               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a deschiderii negocierilor în numele Uniunii Europene pentru încheierea unui acord  internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, precum și pentru negocierile privind amendamentele complementare la Regulamentul sanitar internațional (2005)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL RECOMANDĂRII

               •Motivele și obiectivele recomandării

                  Cooperarea multilaterală este esențială pentru combaterea pandemiilor care, prin definiție, nu cunosc frontiere și necesită acțiuni colective. Pandemia de COVID-19 a scos însă în evidență vulnerabilitățile persistente ale sistemului internațional de sănătate și ale cooperării la nivel mondial.

                  Înainte de pandemia de COVID-19, revizuirile și evaluările efectuate în urma sindromului respirator acut sever (SARS-CoV), a pandemiilor de gripă H1N1 și a epidemiei de Ebola din Africa de Vest au evidențiat deja deficiențele capacității globale de pregătire și răspuns la aceste epidemii și s-au făcut numeroase recomandări specifice pentru a remedia aceste deficiențe. Într-o anumită măsură, aceste recomandări au avut ca rezultat îmbunătățiri importante, cum ar fi reexaminarea în 2005 a Regulamentului sanitar internațional (RSI) și instituirea în 2016, după epidemia de Ebola, a Programului pentru situații de urgență sanitară al Organizației Mondiale a Sănătății (OMS) și a Comitetului consultativ independent de supraveghere pentru Programul OMS pentru situații de urgență sanitară (IOAC).

                  Având în vedere provocările enorme generate de pandemia de COVID-19, a devenit evidentă nevoia de a fi mai bine pregătiți la nivel mondial pentru a anticipa, a preveni, a depista, a evalua și a răspunde în mod eficace la pandemii. În baza mandatului său, OMS joacă un rol central în acest proces în calitate de autoritate cu rol decizional și de coordonare pentru abordarea provocărilor globale în materie de sănătate, inclusiv în ceea ce privește pregătirea pentru epidemii, precum și prevenirea și depistarea acestora și răspunsul la acestea.

                  În ultimele luni, mai multe comitete și grupuri independente de reexaminare
                     1
                   au subliniat necesitatea urgentă a unui regim internațional mai puternic pentru a face față pandemiilor, precum și a consolidării independenței, autorității și finanțării OMS. Această conjunctură generează un impuls unic pentru consolidarea securității sanitare la nivel mondial având în vedere lecțiile învățate în urma pandemiei de COVID-19.

                  De la începutul pandemiei de COVID-19, Uniunea Europeană a avut o contribuție majoră la răspunsul mondial la pandemie. Uniunea a fost o forță motrice în sprijinirea rolului de lider al OMS și în promovarea procesului de reformă al OMS. Rolul Uniunii în consolidarea OMS a fost reflectat în mai multe documente, inclusiv în concluziile Consiliului
                     2
                   din noiembrie 2020 și într-o declarație
                     3
                   a membrilor Consiliului European din februarie 2021.

                  În acest sens, Uniunea și statele sale membre, pentru al doilea an consecutiv, au lansat o rezoluție în cadrul celei de a 74-a sesiuni a Adunării Mondiale a Sănătății din mai 2021 pentru a consolida pregătirea și răspunsul OMS în caz de urgențe sanitare. Ea a dus la înființarea unui grup de lucru a statelor membre ale OMS privind consolidarea pregătirii și răspunsului OMS (denumit în continuare „Grup de lucru al statelor membre ale OMS”) pentru a analiza constatările și recomandările comitetelor și grupurilor independente de reexaminare și pentru a prezenta un raport Adunării Mondiale a Sănătății în mai 2022.

                  În perioada premergătoare celei de a 74-a sesiuni a Adunării Mondiale a Sănătății, Uniunea și un grup numeros de țări din toate regiunile OMS au promovat, de asemenea, stabilirea unui proces în vederea adoptării unui tratat internațional privind pregătirea și răspunsul în caz de pandemie. În martie 2021, 25 de șefi de stat și de guvern din întreaga lume s-au alăturat președintelui Consiliului European, Charles Michel, și directorului general al Organizației Mondiale a Sănătății, Dr. Tedros Adhanom Ghebreyesus, într-un articol de opinie care face apel la adoptarea unui tratat internațional privind pandemiile, pe baza lecțiilor învățate în timpul pandemiei de COVID-19
                     4
                  .

                  La 20 mai 2021, Consiliul a adoptat poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul celei de a 74-a sesiuni a Adunării Mondiale a Sănătății
                     5
                  . Decizia stabilește în mod clar sprijinul Uniunii în vederea stabilirii unui proces al OMS vizând o nouă Convenție-cadru privind pregătirea și răspunsul în caz de pandemie. De asemenea, ea a indicat faptul că Uniunii trebuie să i se permită participarea la procesul de negociere, în vederea posibilei aderări a Uniunii la un astfel de tratat. Angajamentul Uniunii de a depune eforturi în vederea adoptării unui tratat internațional privind pandemiile în cadrul OMS s-a reflectat, de asemenea, în declarația membrilor Consiliului European din februarie 2021 și în concluziile Consiliului European din iunie 2021
                     6
                  .

                  La 21 mai 2021, Comisia Europeană și Italia, care a asigurat președinția G20, au coprezidat Summitul mondial în domeniul sănătății unde liderii G20 și ai altor state, în prezența șefilor organizațiilor internaționale și regionale, au adoptat „Declarația de la Roma”
                     7
                  . Principiile stabilite în declarația menționată oferă orientări comune pentru prevenirea și pregătirea pentru a face față viitoarelor pandemii și sunt deosebit de relevante în vederea discuțiilor referitoare la un tratat internațional privind pandemiile.

                  În cadrul Adunării Mondiale a Sănătății din mai 2021, Uniunea împreună cu Grupul de prieteni (cosemnatarii articolului de opinie) au colaborat pentru stabilirea unui mandat de negociere în vederea adoptării unui tratat internațional privind pandemiile. Acest mandat nu a putut fi realizat din cauza lipsei consensului. În consecință, Adunarea Mondială a Sănătății a adoptat o decizie prin care solicită Grupului de lucru al statelor membre ale OMS să ia în considerare beneficiile potențiale ale elaborării unei convenții a OMS, unui acord al OMS sau a unui alt instrument internațional al OMS privind pregătirea și răspunsul în caz de pandemie. De asemenea, s-a decis convocarea unei sesiuni speciale a Adunării Mondiale a Sănătății în perioada 29 noiembrie - 1 decembrie 2021 dedicată acestei chestiuni și în vederea demarării procesului formal de negociere imediat după această sesiune.

                  Grupul de lucru al statelor membre ale OMS a organizat cinci reuniuni în perioada iulie-noiembrie 2021, precum și mai multe reuniuni intersesionale.

                  În cadrul discuțiilor, numărul țărilor care s-au pronunțat în favoarea unui tratat internațional a crescut. Pe baza discuțiilor din cadrul Grupului de lucru al statelor membre ale OMS și astfel cum se menționează în raportul său adoptat la 15 noiembrie
                     8
                  , au fost identificate o serie de beneficii potențiale ale unui nou instrument de consolidare a pregătirii și răspunsului în caz de pandemie, inclusiv:

               (a)promovarea angajamentului politic la nivel înalt și o abordare guvernamentală integratoare și la nivelul întregii societăți, care ar putea consolida coerența și mobilizarea intersectorială;

               (b)oferirea posibilității de a îmbunătăți, actualiza și consolida rolul decizional și de coordonare al OMS, precum și funcția acesteia de a acționa în calitate de autoritate de conducere și de coordonare în domeniul sănătății la nivel internațional;

               (c)crearea unui sprijin din partea membrilor pentru noul instrument și pentru obiectivele sale în ceea ce privește pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea;

               (d)stimularea încrederii statelor părți în angajamente reciproce la nivel înalt în ceea ce privește pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea;

               (e)consolidarea tuturor principiilor enunțate în Constituția OMS (preambul), inclusiv a principiului nediscriminării și a dreptului de a beneficia de cel mai înalt standard de sănătate posibil;

               (f)abordarea accesului echitabil la contramăsuri cum ar fi vaccinurile, mijloacele terapeutice și diagnostice; un nou acord ar fi cel mai adecvat proces la nivel mondial pentru a analiza și a conveni asupra modalităților de îmbunătățire în viitor a echității, iar el ar putea fi realizat prin includerea unui cadru de măsuri concrete și mecanisme pe termen lung pentru dezvoltarea, fabricarea și extinderea producției de contramăsuri noi, precum și prin îmbunătățirea accesului echitabil la contramăsurile existente, inclusiv prin creșterea producției locale și consolidarea sistemelor de reglementare;

               (g)schimbul de date, probe, tehnologii și beneficii; acesta ar trebui inclus într-un cadru multilateral pentru schimbul de date privind supravegherea și monitorizarea, de date genetice și referitoare la agenții patogeni, însoțit de un acord cu privire la modul în care ar trebui partajate beneficiile rezultate; trebuie incluse mecanisme de facilitare a cercetării și a schimbului rapid de tehnologie pentru a intensifica producția și distribuția regională de contramăsuri, ținând seama de discuțiile și negocierile aflate în curs de desfășurare la nivelul altor foruri;

               (h)reducerea riscurilor pe care le prezintă bolile emergente de origine zoonotică în viitor și consolidarea abordării „O singură sănătate” (One Health), inclusiv elemente țintite care vizează în mod specific reducerea riscurilor pe care le prezintă bolile zoonotice în viitor, consolidarea platformelor și a supravegherii existente, extinderea parteneriatelor multisectoriale (sectorul sănătății umane, animale și a mediului) și promovarea unor contramăsuri specifice în conformitate cu abordarea „O singură sănătate”; precum și

               (i)consolidarea serviciilor de asistență medicală și a rezilienței acestora, prin consolidarea serviciilor de asistență medicală primară, a lucrătorilor din domeniul asistenței medicale și  realizarea acoperirii universale cu servicii de sănătate.

                  De asemenea, un număr considerabil de state membre și-au exprimat sprijinul pentru consolidarea RSI, inclusiv prin punerea în aplicare, asigurarea conformității și eventuale amendamente țintite fără a redeschide întregul instrument pentru negocieri.

                  Pe această bază, Grupul de lucru al statelor membre ale OMS a concluzionat în raportul său din cadrul sesiunii speciale a Adunării Mondiale a Sănătății că „viitoarele măsuri trebuie să includă un proces sau procese pentru: i) dezvoltarea unei convenții, a unui acord sau a unui alt instrument internațional în cadrul OMS privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, și ii) consolidarea RSI (2005), inclusiv punere în aplicare, sprijin privind asigurarea conformității pentru capacitățile de bază ale RSI și eventuale amendamente țintite la RSI”. Astfel, procesul de negociere ar include atât negocierea unui acord obligatoriu din punct de vedere juridic privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, precum și un set de amendamente complementare la RSI.

                  Prin urmare, prezenta recomandare este adresată Consiliului în legătură cu sesiunea specială a Adunării Mondiale a Sănătății din 29 noiembrie - 1 decembrie 2021.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

                  Recomandarea propusă este în conformitate cu cadrul juridic existent al Uniunii privind amenințările transfrontaliere grave pentru sănătate, astfel cum este prevăzut în prezent în Decizia nr. 1082/2013/UE
                     9
                  .

                  În plus, ca urmare a pandemiei de COVID-19, Uniunea a instituit un set de măsuri și coordonare pentru a sprijini statele membre ale Uniunii în combaterea pandemiei și pentru a consolida reziliența sistemelor lor de sănătate. Recomandarea propusă este în conformitate cu următoarele măsuri luate la nivelul Uniunii și vizează completarea acestora prin instituirea unui cadru internațional solid pentru situațiile transfrontaliere care amenință să se transforme în pandemii:

               ·În iunie 2020, Comisia a prezentat o strategie comună a UE privind vaccinurile
                  10
               , care permite sprijinirea și accelerarea dezvoltării și producției la scară largă. Această abordare a asigurat accesul la vaccinurile împotriva COVID-19 pentru toate statele membre ale Uniunii, precum și exporturile către peste o sută cincizeci de țări din întreaga lume.

               ·La 11 noiembrie 2020, Comisia a pus bazele unei uniuni europene a sănătății prin adoptarea unei propuneri de regulament privind amenințările transfrontaliere grave pentru sănătate, a unei propuneri de extindere a mandatului Agenției Europene pentru Medicamente și a unei propuneri de extindere a mandatului Centrului European de Prevenire și Control al Bolilor
                  11
               . Pe baza lecțiilor învățate în urma crizei actuale, aceste propuneri vizează consolidarea rezilienței Uniunii în fața amenințărilor la adresa sănătății și asigurarea unei pregătiri și a unui răspuns mai adecvate în cursul crizei sanitare actuale și a celor din viitor.

               ·Adoptată la 25 noiembrie 2020, Strategia farmaceutică pentru Europa
                  12
                se bazează, de asemenea, pe punctele slabe expuse de pandemia de COVID-19 și prezintă acțiuni adecvate pentru adaptarea sistemului farmaceutic al UE în anii următori. Scopul ei este de a crea un cadru de reglementare adaptat exigențelor viitorului pentru a sprijini industria în promovarea cercetării și a tehnologiilor accesibile pacienților în vederea satisfacerii nevoilor lor terapeutice, abordând, în același timp, problema disfuncționalităților pieței.

               ·La 6 mai 2021, Comisia a adoptat o strategie a Uniunii pentru dezvoltarea și disponibilitatea mijloacelor terapeutice împotriva COVID-19
                  13
               , care completează strategia UE privind vaccinurile. Strategia Uniunii pentru dezvoltarea și disponibilitatea mijloacelor terapeutice împotriva COVID-19 acoperă întregul ciclu de viață al medicamentelor, de la cercetare, dezvoltare și producție la achiziții și distribuire. Ea include acțiuni și obiective clare, inclusiv autorizarea a cel puțin trei mijloace terapeutice noi până la sfârșitul anului 2021.

               ·La 16 septembrie 2021, Comisia a lansat noua Autoritate pentru Pregătire și Răspuns în caz de Urgență Sanitară
                  14
                pentru a consolida capacitatea Europei de a preveni, depista și răspunde rapid la urgențele sanitare transfrontaliere, asigurând dezvoltarea, producția, achiziționarea și distribuirea echitabilă a unor contramăsuri medicale esențiale.

               În plus, recomandarea propusă este în conformitate cu următoarele obiective generale ale programului „UE pentru sănătate”, noul program de acțiune a Uniunii în domeniul sănătății pentru perioada 2021-2027, astfel cum se prevede la articolul 3 literele (b) și (c) din Regulamentul (UE) 2021/522 al Parlamentului European și al Consiliului
                  15
               :

               ·„protejarea persoanelor din Uniune împotriva amenințărilor transfrontaliere grave pentru sănătate și consolidarea capacității de reacție a sistemelor de sănătate și a coordonării între statele membre pentru a face față amenințărilor transfrontaliere grave pentru sănătate;

               ·îmbunătățirea disponibilității și a accesibilității, inclusiv a accesibilității din punct de vedere financiar, în Uniune a medicamentelor și a dispozitivelor medicale și a produselor necesare în situații de criză, precum și sprijinirea inovării în ceea ce privește astfel de produse;”

               Sinergiile apropiate între programul „UE pentru sănătate” și Instrumentul de vecinătate, cooperare pentru dezvoltare și cooperare internațională
                  16
               , precum și mecanismul de protecție civilă al Uniunii
                  17
                sunt esențiale în acest sens.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Recomandarea propusă este în conformitate și cu următoarele politici și acțiuni ale Uniunii:

               ·Politicile climatice și de mediu, pentru prevenirea și gestionarea riscurilor zoonotice, care fac parte din abordarea „O singură sănătate”;

                  ·Politicile de dezvoltare și cooperare:

               –Uniunea oferă sprijin regiunilor învecinate ale Uniunii pentru a-și consolida gradul de pregătire și reziliența sistemelor de sănătate publică în cazul unor amenințări transfrontaliere la adresa sănătății;

               –Uniunea a depus eforturi pentru a institui și a sprijini instrumentele de partajare a vaccinurilor cu țările cu venituri mici și medii,  accesul la instrumentele de combatere a COVID-19
                  18
                - Accelerator (ACT-A) și COVAX, pilonul destinat vaccinurilor. Echipa Europa, care implică Uniunea Europeană, statele sale membre și instituțiile financiare, rămâne unul dintre cei mai mari donatori ai COVAX, angajând peste 3 miliarde EUR în acest sens;

               –Uniunea colaborează cu partenerii săi industriali pentru a pune vaccinurile la dispoziția țărilor cu venituri mici și medii în 2021 și 2022, iar statele membre partajează vaccinurile lor atât prin intermediul COVAX, cât și pe bază bilaterală;

               –Uniunea oferă asistență umanitară
                  19
                populațiilor afectate de crize sanitare, inclusiv de epidemii, prin operațiuni pe teren, precum și țărilor care au nevoie de asistență în cadrul mecanismului de protecție civilă al Uniunii prin furnizarea de materiale medicale persoanelor din zonele greu accesibile. De asemenea, Uniunea își sprijină partenerii contribuind la strategiile lor de vaccinare, precum și la achiziționarea și distribuirea de materiale;

               –Comisia Europeană, în cooperare cu mai multe state membre, participă la o inițiativă împreună cu partenerii africani pentru a dezvolta producția și accesul la vaccinuri, medicamente și tehnologii medicale în Africa
                  20
               .

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

                  Temeiul juridic procedural al propunerii de decizie îl constituie articolul 218 alineatele (3) și (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE).

                  Conform articolului 218 alineatul (3) din TFUE, Comisia prezintă recomandări Consiliului, care adoptă o decizie de autorizare a deschiderii negocierilor și numește negociatorul Uniunii. În conformitate cu articolul 218 alineatul (4) din TFUE, Consiliul poate adresa directive negociatorului și poate desemna un comitet special, negocierile trebuind să fie conduse în consultare cu acest comitet.

                  Temeiul juridic material va fi analizat într-o etapă ulterioară după ce vor fi disponibile informații suplimentare: i) privind sfera de cuprindere și conținutul acordului internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, și ii) privind sfera de cuprindere și conținutul amendamentelor complementare la RSI.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

                  Deși sfera sa exactă de cuprindere nu este cunoscută încă, acordul internațional preconizat este menit să abordeze situațiile transfrontaliere grave la adresa sănătății care amenință să se transforme în pandemii. Prin urmare, el va avea un impact asupra exercitării competențelor Uniunii și asupra legislației Uniunii în domenii precum sănătatea, mediul, comerțul, libera circulație, protecția datelor, piața internă, cooperarea pentru dezvoltare, toate acestea putând deveni relevante în temeiul acordului preconizat.

                  Deși nu există încă nicio decizie cu privire la dispozițiile RSI care ar putea fi modificate, este probabil ca astfel de amendamente să aibă un impact asupra cadrului juridic al UE privind amenințările transfrontaliere la adresa sănătății, astfel cum se prevede în Decizia 1082/2013.

                  Având în vedere cele de mai sus și posibila afectare a legislației existente a Uniunii în diferite domenii de acțiune ale Uniunii, este esențial să se asigure participarea Uniunii la viitoarele negocieri și la acordul internațional care rezultă.

               •Proporționalitate

                  Consolidarea sistemelor de sănătate și a pregătirii internaționale pentru viitoarele pandemii și a răspunsului la acestea reprezintă o prioritate majoră pentru UE și este în mod clar în interesul Uniunii.

                  Este necesară o decizie a Consiliului pentru a autoriza deschiderea negocierilor de către Uniune cu privire la un acord internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, precum și cu privire la amendamentele complementare la RSI, dacă se decide în acest sens.

                  Recomandarea propusă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor urmărite, în conformitate cu articolul 5 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană.

               •Alegerea instrumentului

                  Alegerea instrumentului este prevăzută la articolul 218 alineatele (3) și (4) din TFUE.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Evaluările ex post/verificarea adecvării legislației existente

                  Nu se aplică.

               •Consultările cu părțile interesate

                  Nu se aplică.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  Nu se aplică.

               •Evaluarea impactului

                  Nu se aplică.

               •Adecvarea reglementărilor și simplificarea

                  Nu se aplică.

               •Drepturile fundamentale

                  În conformitate cu articolul 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în definirea și punerea în aplicare a tuturor politicilor și acțiunilor Uniunii trebuie să se asigure un nivel înalt de protecție a sănătății umane.

                  Recomandarea propusă urmărește autorizarea deschiderii negocierilor în vederea consolidării sistemelor de sănătate și a pregătirii internaționale pentru viitoarele pandemii și a răspunsului la acestea. Acest obiectiv ar avea un impact pozitiv asupra dreptului la un nivel înalt de protecție a sănătății umane, astfel cum este consacrat la articolul 35 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Se consideră că deschiderea negocierilor pentru un acord internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, precum și cu privire la eventualele amendamente complementare la RSI nu va avea un impact bugetar.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planurile de punere în aplicare și măsurile de monitorizare, evaluare și raportare

                  Se preconizează că lucrările pregătitoare și negocierile vor începe la scurt timp după sesiunea specială a Adunării Mondiale a Sănătății din perioada 29 noiembrie - 1 decembrie 2021. Poate fi avută în vedere o etapă preliminară.

               •Explicație detaliată cu privire la dispozițiile specifice ale recomandării

                  Comisia recomandă următoarele:

               ·Consiliul să autorizeze Comisia să deschidă și să conducă negocieri cu privire la încheierea unui nou acord internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, precum și cu privire la amendamentele complementare la RSI, dacă se decide în acest sens.

               ·Comisia să fie desemnată negociator din partea Uniunii;

               ·Comisia să conducă negocierile în consultare cu comitetul special dacă este desemnat de Consiliu în conformitate cu articolul 218 alineatul (4) din TFUE;

               ·Consiliul să aprobe directivele de negociere anexate prezentei recomandări.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a deschiderii negocierilor în numele Uniunii Europene pentru încheierea unui acord  internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, precum și pentru negocierile privind amendamentele complementare la Regulamentul sanitar internațional (2005)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatele (3) și (4),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Sesiunea specială a Adunării Mondiale a Sănătății din perioada 29 noiembrie  – 1 decembrie 2021 a fost convocată prin Decizia WHA74(16) a Organizației Mondiale a Sănătății (OMS) din 31 mai 2021 pentru a analiza beneficiile elaborării unei convenții a OMS, a unui acord al OMS sau a unui alt instrument internațional al OMS privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea în vederea instituirii unui proces interguvernamental pentru elaborarea și negocierea unei astfel de convenții, unui astfel de acord sau a unui astfel de alt instrument internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea.

               (2)Uniunea trebuie să participe la negocierile privind o astfel de convenție, un astfel de acord sau un astfel de alt instrument internațional, precum și privind amendamentele complementare la Regulamentul sanitar internațional (2005) (RSI),

               (3)Negocierile vor avea loc în contextul OMS,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Comisia este autorizată să negocieze, în numele Uniunii, un acord internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, precum și amendamentele complementare la RSI în cadrul deciziilor luate în cursul sesiunii speciale a Adunării Mondiale a Sănătății din perioada 29 noiembrie  – 1 decembrie 2021.

               Articolul 2

               Directivele de negociere sunt prevăzute în anexă.

               Articolul 3

               Negocierile se desfășoară în consultare cu [a se completa de către Consiliu numele comitetului special].

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        În special, Grupul independent pentru pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, Comitetul de reexaminare privind funcționarea Regulamentului sanitar internațional (2005) în timpul răspunsului la pandemia de COVID-19 și Comitetul consultativ independent de supraveghere pentru Programul OMS pentru situații de urgență sanitară.

                     (2)

                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12276-2020-INIT/ro/pdf
                  .

                     (3)

                  Declarația membrilor Consiliului European, 25-26 februarie 2021 – Consilium (europa.eu)
                  .

                     (4)

                  https://www.who.int/news-room/commentaries/detail/op-ed---covid-19-shows-why-united-action-is-needed-for-more-robust-international-health-architecture
                  . Articolul de opinie a fost semnat de șefii de stat/de guvern din: Fiji, Thailanda, Portugalia, Italia, România, Regatul Unit, Rwanda, Kenya, Franța, Germania, Grecia, Republica Coreea, Chile, Costa Rica, Albania, Africa de Sud, Trinidad și Tobago, Țările de Jos, Tunisia, Senegal, Spania, Norvegia, Serbia, Indonezia și Ucraina.

                     (5)

                        JO L 238, 6.7.2021, p. 79.

                     (6)

                     Concluziile Consiliului European, 24-25 iunie 2021 - Consilium (europa.eu)

                  .

                     (7)

                        https://global-health-summit.europa.eu/rome-declaration_en.

                     (8)

                  Report of the Member States Working Group on Strengthening WHO Preparedness and Response to Health Emergencies to the special session of the World Health Assembly (Raportul Grupului de lucru al statelor membre privind consolidarea pregătirii și răspunsului OMS în caz de urgențe sanitare în cadrul sesiunii speciale a Adunării Mondiale a Sănătății)

                     (9)

                        Decizia nr. 1082/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2013 privind amenințările transfrontaliere grave pentru sănătate și de abrogare a Deciziei nr. 2119/98/CE, JO L 293, 5.11.2013, p. 1.

                     (10)

                        COM/2020/245 final, 17.6.2020.

                     (11)

                        COM/2020/727 final, COM/2020/726 final, COM/2020/725 final, 11 noiembrie 2020.

                     (12)

                        COM/2020/761 final, 25.11.2020.

                     (13)

                        COM/2021/355 final/2, 6.5.2021.

                     (14)

                        OJ C 393I, 29.9.2021, p. 3.

                     (15)

                        Regulamentul (UE) 2021/522 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 martie 2021 de instituire a unui program de acțiune a Uniunii în domeniul sănătății („programul «UE pentru sănătate»”) pentru perioada 2021-2027 și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 282/2014, JO L 107, 26.3.2021, p. 1.

                     (16)

                        Regulamentul (UE) 2021/947 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iunie 2021 de instituire a Instrumentului de vecinătate, cooperare pentru dezvoltare și cooperare internațională – „Europa globală”, de modificare și abrogare a Deciziei nr. 466/2014/UE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Regulamentului (UE) 2017/1601 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 480/2009 al Consiliului, JO L 209, 14.6.2021, p. 1.

                     (17)

                        Decizia nr. 1313/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 decembrie 2013 privind un mecanism de protecție civilă al Uniunii (JO L 347, 20.12.2013, p. 924).

                     (18)

                        https://www.who.int/initiatives/act-accelerator.

                     (19)

                        Consensul european privind ajutorul umanitar (2008/C 25/01) și Regulamentul (CE) nr. 1257/96 al Consiliului privind ajutorul umanitar, JO L 163, 2.7.1996, p. 1.

                     (20)

                        Comunicat de presă din 21 mai 2021, „

                     Echipa Europa lansează o inițiativă de 1 miliard de euro pentru Africa (europa.eu)

                  ”.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            ANEXĂ
            la
            Recomandarea de Decizie a Consiliului

               de autorizare a deschiderii negocierilor în numele Uniunii Europene pentru încheierea unui acord  internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, precum și pentru negocierile privind amendamentele complementare la Regulamentul sanitar internațional (2005)

               ANEXĂ

               Directive de negociere a unui acord internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea precum și de negociere a unor amendamente complementare la Regulamentul sanitar internațional (2005)

               În cadrul procesului interguvernamental prevăzut în Decizia SSA2/CONF./1Rev.1 a sesiunii speciale a Adunării Mondiale a Sănătății din perioada 29 noiembrie - 1 decembrie 2021, care reprezintă un forum de negociere la nivel mondial, Comisia are ca obiectiv negocierea unui acord internațional privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea
                  1
                (denumit în continuare „Acordul privind pandemiile”). Comisia, în numele Uniunii Europene, depune eforturi pentru a obține un rezultat negociat cuprinzător, care să includă obiectivele și principiile prezentate mai jos, pe baza lecțiilor învățate în timpul pandemiei de COVID-19 și având în vederea necesitatea pregătirii pentru eventuale urgențe de sănătate publică din viitor.

               Acordul privind pandemiile, care trebuie să completeze Regulamentul sanitar internațional (2005) (denumit în continuare RSI), va stabili obligații de fond și obligatorii din punct de vedere juridic pentru părțile la acord, care vizează în principal:

               –prevenirea și controlul;

               –depistarea și raportarea; precum și

               –pregătirea pentru situațiile care amenință să se transforme în pandemii și răspunsul la acestea.

               Obligațiile de fond trebuie să fie încadrate, inclusiv în preambulul Acordului privind pandemiile, de o serie de obiective și principii generale, cum ar fi dreptul de a beneficia de cel mai înalt standard de sănătate posibil, solidaritatea internațională, accesul echitabil la contramăsuri anti-pandemii (de exemplu, echipamente individuale de protecție, acces la vaccinare, mijloace terapeutice și de diagnostic, servicii medicale și de asistență socială), abordarea „O singură sănătate”, necesitatea de a aborda legăturile strânse dintre sănătatea umană, animală și a mediului și rolul central al cooperării multilaterale și al OMS în cadrul guvernanței mondiale a sănătății.

               Acordul privind pandemiile trebuie să includă, de asemenea, dispoziții care să stabilească:

               –cadrul instituțional;

               –norme privind elaborarea de norme suplimentare;

               –mecanisme de monitorizare și de responsabilizare;

               –abordări guvernamentale integratoare/intersectoriale privind pregătirea care să conducă la o mai bună mobilizare a tuturor competențelor și resurselor și la o coerență în ceea ce privește prevenirea și răspunsul la pandemii; precum și

               –asistență tehnică și consolidarea capacităților pentru punerea în aplicare.

               Un Acord privind pandemiile eficient va necesita, în special, investiții semnificative în sprijinul privind punerea lui în aplicare. Acesta trebuie să includă:

               –Consolidarea capacității OMS de a sprijini capacitățile de bază ale sistemelor naționale și regionale de sănătate în ceea ce privește activitățile de prevenire, pregătire, depistare și răspuns în caz de pandemie;

               –Asistență tehnică solidă și consolidarea capacităților pentru țările cu venituri mici și medii inferioare care vizează:

               ·punerea în aplicare efectivă a Acordului privind pandemiile și a angajamentelor aferente asumate în cadrul RSI;

               ·îmbunătățirea mecanismelor naționale și regionale pentru activitățile de prevenire, depistare, pregătire și răspuns în caz de pandemie (inclusiv mecanisme de coordonare interagenții și intersectoriale); precum și

               ·îmbunătățirea capacităților sistemelor de sănătate în domeniul pregătirii pentru pandemii și al răspunsului la acestea, inclusiv prin sporirea capacităților forței de muncă în domeniul sănătății și al asistenței sociale în ceea ce privește activitățile de prevenire, depistare și răspuns în caz de urgențe de sănătate publică cu potențial de a se transforma în pandemii, precum și prin dezvoltarea și punerea la dispoziție pe scară largă a unor instrumente digitale de asistență medicală și socială.

               Acordul privind pandemiile trebuie să vizeze stabilirea unor dispoziții și angajamente de fond, în special în domeniile-cheie indicate mai sus și, în același timp, să pună bazele viitoarelor negocieri, inclusiv prin intermediul unor protocoale suplimentare. Dispozițiile obligatorii din punct de vedere juridic pot fi completate cu dispoziții fără caracter obligatoriu (cum ar fi orientări, standarde și declarații).

               Toate statele membre ale Organizației Națiunilor Unite și organizațiile regionale de integrare (economică) trebuie să aibă posibilitatea de a deveni părți la Acordul privind pandemiile sau la oricare dintre protocoalele acestuia. De asemenea, trebuie stabilite mecanisme de cooperare cu organizațiile internaționale relevante și cu părțile interesate neguvernamentale.

               Având în vedere caracterul urgent al obiectului Acordului privind pandemiile, în așteptarea ratificărilor, trebuie avută în vedere posibilitatea aplicării sale provizorii pentru a iniția punerea în aplicare a dispozițiilor Acordului privind pandemiile cât mai curând posibil.

               De asemenea, trebuie prevăzute perioade de tranziție pentru punerea lui în aplicare de către țările cu venituri mici și medii inferioare, precum și sprijinul aferent pentru punerea lui în aplicare.

               Obiectivele privind pregătirea pentru pandemii și răspunsul la acestea, urmărite prin Acordul privind pandemiile, ar putea necesita amendamente complementare la RSI. Astfel de amendamente trebuie să vizeze clarificarea și consolidarea dispozițiilor existente ale RSI și îmbunătățirea punerii lor efective în aplicare, asigurând în același timp complementaritatea și compatibilitatea între astfel de amendamente și dispozițiile Acordului privind pandemiile.

               Comisia va reprezenta Uniunea în cadrul organismului interguvernamental de negociere însărcinat cu elaborarea Acordului privind pandemiile, astfel cum se prevede în Decizia SSA2/CONF./1Rev.1 a Adunării Mondiale a Sănătății, și în cadrul oricărui organism pregătitor sau conex, precum și în activitatea Grupului de lucru pentru consolidarea pregătirii și răspunsului OMS în caz de urgențe sanitare în ceea ce privește elaborarea amendamentelor complementare la RSI și consolidarea RSI, precum și în negocierea ulterioară a acestora.

               Comisia trebuie să depună eforturi pentru a se asigura că Acordul privind pandemiile și orice eventuale amendamente complementare la RSI sunt în concordanță cu legislația și politicile relevante ale Uniunii, precum și cu angajamentele Uniunii asumate în temeiul altor acorduri multilaterale relevante.

               Comisia conduce negocierile în conformitate cu legislația relevantă în vigoare a Uniunii.

                     (1)

                        Această denumire desemnează un acord în sensul articolului 2.1 litera (a) din Convenția de la Viena privind dreptul tratatelor și nu aduce atingere denumirii pe care semnatarii acordului o vor alege în cele din urmă, de exemplu convenție, tratat sau acord.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a deschiderii negocierilor având ca obiect încheierea unui Protocol referitor la aspecte specifice echipamentelor agricole, de construcții și miniere (Protocolul MAC) la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXT

               •Temeiurile și obiectivele propunerii

                  În cadrul Conferinței diplomatice care a avut loc la Cape Town, Africa de Sud, în noiembrie 2011, sub auspiciile Institutului Internațional pentru Unificarea Dreptului Privat (UNIDROIT), o organizație interguvernamentală din care fac parte toate statele membre, s-au adoptat o Convenție privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile („Convenția de la Cape Town”) și un Protocol privind aspecte specifice referitoare la echipamentele aeronavelor.

                  Sistemul de la Cape Town are o structură flexibilă: este format dintr-o convenție-cadru care stabilește normele juridice aplicabile tuturor categoriilor de echipamente mobile, fiind completată de protocoale specifice care conțin norme speciale referitoare la anumite tipuri de echipamente.

                  Convenția prevede norme privind instituirea unei garanții internaționale și efectele acesteia (contract de constituire a unei garanții, contract încheiat sub condiție suspensivă sau contract de leasing) în cazul anumitor categorii de echipamente mobile desemnate în protocoalele referitoare la următoarele categorii: echipamente ale aeronavelor (corpuri de aeronavă, motoare aeronautice și elicoptere), material feroviar rulant și active spațiale.

                  Aceste protocoale pot să modifice convenția în cazul în care caracteristicile specifice ale sectorului relevant fac necesară o astfel de modificare. Dispozițiile protocolului, și nu cele ale convenției, prevalează în cazul fiecărei categorii de echipamente mobile. Obligațiile statelor în temeiul convenției diferă în funcție de protocolul la care acestea aderă. Convenția se poate aplica unei categorii de echipamente mobile numai în cazul în care protocolul relevant intră în vigoare și numai între părțile la respectivul protocol. Însă convenția și protocolul trebuie să fie coroborate, întrucât constituie un singur instrument.

                  Mineritul, agricultura și construcțiile sunt domenii ale activității comerciale care au o importanță universală, în special în țările în curs de dezvoltare. Din acest motiv, Programul de lucru al UNIDROIT include, începând din 2006, elaborarea unui Protocol referitor la aspecte specifice echipamentelor agricole, de construcții și miniere (denumit în continuare „Protocolul MAC”) la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile. UNIDROIT a propus ca echipamentele agricole, de construcții și miniere să facă obiectul unui al patrulea protocol din două motive. În primul rând, acest lucru ar permite întreprinderilor care își desfășoară activitatea în sectoarele agriculturii, construcțiilor și mineritului să achiziționeze echipamente pe care în caz contrar nu ar putea să le obțină și, astfel, își vor putea optimiza activitatea. În al doilea rând, acest lucru ar permite producătorilor de echipamente să exporte pe piețe pe care, în absența unui astfel de protocol, nu ar putea să pătrundă.

                  După desfășurarea activității pregătitoare, inclusiv a mai multor reuniuni ale unui grup de studiu și a unor consultări cu sectorul privat, Consiliul de conducere al UNIDROIT a considerat, în cadrul celei de a 95-a sesiuni (18-20 mai 2016), că proiectul de text elaborat de grupul de studiu a fost dezvoltat într-o măsură suficientă pentru a putea fi înaintat unei Comisii a experților guvernamentali. Prima sesiune a Comisiei experților guvernamentali a avut loc la Roma, în perioada 20-24 martie 2017.

                  Uniunea Europeană are statutul de observator în cadrul UNIDROIT și este reprezentată de Comisie, care a participat la reuniune pe baza poziției coordonate adoptate de Grupul de lucru pentru chestiuni de drept civil (chestiuni generale) al Consiliului și prevăzute în documentul 7083/17 EU RESTRICTED al Consiliului.

                  Cea de a doua, și probabil ultima, sesiune a Comisiei experților guvernamentali va avea loc la Roma, în perioada 2-6 octombrie 2017. Conferința diplomatică în vederea adoptării Protocolului MAC ar trebui să aibă loc în a doua jumătate a anului 2018. Prin urmare, este recomandabil ca poziția coordonată convenită de Grupul de lucru al Consiliului să fie confirmată de directive de negociere oficiale care să-i permită Comisiei să reprezinte interesele UE și în cadrul viitoarei Conferințe diplomatice.

               •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat

                  UE a întreprins deja acțiuni în ceea ce privește Convenția de la Cape Town: a aderat la convenție și la Protocolul aeronautic în 2009
                     1
                  , a semnat Protocolul feroviar în 2009
                     2
                   și l-a aprobat în 2014
                     3
                  .

                  Și în ceea ce privește Protocolul spațial, pe baza directivelor de negociere adoptate de Consiliu la 10 februarie 2004
                     4
                  , Comisia, reprezentând UE, a urmărit îndeaproape reuniunile celor cinci sesiuni ale Comisiei experților guvernamentali din cadrul UNIDROIT în vederea adoptării proiectului de Protocol referitor la aspecte specifice activelor spațiale la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile și a participat la Conferința diplomatică din 2012 în cadrul căreia a fost adoptat Protocolul spațial.

               •Coerența cu alte domenii de politică a Uniunii

                  Prezenta recomandare de directive de negociere este coerentă cu politica generală a UE de a întreprinde acțiuni menite să asigure că, în cadrul internațional, competența externă exclusivă a UE este respectată, prin aderarea la convenții internaționale care includ dispoziții ce țin de competența externă exclusivă a UE, atunci când acest lucru este permis de existența unei clauze privind organizațiile de integrare economică regională, care le conferă respectivelor organizații (ca în cazul de față) dreptul de a semna sau de a ratifica un instrument internațional, ori prin autorizarea statelor membre ale UE de a face acest lucru în numele Uniunii.

                  Acquis-ul referitor la cooperarea judiciară în materie civilă este bine dezvoltat, ceea ce a condus la o extindere similară a competenței exclusive a UE în domeniul internațional. În unele cazuri, această competență exclusivă acoperă întregul instrument (de exemplu, Convenția de la Haga din 30 iunie 2005 privind acordurile de alegere a forului și Convenția de la Haga din 23 noiembrie 2007 privind obținerea pensiei de întreținere în străinătate pentru copii și alți membri ai familiei); în alte cazuri, competența exclusivă a UE este limitată la unele dispoziții ale instrumentului, ceea ce conduce, în măsura în care UE nu hotărăște să exercite și competența partajată, la „acorduri mixte”.

                  Convenția de la Cape Town și protocoalele la aceasta sunt acorduri mixte: unele chestiuni țin de competența exclusivă a UE, în timp ce altele sunt de competența statelor membre în măsura în care UE nu a decis să își exercite și competențele partajate în ceea ce privește convenția menționată și protocoalele la aceasta. Pe baza normelor generale care reglementează competența exclusivă a UE, statele membre pot acționa în chestiuni de competență exclusivă numai dacă sunt autorizate de UE și, prin urmare, pot semna/ratifica protocoalele numai după semnarea/ratificarea-aderarea-aprobarea de către UE.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ŞI PROPORŢIONALITATE

               •Temeiul juridic

                  Recomandarea de decizie a Consiliului privind directivele de negociere se întemeiază pe articolul 81 și pe articolul 218 alineatele (3) și (4) din TFUE, deoarece Protocolul MAC este un instrument internațional. Cooperarea judiciară în materie civilă și comercială este reglementată de articolul 81 din TFUE, care constituie, prin urmare, temeiul juridic al competenței UE în acest domeniu.

                  În conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din TFUE și cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, în special Avizul 1/03 din 7 februarie 2006 privind competența Uniunii de a încheia Noua Convenție de la Lugano privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, precum și Avizul 1/13 din 14 octombrie 2014 privind competența externă exclusivă a Uniunii referitoare la acceptarea aderării unui stat terț la Convenția asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, negocierea și încheierea anumitor dispoziții ale proiectului de Protocol MAC al UNIDROIT se încadrează în domeniul de aplicare al competenței externe exclusive a UE deoarece „ar putea duce atingere normelor comune sau ar putea modifica domeniul de aplicare a acestora”.

                  Acest aspect a fost abordat pe larg în recomandările anterioare către Consiliu privind directivele de negociere adoptate în legătură cu Convenția de la Cape Town și cele trei protocoale la aceasta și nu este necesar să se furnizeze detalii suplimentare. Dispozițiile care țin de competența exclusivă a UE sunt însă explicate în detaliu mai jos.

               •Subsidiaritate (pentru competența neexclusivă)

                  Nu se aplică.

               •Proporționalitatea

                  Directivele de negociere recomandate sunt similare celor adoptate pentru cele trei protocoale anterioare și nu depășesc obiectivul de asigurare a faptului că se respectă competența externă exclusivă a UE privind anumite dispoziții ale Protocolului MAC și că statele membre sunt autorizate să aplice între ele dreptul UE.

                  În plus, participarea UE la elaborarea Protocolului MAC pe baza prezentelor directive de negociere nu afectează posibilitatea UE de a opta pentru aderarea sau neaderarea la viitorul instrument. Într-adevăr, UE are libertatea deplină de a lua o astfel de decizie în viitor, așa cum s-a întâmplat în cazul Protocolului spațial, în legătură cu care UE nu a luat încă nicio decizie privind semnarea sau ratificarea sa.

               •Alegerea instrumentului

                  Nu se aplică.

               3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările părților interesate

                  De la convocarea, în septembrie 2016, de către UNIDROIT a primei reuniuni a experților guvernamentali, statele membre au fost informate și consultate în mod regulat în cadrul Grupului de lucru pentru chestiuni de drept civil (chestiuni generale) al Consiliului cu privire la punctele de vedere coordonate care urmau să fie adoptate în legătură cu poziția UE. Poziția coordonată a UE pentru prima reuniune a experților guvernamentali este prevăzută în documentul 7083/17 EU RESTRICTED al Consiliului, menționat anterior. În plus, delegații statelor membre au fost informați la fața locului la Roma, în cadrul reuniunii ad-hoc de coordonare a UE. Comisia a raportat cu privire la rezultatele primei sesiuni în cadrul reuniunii din 29 mai 2017 a Grupului de lucru pentru chestiuni de drept civil (chestiuni generale) al Consiliului.

                  •
                        Obținerea și utilizarea expertizei

                  Comisia s-a bazat pe experiența dobândită în cursul elaborării directivelor de negociere referitoare la negocierea Convenției de la Cape Town și a protocoalelor la aceasta. Se cuvine însă menționat faptul că, în contextul activității pregătitoare desfășurate înaintea primei reuniuni a experților guvernamentali în martie 2017, sub conducerea Germaniei și a Statelor Unite, au avut loc consultări (2010-2012) cu sectorul privat, care și-a exprimat interesul general și sprijinul față de Protocolul MAC.

                  În cadrul celei de a 93-a sesiuni a Consiliului de conducere al UNIDROIT, care a avut loc în 2014, s-a convenit să se convoace un grup de lucru însărcinat cu elaborarea unui prim proiect de Protocol MAC înaintea celei de a 95-a sesiuni. Grupul de studiu, care este format din diverși experți internaționali în legislația în materie de tranzacții garantate, s-a întrunit de patru ori din 2014. Înainte de prima reuniune a experților guvernamentali, UNIDROIT a invitat statele sale membre și statele părți la Convenția de la Cape Town să participe, în data de 2 decembrie 2016, la un simpozion de o jumătate de zi pentru a discuta aspecte-cheie ale proiectului.

               •Evaluarea impactului

               Prezenta recomandare nu este susținută de o evaluare a impactului, așa cum s-a întâmplat în cazul celor trei recomandări anterioare de directive de negociere adoptate de Consiliu în ceea ce privește Convenția de la Cape Town și Protocoalele aeronautic, feroviar și spațial la aceasta. În stadiul actual, singura chestiune care trebuie să fie hotărâtă de către Consiliu este dacă UE participă la etapele finale ale negocierii, o astfel de participare neafectând posibilitatea acesteia de a opta sau nu în viitor pentru semnarea și încheierea protocolului.

               Cele câteva dispoziții care țin de competența exclusivă a UE, prezentate în detaliu mai jos, nu sunt controversate, fiind aceleași norme de drept internațional privat incluse în convenție și în protocoalele anterioare la aceasta care sunt considerate ca afectând acquis-ul UE (măsuri provizorii, dispoziții în materie de insolvență și dispoziții privind determinarea legii aplicabile). Ca și în cazul instrumentelor anterioare, aceste dispoziții sunt de tip opt-in, ceea ce înseamnă că, dacă într-o etapă ulterioară s-ar opta pentru ratificarea protocolului, UE poate alege să nu aplice aceste norme pentru a menține aplicarea acquis-ului UE în rândul statelor membre ale UE. Aceasta a fost opțiunea aleasă la momentul aderării la Convenția de la Cape Town și la Protocolul aerian la aceasta și la momentul aprobării Protocolului feroviar. Așa cum s-a menționat mai sus, nu s-a întreprins încă nicio acțiune în ceea ce privește semnarea/ratificarea Protocolului spațial.

               Competența exclusivă a UE este limitată la dispozițiile de drept internațional privat; norma de fond a protocolului este competența statelor membre, în măsura în care UE nu va exercita o competență partajată în această privință. Prin urmare, o evaluare a impactului privind normele care țin de competența exclusivă a UE nu ar fi relevantă, deoarece UE nu are la dispoziție o altă opțiune.

               Cu toate acestea, așa cum s-a precizat în paragraful de mai sus, în cadrul UNIDROIT au avut loc consultări intensive/s-au efectuat studii preliminare înainte ca activitatea privind proiectul de protocol să fie considerată suficient de avansată pentru a convoca prima reuniune a experților guvernamentali.

               Această activitate a inclus și elaborarea de către directorul de cercetare al Centrului de analiză economică a dreptului (CEAL) a unui document privind potențialele beneficii economice ale Protocolului MAC, care a fost prezentat Consiliului de conducere în cadrul celei de a 92-a sesiuni în 2013. Studiul CEAL a evidențiat că Protocolul MAC ar putea facilita utilizarea de echipamente MAC în valoare de aproximativ 2 mii de miliarde USD și ar spori vânzările de echipamente MAC cu 600 de miliarde USD pe o perioadă de cinci-șapte ani
                  5
               .

               •Drepturile fundamentale

                  Nu se aplică.

               4.IMPLICAŢII BUGETARE

                  Nu se aplică.

               5.ELEMENTE DIVERSE

               •Planurile de implementare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare

                  Conform practicii obișnuite, Comisia va informa cu regularitate statele membre, în cadrul Grupului de lucru pentru chestiuni de drept civil (chestiuni generale) al Consiliului, cu privire la progresele negocierilor.

               •Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale recomandării

                  Directivele de negociere recomandate Consiliului sunt identice cu poziția coordonată adoptată înaintea primei reuniuni a experților guvernamentali. De asemenea, acestea sunt practic identice cu cele adoptate pentru celelalte protocoale, ținând seama de faptul că textul Protocolului MAC este deja stabil și nu ar trebui să facă obiectul unor modificări majore în cadrul următoarei reuniuni. În orice caz, nu se așteaptă să se aducă modificări în ceea privește dispozițiile care țin de competența exclusivă a UE sau de interesul general al UE (clauza privind organizațiile de integrare economică regională, declarații).

                  I. Dispozițiile care țin de competența exclusivă a UE

                  a) Măsuri provizorii și insolvență

                  Chestiunile care țin de competența exclusivă a UE nu sunt controversate. Acestea sunt foarte asemănătoare, dacă nu identice, cu dispozițiile corespondente ale Protocoalelor aeronautic, feroviar și spațial.

                  În directivele de negociere privind protocoalele anterioare s-a ținut seama în mod special de dispozițiile referitoare la competența judiciară, recunoașterea, executarea, măsurile provizorii și măsurile de protecție, în măsura în care acestea ar putea afecta aplicarea Regulamentului (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială.

                  În plus, în ceea ce privește dispozițiile referitoare la măsurile în caz de insolvență sau la asistența în caz insolvență prevăzute de protocoale, directivele de negociere au precizat faptul că ar trebui să se asigure compatibilitatea acestora cu Regulamentul (CE) nr. 1346/2000 privind procedurile de insolvență.

                  A fost inclusă, de asemenea, o directivă de negociere referitoare la aderarea Comunității Europene (în prezent: Uniunea Europeană) prin intermediul unei clauze privind organizațiile de integrare economică regională.

                  În opinia Comisiei, actualul proiect de Protocol MAC respectă pe deplin acquis-ul UE în ceea ce privește măsurile provizorii (articolul IX din proiectul de protocol - Modificarea dispozițiilor privind măsurile aplicabile în așteptarea soluționării definitive) și dispozițiile în materie de insolvență (articolul X - Măsuri în caz de insolvență și articolul XI - Asistența în caz de insolvență).

                  Articolul 55 din Convenția de la Cape Town are ca obiect declarația privind măsurile aplicabile în așteptarea soluționării definitive [posibilitatea de a nu aplica articolul 13 (Măsuri provizorii)] și articolul 43 [Competența în temeiul prevederilor articolului 13 alineatul (1)]. Într-adevăr, ambele dispoziții ar fi putut afecta aplicarea articolului 31 (Măsuri provizorii și de conservare) din Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 („Regulamentul Bruxelles I”).

                  În cadrul Conferinței diplomatice din noiembrie 2001 privind Convenția de la Cape Town, Comunitatea Europeană, pentru a garanta aplicarea articolului 31 din Regulamentul Bruxelles I, a obținut ca aplicarea integrală sau parțială a articolelor 13 și 43 din convenție să depindă de o declarație.

                  La momentul aderării sale la Convenția de la Cape Town, Comunitatea Europeană a făcut, într-adevăr, o declarație conform căreia „când debitorul își are domiciliul pe teritoriul unui stat membru al Comunității, statele membre care au obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială vor aplica articolele 13 și 14 din Convenția de la Cape Town, pentru acordarea de măsuri provizorii, numai în conformitate cu articolul 31 din Regulamentul (CE) nr. 44/2001, astfel cum este interpretat de Curtea de Justiție a Comunităților Europene, în contextul articolului 24 din Convenția de la Bruxelles din 27 septembrie 1968 privind competența judiciară și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială”.

                  În orientările de negociere privind Protocoalele aerian, feroviar și spațial s-a menționat în mod expres faptul că articolul 55 din Convenția de la Cape Town ar trebui să se aplice în continuare și protocoalelor.

                  Articolul IX din proiectul de Protocol MAC, și anume „Modificarea dispozițiilor privind măsurile aplicabile în așteptarea soluționării definitive”, prevede această posibilitate și este practic identic cu articolele echivalente din Protocoalele aerian, feroviar și spațial (articolele X, VIII și, respectiv, XX).

                  Trebuie remarcat faptul că, după reformarea Regulamentului Bruxelles I
                     6
                  , articolul 31 a devenit articolul 35, dar formularea sa este identică.

                  În ceea ce privește insolvența, directivele de negociere privind protocoalele adoptate au prevăzut că dispozițiile relevante ar trebui să fie opționale, deoarece afectează aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1346/2000 privind procedurile de insolvență.

                  Într-adevăr, articolul X din proiectul de Protocol MAC (Măsuri în caz de insolvență) prevede posibilitatea de opt-in și este practic identic cu articolele echivalente din Protocolul aerian (articolul XI), Protocolul feroviar (articolul IX) și Protocolul spațial (articolul XXI). Și articolul XI (Asistența în caz de insolvență) din proiectul de Protocol MAC este o dispoziție de tip opt-in și este practic identic cu articolele echivalente din Protocolul aerian (articolul XII), Protocolul feroviar (articolul IX) și Protocolul spațial (articolul XXII).

                  Și în acest caz, reformarea recentă a Regulamentului privind insolvența
                     7
                   nu a modificat faptul că dreptul UE este afectat de dispozițiile în materie de insolvență prevăzute de Protocolul MAC.

                  b) Determinarea legii aplicabile

                  Articolul VI din actuala versiune a proiectului de Protocol MAC conține dispoziții privind alegerea de către părți a legii care va reglementa drepturile și obligațiile lor contractuale, integral sau parțial.

                  La momentul adoptării directivelor de negociere anterioare, nu era în vigoare niciun act legislativ al Uniunii Europene privind aspecte referitoare la legea aplicabilă obligațiilor contractuale, prin urmare Consiliul nu a furnizat Comisiei directive de negociere specifice pe această temă.

                  Între timp, Regulamentul (CE) nr. 593/2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (cunoscut ca „Roma I”) a fost adoptat la 17 iunie 2008 și a început să se aplice de la 17 decembrie 2009
                     8
                  .

                  Posibilitatea de a opta pentru legea aplicabilă dintr-o multitudine de acte legislative prevăzută la articolul VI alineatul (2) nu este compatibilă cu sistemul instituit de Regulamentul (CE) nr. 593/2008; prin urmare acest articol nu ar trebui să fie aplicat de statele membre ale UE.

                  Aceasta este soluția aleasă de UE și în cazul celorlalte protocoale.

                  Decizia Consiliului din 6 aprilie 2009 privind aderarea Uniunii Europene la Convenția de la Cape Town și la Protocolul la aceasta privind aspecte specifice referitoare la echipamentele aeronavelor conține o trimitere specifică la competența exclusivă a Comunității în anumite chestiuni reglementate de Protocolul aeronautic și, în special, la Regulamentul Roma I. Prin urmare, articolul din Protocolul aeronautic privind determinarea legii aplicabile a făcut obiectul unei declarații specifice din partea Comunității.

                  În mod similar, în legătură cu Protocolul feroviar, chestiunea determinării legii aplicabile a fost abordată în mod specific în declarația în temeiul articolului XXII alineatul (2) referitoare la competența Comunității Europene în ceea ce privește aspectele reglementate de Protocolul feroviar. Punctul 5 din declarație prevede că statele membre ale Comunității Europene și-au transferat competența Comunității în ceea ce privește aspectele care afectează (printre altele) Regulamentul Roma I.

                  În schimb, articolul VIII din Protocolul spațial este o dispoziție de tip opt-out, ceea ce înseamnă că se aplică în măsura în care nu este exclus în mod expres într-o declarație făcută de un stat contractant. Prin urmare, la momentul posibilei semnări/ratificări/aprobări a Protocolului spațial, UE va trebui să facă o declarație corespunzătoare.

                  Actuala versiune a articolului VI din proiectul de Protocol MAC este o dispoziție de tip opt-in și aceasta ar trebui menținută în textul final.

                  II. Dispoziții finale privind interesul UE

                  Proiectul de dispoziții finale (articolul XXII - Organizații de integrare economică regională) conține o clauză privind acest tip de organizații care este practic identică cu cea de la articolul 48 din Convenția de la Cape Town, de la articolul XXVII din Protocolul aeronautic, de la articolul XXII din Protocolul feroviar și de la articolul XXXVII din Protocolul spațial.

                  Acest articol permite unei organizații de integrare economică regională instituite de state suverane și care are competență în privința unor chestiuni care intră în domeniul de aplicare al protocolului (și anume, Uniunea Europeană) să semneze, să accepte, să aprobe sau să adere la protocol ca și cum ar fi un stat contractant.

                  UE ar trebui, de asemenea, să acorde atenție introducerii posibilităților de opt-in care sunt de interes pentru UE în proiectul de dispoziții finale (articolul XXVI - Declarații privind anumite dispoziții). Dispozițiile acestui articol sunt redactate după modelul normelor corespunzătoare prevăzute de Protocoalele aeronautic, feroviar și spațial.

                  În concluzie, dispozițiile proiectului de Protocol MAC care țin de competența exclusivă a UE sau de interesul UE, așa cum sunt formulate acum, nu ridică probleme. Prin urmare, Comisia propune, în concordanță cu poziția coordonată adoptată în vederea primei reuniuni a experților guvernamentali în martie 2017, să păstreze aceste dispoziții în forma actuală.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a deschiderii negocierilor având ca obiect încheierea unui Protocol referitor la aspecte specifice echipamentelor agricole, de construcții și miniere (Protocolul MAC) la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vederea Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatele (3) și (4),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)
                     Comunitatea Europeană a aderat la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile și la Protocolul la aceasta privind aspecte specifice referitoare la echipamentele aeronavelor la 29.4.2009.

               (2)
                     Comunitatea Europeană a semnat Protocolul referitor la aspecte specifice materialului feroviar rulant la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile la 10.12.2009.

               (3)
                     Uniunea Europeană a aprobat Protocolul referitor la aspecte specifice materialului feroviar rulant la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile la 18.12.2014.

               (4)
                     În prezent, în cadrul Institutului Internațional pentru Unificarea Dreptului Privat (UNIDROIT) se desfășoară activitatea pregătitoare privind un Protocol referitor la aspecte specifice echipamentelor agricole, de construcții și miniere (Protocolul MAC) la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile.

               (5)
                     Uniunea Europeană are competență exclusivă în ceea ce privește unele dintre chestiunile reglementate de proiectul de Protocol MAC.

               (6)
                     Uniunea Europeană ar trebui să participe la negocierea acestui instrument în ceea ce privește chestiunile care țin de competența exclusivă a Uniunii,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Prin prezenta, Comisia este autorizată să negocieze, în numele Uniunii, în ceea ce privește chestiunile care țin de competența exclusivă a Uniunii, un Protocol referitor la aspecte specifice echipamentelor agricole, de construcții și miniere (Protocolul MAC) la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile.

               Articolul 2

               Directivele de negociere sunt prevăzute în anexă.

               Articolul 3

               Negocierile se desfășoară în consultare cu comitetul special desemnat prin prezenta în temeiul articolului 218 alineatul (4) din tratat.

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia 2009/370/CE a Consiliului din 6 aprilie 2009 privind aderarea Comunității Europene la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile și Protocolul la aceasta privind aspecte specifice referitoare la echipamentele aeronavelor, adoptate împreună la Cape Town, la 16 noiembrie 2001, JO L 121, 15.5.2009, p. 3-7.

                     (2)

                        Decizia 2009/940/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind semnarea de către Comunitatea Europeană a protocolului referitor la aspecte specifice materialului feroviar rulant la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile adoptat la Luxemburg la 23 februarie 2007, JO L 331, 16.12.2009, p. 1-16.

                     (3)

                        Decizia 2014/888/UE a Consiliului din 4 decembrie 2014 privind aprobarea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile referitor la aspecte specifice materialului feroviar rulant, adoptat la Luxemburg la 23 februarie 2007, JO L 353, 10.12.2014, p. 9-12.

                     (4)

                        5609/04 JUSTCIV 9 TRANS 35 OC 46 RESTREINT UE.

                     (5)

                        Pentru informații suplimentare referitoare la activitatea pregătitoare privind elaborarea Protocolului MAC, a se vedea:
                  http://www.unidroit.org/work-in-progress-studies/current-studies/mac-protocol
                  .

                     (6)

                        Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, JO L 351, 20.12.2012, p. 1-32.

                     (7)

                        Regulamentul (UE) 2015/848 privind procedurile de insolvență, JO L 141, 5.6.2015, p. 19-72.

                     (8)

                        Regulamentul (CE) nr. 593/2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I), JO L 177, 4.7.2008, p. 6-16.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            ANEXĂ
            la
            Recomandarea de decizie a Consiliului
            de autorizare a deschiderii negocierilor având ca obiect încheierea unui Protocol referitor la aspecte specifice echipamentelor agricole, de construcții și miniere (Protocolul MAC) la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile

               ANEXĂ […]

               Directive de negociere a unui Protocol referitor la aspecte specifice echipamentelor agricole, de construcții și miniere (Protocolul MAC) la Convenția privind garanțiile internaționale în materie de echipamente mobile

               1. Comisia ar trebui să asigure până la sfârșitul negocierilor că Protocolul MAC este compatibil cu dispozițiile legislației Uniunii Europene privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor. În cazul în care nu există o astfel de compatibilitate, Comisia ar trebui să se asigure că Protocolul MAC include una sau mai multe clauze care să permită statelor membre ca, în relațiile dintre ele, aplicarea Regulamentului (UE) nr. 1215/2012 să aibă întâietate în fața aplicării Convenției de la Cape Town și a Protocolului MAC la aceasta.

               Trebuie să se asigure faptul că articolul 55 din Convenția de la Cape Town se aplică protocolului astfel cum se aplică echipamentelor mobile în aspecte specifice echipamentelor agricole, de construcții și miniere.

               În acest scop, trebuie să se asigure faptul că actuala dispoziție a articolului IX (Modificarea dispozițiilor privind măsurile aplicabile în așteptarea soluționării definitive) din proiectul de Protocol MAC este menținută în protocol, astfel încât acest articol să fie opțional și să se aplice numai în temeiul unei declarații a statului contractant.

               2. Trebuie să se asigure faptul că articolele din protocol referitoare la procedurile de insolvență sunt compatibile cu Regulamentul (UE) 2015/848.

               În acest scop, trebuie să se asigure faptul că actualele dispoziții ale articolului X (Măsuri în caz de insolvență) și ale articolului XI (Asistența în caz de insolvență) din proiectul de Protocol MAC sunt menținute, astfel încât aceste articole să fie opționale și să se aplice numai în temeiul unei declarații a statului contractant.

               3. Trebuie să se asigure faptul că actuala dispoziție a articolului VI (Determinarea legii aplicabile) din proiectul de Protocol MAC este menținută în protocol, astfel încât acest articol să fie opțional și să se aplice numai în temeiul unei declarații a statului contractant.

               4. Trebuie să se asigure faptul că actuala dispoziție a articolului XXII (Organizații de integrare economică regională) este menținută în protocol, astfel încât o organizație de integrare economică regională instituită de state suverane și care are competență în privința chestiunilor care intră în domeniul de aplicare al protocolului să poată să semneze, să accepte, să aprobe sau să adere la protocol ca și cum ar fi un stat contractant.