0 puncte
procentuale din PIB în 2013, adică cu mult mai mult decât impactul
marginal al reformei sistemice a pensiilor, și cu încă 0,2 puncte
procentuale în 2014. Se estimează că datoria publică va
rămâne cu mult sub nivelul de 60% pe întreaga perioadă a programului,
înregistrând o creștere de la 40,7 % din PIB în 2012, la 44,5 %
în 2013, pe măsură ce guvernul acumulează active pentru
rambursarea datoriilor, urmând să scadă începând din 2014, pe
măsura efectuării rambursărilor, atingând nivelul de 34,6 %
până la sfârșitul perioadei de programare. Legea privind disciplina
fiscală a fost aprobată de către Parlamentul Letoniei în
ianuarie 2013 și a intrat în vigoare în martie 2013. În cazul în care este
aplicată eficient, noua lege ar consolida în mod semnificativ cadrul bugetar
din Letonia, punând la dispoziție un mecanism eficace de limitare a
creșterii cheltuielilor în perioadele economice prielnice și servind
ca bază pentru planificarea bugetară multianuală bazată pe
norme.
(9)       Letonia a redus taxele
și impozitele pe veniturile salariale și intenționează
să ia măsuri suplimentare în acest sens în 2014 și 2015. Cu toate
acestea, sarcina fiscală pentru persoanele cu venituri reduse este în
continuare printre cele mai ridicate din UE, ceea ce indică necesitatea
unei calibrări adecvate a politicii taxelor și impozitelor pentru a
stimula ocuparea forței de muncă pentru lucrătorii slab
calificați. În plus, prin transferarea impozitării dinspre forța
de muncă spre taxele și impozitele recurente pentru bunuri și
spre taxele și impozitele pentru utilizarea resurselor naturale și a
altor resurse ar trebui să se îmbunătățească soldul
structural. Taxele și impozitele în materie de mediu sunt în continuare
relativ slab elaborate, fiind puternic dominate de taxele și impozitele pe
carburanți, în timp ce impozitarea altor surse de energie, a poluării
și a utilizării resurselor naturale se situează sub media UE.
Lărgirea ulterioară a bazei de impozitare pentru a include și
alte surse de impozitare în domeniul mediului ar contribui la îndeplinirea
obiectivelor de mediu. Guvernul și-a intensificat eforturile de combatere
a economiei informale, iar aceste eforturi ar trebui menținute.
(10)     În timp ce ajustarea
structurală în perioada de după criză a reprezentat un succes,
experiența unui ciclu pronunțat de avânt economic rapid urmat de
recesiune face necesară monitorizarea ulterioară a creșterii
creditelor și a stabilității bazei de finanțare bancare
legate de intrările de depozite străine, prin politici micro și
macroprudențiale adecvate.
(11)     Letonia a luat o serie de
măsuri pentru a combate nivelul ridicat al șomajului de lungă
durată și al șomajului în rândul tinerilor. Finanțarea
și sfera de aplicare a politicilor active în domeniul forței de
muncă au fost extinse în 2013, comparativ cu 2012, noi măsuri sunt
puse în aplicare, inclusiv stabilirea profilului șomerilor și
îmbunătățirea asistenței pentru căutarea unui loc de
muncă. Cu toate acestea, nivelul șomajului în rândul șomerilor
de lungă durată și al tinerilor este încă ridicat, gradul
de activare a șomerilor și a beneficiarilor de prestații este
redus, iar accesul la servicii sociale este nesatisfăcător.
Există preocupări legate de faptul că educația și
formarea profesională nu oferă competențe de o calitate
suficientă pentru forța de muncă și că acțiunile
de formare la locul de muncă, de bună calitate, sunt limitate. Este
necesar să se stabilească un cadru amplu de orientare
profesională și să se aplice în continuare reformele în domeniul
educației și formării profesionale, inclusiv
îmbunătățirea calității și a
accesibilității la componentele legate de formarea la locul de
muncă și de ucenicie.
(12)     O parte importantă a
populației Letoniei este expusă riscului de sărăcie sau de
excluziune socială (40 %), iar în cazul copiilor această pondere
este chiar mai ridicată (43,6 %). În ansamblu, rata persoanelor
expuse riscului de sărăcie a crescut ușor în 2012, ceea ce
sugerează că creșterea economică nu implică automat
mai puțină sărăcie, fiind deci necesare politici bine
definite. Letonia a luat unele măsuri pentru a aborda problema
sărăciei în rândul șomerilor și al copiilor. Cu toate
acestea, s-au întreprins acțiuni mai puțin directe de abordare a
problemelor din sistemul de asistență socială în special în ceea
ce privește transparența, caracterul adecvat și sfera de
aplicare a prestațiilor, precum și în ceea ce privește
măsurile insuficiente de reactivare pentru beneficiarii prestațiilor.
Lipsa spațiului fiscal a dus la acțiuni ale Letoniei de reducere a
nivelului venitului minim garantat și la eliminarea finanțării
de la bugetul de stat a prestației pe care o reprezintă venitul minim
garantat. Efectul cel mai probabil al acestor decizii va fi agravarea
sărăciei extreme și exacerbarea inegalităților
existente în ceea ce privește accesul la asistență socială
prin intermediul administrațiilor locale, reducând, în același timp,
stimulentele administrației centrale de a investi în dezvoltarea politicii
și controlul asistenței sociale. Este important să se
monitorizeze efectele acestor decizii pentru a preveni deteriorarea
situației.
(13)     Letonia a propus o
reformă ambițioasă care ar putea avea un impact pozitiv
semnificativ asupra calității sistemului de învățământ
superior. Planurile de reformă vizează revizuirea procesului de
acreditare, separarea funcțiilor academice și de conducere din cadrul
universităților, dezvoltarea unui nou model de finanțare și
consolidarea instituțiilor de învățământ superior. Cu toate
acestea, planurile sunt încă într-un stadiu incipient și trebuie
să fie puse în aplicare în mod corect pentru a garanta transpunerea în
rezultate concrete a efectelor pozitive. De asemenea, în 2013, se va
desfășura o evaluare a eficacității instituțiilor
științifice și a strategiilor de dezvoltare a acestora.
Această evaluare importantă ar trebui să contribuie la reforma
și finanțarea viitoare a instituțiilor științifice, în
sprijinul unei activități de inovare consolidate în Letonia.
(14)     Letonia a prezentat
măsurile de politică care vizează economiile de energie pentru
principalele sectoare ale economiei. Se estimează că în
următorii ani, peste 70 % din economiile de energie vor fi generate
în sectorul construcțiilor. Cu toate acestea, punerea în aplicare a
proiectelor de izolare a locuințelor a fost lentă, iar numărul
proiectelor finalizate este în continuare scăzut în raport cu numărul
imobilelor, înregistrându-se mari pierderi de energie. Potențialul de
randament energetic în acest domeniu este semnificativ, deoarece intensitatea
energetică a gospodăriilor letone a fost cea mai ridicată din UE
în 2010. În 2012, Letonia a înregistrat progrese în ceea ce privește
deschiderea pieței energiei electrice către concurență
și participarea la piețele regionale. Contractarea directă cu
furnizorii de energie electrică este pe deplin pusă în aplicare în
sectorul întreprinderilor și a fost introdusă pe bază
voluntară pentru gospodării. Letonia se pregătește să
adere la platforma de tranzacționare Nord Pool Spot, în iunie 2013. Cu
toate acestea, nu s-au înregistrat progrese în deschiderea pieței gazelor
naturale și se menține dependența de o singură sursă.
Autoritățile desfășoară, de asemenea, negocieri
dificile cu privire la regimul de proprietate și de gestionare a unei
instalații de depozitare a gazului, care este de mare importanță
pentru buna funcționare a pieței regionale a gazelor naturale.
(15)     Sistemul judiciar leton este
caracterizat de ineficiențe în domeniul justiției civile. Sistemul
combină mai mulți factori nefavorabili, cum ar fi proceduri
îndelungate pentru soluționarea cauzelor civile și comerciale în
primă instanță și rate scăzute de arhivare, ceea ce
duce la o serie de cauze pendinte. Termenele de judecată sunt deosebit de
îndelungate pentru procedurile de insolvență. De asemenea, multe
cauze nu sunt soluționate în primă instanță, ceea ce
generează întârzieri la toate nivelurile, până la Curtea
Supremă. Recent, au fost luate măsuri pozitive de
îmbunătățire a eficienței și a calității
sistemului, însă este prematur să se evalueze impactul acestora. Este
deosebit de important să se acorde suficientă atenție politicilor
de gestionare a resurselor umane în cadrul sistemului judiciar. Implicarea mai
fermă a Consiliului Judiciar, regândirea rolului funcțiilor de
conducere în cadrul sistemului judiciar și mai multe cursuri de formare a
judecătorilor ar putea contribui la o calitate mai ridicată a sistemului
judiciar. Modificările aduse legii privind insolvența au fost propuse
la sfârșitul anului 2012. Cu toate acestea, domeniul de aplicare a
modificărilor este limitat și nu abordează deficiențele
legii în mod cuprinzător. De exemplu, au fost identificate probleme în
ceea ce privește aplicarea practică a legii, în special în ceea ce
privește rolul practicienilor din domeniul insolvenței,
responsabilitățile acestora cu privire la judecători și
lichidarea efectivă a activelor, precum și aspecte cu privire la
insolvența persoanelor fizice, care trebuie să fie, de asemenea,
abordate.
(16)     În contextul
semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a
politicii economice a Letoniei și a evaluat Programul de
convergență și Programul național de reformă. Comisia
a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară
și socioeconomică sustenabilă în Letonia, ci și de
conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere
necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a
Uniunii Europene prin oferirea contribuției UE la deciziile naționale
viitoare. Recomandările sale emise în cadrul semestrului european se
reflectă în recomandările de la punctele 1-6 de mai jos.
(17)     În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat Programul de convergență al
Letoniei, iar avizul său[7]
se regăsește în special în recomandarea de la punctul 1 de mai jos,
RECOMANDĂ ca, în perioada 2013-2014,
Letonia să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să consolideze strategia
bugetară pentru a asigura că abaterea de la OTM reflectă doar
impactul marginal al reformei sistemice a pensiilor. În cadrul acestei
strategii, să reducă impozitarea lucrătorilor cu salarii mici
prin transferarea impozitelor către domenii precum accizele, impozitele
și taxele recurente pe bunuri și/sau impozitele și taxele de
mediu. Să mențină eforturile de îmbunătățire a
respectării normelor fiscale și de combatere a economiei subterane.
Să continue consolidarea cadrului bugetar prin punerea în aplicare
eficientă a legii privind disciplina fiscală și a planificării
bugetare multianuale.
2.           Să abordeze șomajul
de lungă durată și șomajul în rândul tinerilor prin
creșterea sferei de aplicare și a eficienței politicilor active
în domeniul pieței forței de muncă și a serviciilor sociale
specifice. Să îmbunătățească capacitatea de
inserție profesională a tinerilor, de exemplu prin stabilirea unei
„garanții pentru tineret”, să stabilească orientări
profesionale ample, să pună în aplicare reformele în domeniul educației
și formării profesionale, precum și să amelioreze calitatea
și accesul la stagii de ucenicie.
3.           Să abordeze ratele
ridicate ale sărăciei prin reformarea asistenței sociale pentru
o mai bună acoperire, prin îmbunătățirea caracterului
adecvat al prestațiilor și prin consolidarea măsurilor de activare
pentru beneficiarii prestațiilor. Să consolideze mecanismele de
punere în aplicare pentru reducerea efectivă a sărăciei în
rândul copiilor.
4.           Să pună în aplicare
reformele planificate în învățământul superior privind, în
special, instituirea unui model de finanțare pe criterii de calitate,
reforma sistemului de acreditare, consolidarea instituțiilor și
promovarea internaționalizării. Să ia măsuri suplimentare
pentru a moderniza instituțiile de cercetare, pe baza evaluării
independente în curs.
5.           Să continue
îmbunătățirea eficienței energetice, în special a
clădirilor rezidențiale și a rețelelor de termoficare,
să ofere stimulente pentru reducerea costurilor energetice și să
transfere consumul către produse eficiente din punct de vedere energetic.
Să îmbunătățească conectivitatea la rețelele
energetice ale UE și să ia măsuri de liberalizare a pieței
gazelor naturale, inclusiv prezentarea de norme clare privind accesul
terților la capacitățile de depozitare.
6.           Să finalizeze reformele
în curs pentru a îmbunătăți eficiența și calitatea
sistemului judiciar și să reducă numărul de cauze
nesoluționate și durata procedurilor, inclusiv în materie de
insolvență. Să instituie o politică cuprinzătoare în
materie de resurse umane și să ia măsuri de punere în aplicare a
legislației în materie de mediere și să raționalizeze
sistemul de instanțe de arbitraj.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               COM (2013) 364 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 și P7_TA(2013)0053.
[4]               Decizia 2013/208/UE a Consiliului din 22 aprilie 2013.
[5]               COM (2012) 750 final.
[6]               COM (2012) 751 final.
[7]               Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din
Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 15 noiembrie 2013 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Latvijas Banka (BCE/2013/42)

text:
               22.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 342/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 15 noiembrie 2013
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Latvijas Banka
   (BCE/2013/42)
   2013/C 342/01
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               În conformitate cu articolul 1 din Decizia 2013/387/UE a Consiliului (1), Letonia îndeplinește condițiile necesare pentru adoptarea monedei euro, iar derogarea de care beneficiază Letonia, menționată la articolul 4 din Actul de aderare din 2003 (2), se abrogă de la 1 ianuarie 2014.

               (3)

               În conformitate cu articolul 43 din Legea privind Latvijas Banka, de la 1 ianuarie 2014 auditul situațiilor financiare anuale ale Latvijas Banka este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliu.

               (4)

               Auditorii externi recomandați în prezenta recomandare sunt auditorii actuali ai Latvijas Banka, care au fost desemnați pentru exercițiile financiare 2012-2014,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă desemnarea SIA Ernst & Young Baltic drept auditor extern al Latvijas Banka pentru exercițiul financiar 2014.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 15 noiembrie 2013.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  Decizia 2013/387/UE a Consiliului din 9 iulie 2013 privind adoptarea de către Letonia a monedei euro la 1 ianuarie 2014 (JO L 195, 18.7.2013, p. 24).

      (2)  JO L 236, 23.9.2003, p. 33.


title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind numirea unui membru în cadrul Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene

text:
               21.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/4

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind numirea unui membru în cadrul Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene
   2012/C 215/05
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 283 alineatul (2),
   având în vedere Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 11.2,
   RECOMANDĂ CONSILIULUI EUROPEAN:
   Să îl numească pe dl Yves MERSCH în calitate de membru al Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene pentru un mandat de opt ani.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY


title: Recomandarea Comisiei din 27 octombrie 2011 privind inițiativa de programare în comun Dificultățile privind apa pentru o lume în schimbare

text:
               29.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 317/1

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 27 octombrie 2011
   privind inițiativa de programare în comun „Dificultățile privind apa pentru o lume în schimbare”
   2011/C 317/01
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 181,
   întrucât:

               (1)

               Disponibilitatea apei în cantități suficiente și la o calitate adecvată reprezintă o prioritate majoră și o provocare societală paneuropeană, chiar mondială.

               (2)

               Ca parte a strategiei Europa 2020, inițiativa emblematică prezentată în Comunicarea Comisiei din 26 ianuarie 2011„O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor – inițiativă emblematică a Strategiei Europa 2020” (1) reamintește importanța apei în calitate de resursă naturală esențială care stă la baza economiei europene și mondiale și de care depinde calitatea vieții cetățenilor. În plus, inițiativa emblematică prezentată în Comunicarea Comisiei din 6 octombrie 2010„O Uniune a inovării – inițiativă emblematică a Strategiei Europa 2020” (2) recunoaște faptul că apa reprezintă o dificultate societală tot mai mare și un domeniu de inovare prioritar pentru a permite Uniunii să își îndeplinească obiectivele privind politica în domeniul apei, asigurând în același timp o stare ecologică, chimică și cantitativă bună a apelor, o utilizare sustenabilă a apei și reducându-și consumul de apă, ameliorând securitatea resurselor de apă și promovând rolul de lider la nivel mondial al sectorului european al apei.

               (3)

               Se așteaptă ca decalajul dintre cererea și oferta de apă să crească semnificativ în următorii 20 de ani. Echilibrarea acestei dificile ecuații a cererii și ofertei de apă, stabilirea priorităților pentru a gestiona solicitarea excesivă sau insuficiența resurselor de apă și susținerea pe termen lung a ecosistemelor noastre acvatice necesită acțiuni concertate și o bază științifică și tehnică solidă, combinate cu o analiză cuprinzătoare a condițiilor locale geografice, politice, socioeconomice și culturale. În acest scop, Comisia Europeană elaborează în prezent un plan de salvgardare a apelor Europei pentru 2012, care va stabili măsuri de asigurare a unei calități bune a apei, în cantități suficiente, pentru toate utilizările legitime din UE.

               (4)

               Există riscul ca o proporție semnificativă din apele dulci din Europa să nu îndeplinească până în 2015 obiectivul „stării ecologice bune”, stabilit prin Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (3). Cauza acestui risc este reprezentată de o serie de factori determinanți și de presiune, după cum s-a subliniat în raportul AEM din 2010 privind starea mediului. Poluarea apei continuă să dea naștere la preocupări privind sănătatea publică, în special în ceea ce privește expunerea la contaminanți, efectele amestecurilor chimice prezente în anumite ape din Europa și riscurile posibile de contaminare microbiologică.

               (5)

               Se preconizează ca impactul schimbărilor climatice asupra ecosistemelor acvatice din Europa să continue, ceea ce va conduce la deficite de apă mai frecvente, la secete mai frecvente și mai grave, în special în țările mediteraneene, precum și la creșterea pericolului de inundații în mare parte din Europa.

               (6)

               Agricultura intensivă, menită să producă cantități mai mari de hrană și biomasă, ar putea conduce la creșterea cererii de apă dulce pentru irigații, solicitând și mai mult rezervele de apă. Trebuie identificate și elaborate rapid soluții în materie de apă, pentru a crește eficiența irigațiilor, a reduce consumul de apă și a gestiona și prezerva într-o manieră durabilă acviferele.

               (7)

               Creșterea urbanizării și expansiunea mediului construit, inclusiv a infrastructurilor energetice și de navigație, generează modificări hidromorfologice care au impact asupra corpurilor de apă de suprafață și subterane, asupra habitatelor și asupra altor aspecte ale biodiversității. Ar fi extrem de utile abordări mai bine integrate ale planificării. Acestea trebuie să se bazeze pe sisteme de monitorizare fiabile și pe o evaluare mai globală a relațiilor cauză-efect dintre modificarea utilizării terenurilor și ecosistemele acvatice.

               (8)

               Infrastructurile acvatice din Europa devin tot mai vulnerabile la disfuncționalități, din cauza îmbătrânirii, a deteriorărilor în urma excavațiilor, a întreținerii insuficiente sau a suprasolicitării. Se raportează că scurgerile de apă din sistemele de alimentare în anumite zone din Europa sunt substanțiale, pierderile la nivelul sistemelor de transport variind între 5 și 40 %.

               (9)

               Sectorul european al apei are o importanță economică ridicată, cu o rată medie a creșterii de 5 % și o cifră de afaceri de circa 80 de miliarde EUR pe an, ceea ce reprezintă aproximativ o treime din piața mondială a apei. O mai mare cooperare strategică în materie de cercetare și inovare în domeniul apei în Europa poate duce la descoperiri științifice și tehnologice importante, care ar putea să stimuleze competitivitatea europeană pe piețele internaționale și să contribuie la tranziția către o economie mai eficientă din punctul de vedere al consumului de apă în Europa, îndeplinindu-se astfel obiectivele redefinite ale strategiei UE 2020, și anume o economie mai inteligentă, mai durabilă și mai favorabilă incluziunii.

               (10)

               Este esențială consolidarea bazei de cunoștințe științifice și tehnologice din Europa în vederea abordării dimensiunilor sociale, economice și de mediu ale dificultăților privind apa.

               (11)

               În pofida faptului că în întreaga Europă se desfășoară lucrări de cercetare de o calitate excelentă, tabloul cercetărilor europene în domeniul apei de la ora actuală pare să fie destul de complex și excesiv de fragmentat. Multe rețele și organizații de cercetare de la nivel european, național și regional își definesc programele strategice de cercetare în domeniul apei în relativă izolare, ceea ce conduce la activități de cercetare care se suprapun, se concurează și adeseori nu ating o masă critică.

               (12)

               Dat fiind faptul că cea mai mare parte din teritoriul european este acoperită de bazine hidrologice transfrontaliere, este nevoie de colaborare între state pentru a putea atinge masa critică necesară în materie de cunoștințe de specialitate, activități și capacitate instituțională, pentru a promova o utilizare mai eficace a potențialului european de cercetare și pentru a încuraja apariția unor soluții transfrontaliere compatibile.

               (13)

               Programarea în comun a cercetărilor referitoare la „Dificultățile privind apa pentru o lume în schimbare” ar contribui la coordonarea cercetărilor în materie și la punerea la punct a unui spațiu european de cercetare privind apele dulci complet funcțional, consolidând poziția de lider a Europei și competitivitatea activității de cercetare europene în acest domeniu și sprijinind în același timp îndeplinirea obiectivelor politicii Uniunii în domeniul apei.

               (14)

               La reuniunea din 26 mai 2010 (4), Consiliul „Competitivitate” a recunoscut inițiativa „Dificultățile privind apa pentru o lume în schimbare” ca fiind unul dintre domeniile în care programarea în comun ar oferi o valoare adăugată substanțială pentru a reduce fragmentarea activităților statelor membre în domeniul cercetării. În consecință, Consiliul a adoptat concluzii în care se recunoaște necesitatea de a lansa o inițiativă de programare în comun în domeniul apelor dulci, Comisia fiind invitată să contribuie la pregătirea acesteia. Consiliul a reafirmat, de asemenea, ideea că programarea în comun este un proces condus de statele membre, Comisia având rolul de a facilita acest proces.

               (15)

               Cercetările din domeniul apei reprezintă un element-cheie al Programului-cadru pentru cercetare al Uniunii Europene, care are un rol strategic de maximă importanță pentru sprijinirea procesului de elaborare a politicilor, ținând cont de dimensiunea globală a dificultăților privind apa. Activitățile din cadrul acestei inițiative de programare în comun trebuie să fie coordonate îndeaproape cu cel de Al 7-lea program-cadru al Uniunii Europene și cu viitoarele programe ale Uniunii Europene din acest domeniu, în particular cu Programul-cadru pentru cercetare și inovare (2014-2020) – Horizon 2020.

               (16)

               Analiza activităților naționale de cercetare prezentate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei confirmă existența unei nevoi de ameliorare a coordonării pentru a crește eficacitatea și impactul cercetării, precum și pentru a evita suprapunerile, prin elaborarea unei agende comune strategice de cercetare.

               (17)

               Statele membre vor avea obligația să raporteze regulat Comisiei cu privire la progresele înregistrate în cadrul acestei inițiative de programare în comun, permițând astfel Comisiei să prezinte rapoarte Parlamentului European și Consiliului privind progresele înregistrate de toate inițiativele de programare în comun,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Statele membre sunt încurajate să elaboreze o viziune comună privind modul în care cooperarea și coordonarea în domeniul cercetării la nivelul Uniunii poate ajuta la soluționarea dificultăților legate de obținerea unor rețele de apă durabile pentru o economie durabilă în Europa și în exteriorul acesteia, precum și de modul în care se poate beneficia de oportunitățile oferite de o astfel de viziune comună.

               2.

               Statele membre sunt încurajate să pună la punct o agendă strategică comună de cercetare operațională, care să identifice și să stabilească nevoi și obiective de cercetare pe termen mediu și lung în domeniul apelor dulci. Aceasta ar trebui să includă un plan de punere în aplicare care să stabilească prioritățile și termenele și să precizeze acțiunile, instrumentele și resursele necesare pentru punerea sa în practică.

               3.

               Statele membre sunt încurajate să includă următoarele acțiuni în agenda strategică de cercetare și în planul de punere în aplicare:

                           (a)

                           identificarea și schimbul de informații cu privire la programele și activitățile de cercetare relevante la nivel național, precum și cu privire la programele de cercetare coordonate de Uniune;

                           (b)

                           consolidarea capacităților comune de analiză prospectivă și de evaluare tehnologică;

                           (c)

                           efectuarea unui schimb de informații, resurse, bune practici, metodologii și orientări;

                           (d)

                           identificarea domeniilor și a activităților de cercetare sau de testare-pilot care ar putea beneficia de pe urma coordonării, a apelurilor comune de propuneri sau a utilizării în comun a resurselor (inclusiv a resurselor financiare);

                           (e)

                           definirea modalităților de desfășurare în comun a cercetării în domeniile menționate la litera (d);

                           (f)

                           asigurarea coordonării și a dezvoltării de sinergii cu sistemele de cercetare și de inovare existente în Uniune, de exemplu programul-cadru, precum și cu alte inițiative de programare în comun, în special cu inițiativele de programare în comun „Conectarea cunoștințelor în materie de climă pentru Europa”, „Europa urbană – schimbări urbane la nivel global, soluții comune la nivel european” și „Mări și oceane productive și sănătoase”;

                           (g)

                           acolo unde este oportun, punerea în comun a infrastructurilor de cercetare existente sau crearea unora noi, cum ar fi bazele de date coordonate, sau elaborarea de modele pentru studierea proceselor legate de domeniul apei;

                           (h)

                           încurajarea unei colaborări mai bune între sectorul public și cel privat, alături de inovarea deschisă între diferite activități de cercetare și sectoare comerciale legate de domeniul apei;

                           (i)

                           exportul și publicarea cunoștințelor, a inovației și a abordărilor metodologice interdisciplinare, în special în ceea ce privește rezultatele relevante pentru politică;

                           (j)

                           furnizarea de informații științifice și tehnologice adecvate factorilor de decizie de la nivel național și de la nivelul Uniunii;

                           (k)

                           crearea de rețele între centrele dedicate cercetării în domeniul apei.

               4.

               Statele membre sunt încurajate să mențină o structură comună eficientă de gestionare în materie de cercetare în domeniul apei, cu mandatul de a stabili condiții, reguli și proceduri comune de cooperare și coordonare și de a monitoriza punerea în practică a agendei strategice de cercetare.

               5.

               Statele membre sunt încurajate să aplice în comun agenda strategică de cercetare prin intermediul programelor naționale de cercetare, în conformitate cu orientările privind condițiile-cadru pentru programarea în comun elaborate de Grupul la nivel înalt pentru programarea în comun din cadrul Consiliului.

               6.

               Statele membre sunt încurajate să coopereze cu Comisia în vederea studierii unor posibile inițiative ale acesteia destinate să asiste statele membre la elaborarea și implementarea agendei strategice de cercetare și în vederea coordonării programului comun cu alte inițiative ale Uniunii în acest domeniu.

               7.

               Statele membre sunt încurajate să păstreze o legătură strânsă cu Forumul strategic pentru cooperare științifică și tehnologică internațională (Strategic Forum for International Science and Technology Cooperation – SFIC) la elaborarea și implementarea unei posibile dimensiuni internaționale a agendei strategice de cercetare și să asigure coerența cu inițiativele SFIC împreună și în raport cu țări din afara UE.

               8.

               Statele membre sunt încurajate să raporteze periodic Comisiei, prin rapoarte intermediare anuale, progresul înregistrat în privința acestei inițiative de programare în comun.

      Adoptată la Bruxelles, 27 octombrie 2011.

            Pentru Comisie

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            Membru al Comisiei

      (1)  COM(2011) 21 final.

      (2)  COM(2010) 546 final.

      (3)  JO L 327, 22.12.2000, p. 1.

      (4)  Concluziile Consiliului 10246/10, http://register.consilium.europa.eu/pdf/ro/10/st10/st10246.ro10.pdf


title: Recomandarea Consiliului din 21 februarie 2017 privind descărcarea de gestiune care urmează să fie acordată Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (al nouălea FED) pentru exercițiul financiar 2015

text:
               23.2.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/2

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 21 februarie 2017
   privind descărcarea de gestiune care urmează să fie acordată Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (al nouălea FED) pentru exercițiul financiar 2015
   (2017/C 58/02)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibelor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (1), modificat prin acordul semnat la Luxemburg la 25 iunie 2005 (2),
   având în vedere Acordul intern dintre reprezentații guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului privind finanțarea și gestionarea ajutoarelor comunitare în cadrul Protocolului financiar la Acordul de parteneriat între statele din Africa, zona Caraibelor și Pacific și Comunitatea Europeană și statele sale membre, semnat la Cotonou (Benin) la 23 iunie 2000, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul CE (3) (denumit în continuare „acordul intern”), care instituie, printre altele, cel de al nouălea Fond european de dezvoltare (al nouălea FED), în special articolul 32 alineatul (3),
   având în vedere Regulamentul financiar din 27 martie 2003 aplicabil celui de al nouălea Fond european de dezvoltare (4), în special articolele 96-103,
   după consultarea contului de venituri și cheltuieli și a bilanțului referitoare la operațiunile celui de al nouălea FED astfel cum se prezintă la 31 decembrie 2015, precum și a Raportului anual al Curții de Conturi referitor la activitățile finanțate de al optulea, al nouălea, al zecelea și al unsprezecelea Fond european de dezvoltare (FED) privind exercițiul financiar 2015, însoțit de răspunsurile Comisiei (5) conținute în raportul anual menționat,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 32 alineatul (3) din acordul intern, descărcarea de gestiune financiară a celui de al nouălea FED este acordă Comisiei de către Parlamentul European la recomandarea Consiliului.

               (2)

               Executarea în ansamblu de către Comisie a operațiunilor celui de al nouălea FED în decursul exercițiului financiar 2015 a fost satisfăcătoare,

         RECOMANDĂ Parlamentului European să acorde Comisiei descărcarea de gestiune cu privire la executarea operațiunilor celui de al nouălea FED pentru exercițiul financiar 2015.

      Adoptată la Bruxelles, 21 februarie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. SCICLUNA

      (1)  JO L 317, 15.12.2000, p. 3.

      (2)  JO L 209, 11.8.2005, p. 27.

      (3)  JO L 317, 15.12.2000, p. 355.

      (4)  JO L 83, 1.4.2003, p. 1.

      (5)  JO C 375, 13.10.2016, p. 287.