title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2013 privind Programul național de reformă al Slovaciei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Slovaciei pentru perioada 2012-2016

text:
               30.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/71

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 9 iulie 2013
   privind Programul național de reformă al Slovaciei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Slovaciei pentru perioada 2012-2016
   2013/C 217/18
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 10 iulie 2012, Consiliul a adoptat o recomandare (3) privind Programul național de reformă pentru 2012 al Slovaciei și a emis un aviz referitor la Programul de stabilitate al Slovaciei pentru perioada 2012-2015.

               (5)

               La 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, marcând începutul Semestrului european din 2013 pentru coordonarea politicilor economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (4), Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Slovacia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (6)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și, la 7 februarie 2013, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2013 și o rezoluție referitoare la contribuția la analiza anuală a creșterii pentru 2013.

               (7)

               La 14 martie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii. Acesta a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală diferențiată favorabilă creșterii, să se restabilească condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea, să se abordeze șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (8)

               Slovacia a prezentat la 24 aprilie 2013 Programul național de reformă pentru 2013, iar la 30 aprilie 2013 Programul de stabilitate, care acoperă perioada 2012-2016. În vederea luării în considerare a legăturilor dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (9)

               Pe baza evaluării Programului de stabilitate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că Slovacia a redus deficitul public general de la 7,7 % din PIB în 2010, la 4,3 % din PIB în 2012 datorită unui efort substanțial în materie de consolidare și, pe baza previziunilor actuale, este pe cale să își corecteze deficitul excesiv. Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare prevăzute de programul de stabilitate este plauzibil. În comparație cu previziunile Comisiei, autoritățile preconizează rate similare de creștere a PIB-ului, cu o compoziție ușor diferită. Obiectivul strategiei bugetare prezentate în cadrul programului de stabilitate este de a realiza o situație bugetară care să asigure sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. În acest scop, guvernul confirmă obiectivul de a reduce în 2013 deficitul global sub valoarea de referință de 3 % din PIB, în conformitate cu recomandarea Consiliului în temeiul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Efortul bugetar anual mediu ajustat în perioada 2010 - 2013 se ridică la 1,4 % din PIB, cu mult peste efortul necesar de 1 % din PIB recomandat de Consiliu. Se estimează că în 2013 o mare parte din economiile în materie de cheltuieli vor proveni de la administrațiile locale și de la alte unități ale administrației publice în care administrația centrală nu are o influență directă. Prin urmare, este posibil ca atingerea obiectivului să fie pusă în pericol, având în vedere și depășirile plafonului de cheltuieli înregistrate în trecut.
               Programul de stabilitate confirmă că obiectivul pe termen mediu (OTM) anterior de -0,5 % va fi îndeplinit până în 2018. OTM este conform cu cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Pentru anii ulteriori datei la care se preconizează corectarea deficitului excesiv, îmbunătățirea prevăzută a soldului bugetar structural (recalculat) este adecvată în 2014 și în 2015 (0,6 puncte procentuale și, respectiv, 0,7 puncte procentuale din PIB), însă aceasta va fi insuficientă în 2016 (0,3 puncte procentuale din PIB). Se preconizează că Slovacia va respecta criteriul de referință prevăzut în Pactul de stabilitate și de creștere privind cheltuielile. Conform programului de stabilitate, se prognozează că până în 2016 datoria publică va rămâne sub 60 % din valoarea de referință a PIB-ului. Previziunile de primăvară ale serviciilor Comisiei preconizează o creștere a ponderii datoriei în PIB, aceasta ajungând la 54,6 % din PIB în 2013 și, respectiv, la 56,7 % din PIB în 2014.
               În scopul de a asigura o reducere semnificativă a deficitului global începând din 2011, autoritățile s-au bazat, de asemenea, pe reduceri ale investițiilor finanțate de la bugetul administrației publice, care nu pot fi durabile sau de dorit într-o perspectivă pe termen mediu și lung, precum și pe măsuri cu un caracter excepțional. În viitor, procesul de consolidare și convergență aflat în desfășurare va trebui să mențină cheltuielile alocate domeniilor care consolidează creșterea, cum ar fi educația, inovarea și infrastructura de transport.

               (10)

               Slovacia dispune de o marjă în ceea ce privește colectarea resurselor suplimentare prin lărgirea bazei de impozitare, limitând posibilitățile de nerespectare a obligațiilor fiscale și de evaziune fiscală, precum și prin recurgerea în mod mai frecvent la taxe care afectează în mai mică măsură creșterea economică, cum ar fi impozitarea proprietății și taxele de mediu. În 2012 a fost adoptat un plan de acțiune pentru combaterea fraudei fiscale care pune accentul în special pe TVA. Pentru ca strategia să dea roade, sunt necesare măsuri suplimentare, în special în scopul de a îmbunătăți infrastructura informatică, a extinde competențele și capacitatea de audit a autorităților și a asigura urmărirea judiciară.

               (11)

               În 2012 Slovacia a adoptat o reformă a pensiilor pentru a îmbunătăți sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor sale publice. Aceasta a redus deficitul estimat de sustenabilitate pe termen lung cu 2 % din PIB; totuși, la 4,9 % din PIB, deficitul rămâne cu mult peste media UE de 3 % din PIB. Aceasta reflectă în mare măsură impactul îmbătrânirii populației, cheltuielile cu pensiile reprezentând 1,5 puncte procentuale din PIB, iar cheltuielile cu asistența medicală 2 puncte procentuale din PIB. Întrucât se preconizează că cheltuielile Slovaciei în domeniul asistenței medicale vor crește în mod semnificativ pe termen lung, progresele înregistrate în ceea ce privește îmbunătățirea sustenabilității pensiilor vor trebui să fie însoțite de o reformă a sistemului de asistență medicală pentru a așeza finanțele publice pe o temelie durabilă. Introducerea unor structuri de stimulare și a unor mecanisme de control eficace ar contribui la eficientizarea costurilor sistemului de asistență medicală.

               (12)

               Prezența unei rate ridicate a șomajului, în special în contextul unei recuperări lente post-criză, rămâne una dintre principalele provocări cu care se confruntă economia slovacă. În ultimele luni, Slovacia a luat măsuri menite să reformeze politicile active în domeniul pieței forței de muncă. Totuși, succesul reformei va depinde în mare măsură de capacitatea serviciilor publice de ocupare a forței de muncă de a o pune în aplicare în mod eficace. Sunt necesare măsuri suplimentare mai bine orientate care să vizeze persoanele cele mai defavorizate aflate în căutarea unui loc de muncă. Acordarea asistenței sociale ar trebui să fie mai bine corelată cu activarea și este necesar ca, în cazul persoanelor care ocupă un loc de muncă slab remunerat, să se elimine din sistemul de impozitare stimulentele cu efect de descurajare. Creșterea ratei de activitate a femeilor și a persoanelor în vârstă ar contribui la creșterea globală a ratei de ocupare și la atingerea, până în 2020, a obiectivului național de 72 % stabilit în materie de ocupare a forței de muncă. Cu toate acestea, numărul insuficient al structurilor de îngrijire a copiilor, în special al celor pentru copiii cu vârsta sub trei ani, face mai dificilă reîntoarcerea mamelor pe piața forței de muncă.

               (13)

               Slovacia are una dintre cele mai ridicate rate ale șomajului în rândul tinerilor din Uniune. În pofida măsurilor de reformă întreprinse în 2012 pentru îmbunătățirea calității educației și a relevanței acesteia pe piața forței de muncă, tranziția școală-încadrare în muncă rămâne dificilă, iar sistemul de învățământ nu răspunde cu promptitudine nevoilor pieței forței de muncă. Fondurile alocate pe cap de locuitor în domeniul educației favorizează cantitatea în detrimentul calității, iar cota de finanțare aferentă activităților de predare (profesori, materiale pedagogice și echipamente) este scăzută. Îmbunătățirea calității învățământului superior și cooperarea între întreprinderi și instituțiile de învățământ ar contribui, de asemenea, la dezvoltarea unui triunghi al cunoașterii funcțional, la creșterea eficacității și atractivității investițiilor în cercetare și dezvoltare și ar consolida capacitatea de inovare a economiei slovace.

               (14)

               Nu se valorifică pe deplin nici potențialul de muncă al membrilor comunităților marginalizate, care se confruntă cu obstacole semnificative atunci când încearcă să intre pe piața forței de muncă și să se integreze în sistemul de învățământ. După adoptarea Strategiei Republicii Slovace pentru integrarea populației rome până în 2020, în 2012 nu s-au luat măsuri eficace, iar condițiile de trai ale comunităților marginalizate, inclusiv cele ale romilor, sunt în continuare dificile. Este important să se accelereze eforturile de îmbunătățire a rezultatelor obținute de grupurile marginalizate în domeniul educației și să se asigure furnizarea unor măsuri de activare care să vizeze adulții.

               (15)

               În pofida progreselor notabile, Slovacia se situează pe locul al cincilea în clasamentul statelor membre care consumă cea mai mare cantitate de energie, situație care se explică parțial prin faptul că industria are ponderea cea mai mare în economie (25,9 % din PIB). În același timp, prețurile energiei electrice sunt relativ ridicate, în special pentru consumatorii industriali de dimensiuni mici și medii. În ultimii ani Slovacia a depus eforturi pentru a liberaliza parțial piața energiei, însă modul de funcționare al acesteia mai poate fi îmbunătățit, în special printr-o mai mare transparență, inclusiv în ceea ce privește stabilirea tarifelor de rețea, și prin ameliorarea bazei economice și a predictibilității deciziilor în materie de reglementare. De asemenea, se pot aduce îmbunătățiri în ceea ce privește securitatea aprovizionării și se pot stabili obiective mai ambițioase în materie de eficiență energetică.

               (16)

               În 2012, Slovacia a lansat o reformă majoră a administrației publice, astfel încât serviciile furnizate de aceasta să fie orientate într-o mai mare măsură către cetățeni și întreprinderi. În etapa actuală, cu excepția agențiilor locale, reforma nu se canalizează pe administrația centrală și pe calitatea și eficacitatea acesteia în ansamblu. Întrucât nu au existat progrese în ceea ce privește reforma sistemului judiciar, procedurile sunt în continuare îndelungate, în special în cazurile de insolvență, iar soluționarea alternativă a litigiilor nu este suficient utilizată. Slovacia a întreprins recent o reformă a normelor privind achizițiile publice, consolidând, de asemenea, independența Biroului de achiziții publice, iar experiența în materie de execuție a fondurilor structurale ale UE sugerează că aplicarea eficace a normelor privind achizițiile publice rămâne o provocare.

               (17)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Slovaciei, evaluând Programul de stabilitate și Programul național de reformă. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Slovacia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin contribuția UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările sale formulate în cadrul Semestrului european se reflectă în recomandările 1-6 de mai jos.

               (18)

               Luând în considerare această evaluare, Consiliul a analizat Programul de stabilitate, iar avizul său (5) se reflectă îndeosebi în recomandările 1 și 2 de mai jos.

               (19)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat, de asemenea, o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe această bază, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre care au adoptat moneda euro (6). Ca o țară a cărei monedă este euro, Slovacia ar trebui, de asemenea, să asigure punerea în aplicare completă și la timp a respectivelor recomandări,

         RECOMANDĂ Slovaciei să ia măsuri în perioada 2013-2014 astfel încât:

               1.

               Să execute, conform celor prevăzute, bugetul pentru 2013, astfel încât să corecteze în mod durabil deficitul excesiv și să depună efortul bugetar stabilit în recomandările Consiliului în temeiul procedurii aplicabile deficitelor excesive. După corectarea deficitului excesiv, să continue efortul de ajustare structurală care va permite Slovaciei să atingă OTM până în 2017. Să evite reducerea cheltuielilor care stimulează creșterea economică și să accelereze eforturile de îmbunătățire a eficienței cheltuielilor publice. Pe baza reformei pensiilor deja adoptate, să îmbunătățească în continuare sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice prin reducerea deficitului de finanțare a sistemului public de pensii și prin eficientizarea costurilor sistemului de asistență medicală.

               2.

               Să accelereze punerea în aplicare a planului de acțiune privind combaterea fraudei fiscale și să depună în continuare eforturi pentru îmbunătățirea colectării TVA-ului, în special prin consolidarea capacității analitice și de audit a administrației fiscale. Să îmbunătățească respectarea normelor fiscale. Să stabilească o legătură între impozitele pe bunurile imobile și valoarea de piață a proprietăților.

               3.

               Să ia măsuri menite să consolideze capacitatea serviciilor publice de ocupare a forței de muncă de a oferi persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă servicii personalizate și să întărească legătura dintre măsurile de activare și asistența socială. Să abordeze cu mai multă eficacitate șomajul pe termen lung, prin instituirea de măsuri de activare și de formare specifică. Să îmbunătățească stimulentele pentru femeile care muncesc, prin ameliorarea disponibilității structurilor de îngrijire a copiilor, în special a celor pentru copiii cu vârsta sub trei ani. Să reducă sarcina fiscală suportată de lucrătorii slab remunerați și să adapteze sistemul de asigurări sociale.

               4.

               Să intensifice eforturile de combatere a șomajului în rândul tinerilor, de exemplu prin intermediul unei garanții pentru tineret. Să ia măsuri menite să încurajeze tinerii să urmeze o carieră didactică și să îmbunătățească rezultatele obținute în domeniul educației. În ceea ce privește învățământul profesional și tehnic, să consolideze activitățile de calificare la locul de muncă desfășurate în cadrul întreprinderilor. În ceea ce privește învățământul superior, să creeze mai multe programe de licență orientate către încadrarea în muncă. Să încurajeze transferul efectiv de cunoștințe prin promovarea cooperării între mediul academic, institute de cercetare și întreprinderi. Să intensifice eforturile de îmbunătățire a accesului la învățământ preșcolar și educație școlară de înaltă calitate și favorabile incluziunii pentru comunitățile marginalizate, inclusiv pentru romi.

               5.

               Să intensifice eforturile de îmbunătățire a modului de funcționare al pieței energiei, în special cele de sporire a transparenței mecanismului de stabilire a tarifelor și de consolidare a controlului exercitat asupra autorității de reglementare. Să consolideze interconexiunile cu țările învecinate. Să îmbunătățească eficiența energetică, în special în construcții și în industrie.

               6.

               Să ia măsuri, inclusiv prin modificarea legii privind funcția publică, pentru a consolida independența serviciului public. Să îmbunătățească gestionarea resurselor umane în administrația publică. Să intensifice eforturile pentru consolidarea capacităților analitice în ministerele-cheie, având în vedere, de asemenea, îmbunătățirea absorbției fondurilor UE. Să pună în aplicare măsuri menite să îmbunătățească eficiența sistemului judiciar. Să promoveze proceduri de soluționare alternativă a litigiilor și să încurajeze utilizarea acestora la scară mai largă.

      Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. ŠADŽIUS

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținută pentru 2013 prin Decizia 2013/208/UE a Consiliului din 22 aprilie 2013 privind orientări pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (3)  JO C 219, 24.7.2012, p. 74.

      (4)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (5)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (6)  A se vedea pagina 97 din prezentul Jurnal Oficial.


title: 2011/516/UE: Recomandarea Comisiei din 23 august 2011 privind reducerea prezenței dioxinelor, a furanilor și a PCB din alimentația umană și animală  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               24.8.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 218/23

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 23 august 2011
   privind reducerea prezenței dioxinelor, a furanilor și a PCB din alimentația umană și animală
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2011/516/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Mai multe măsuri au fost adoptate ca parte a unei strategii globale de reducere a prezenței dioxinelor, a furanilor și a PCB în mediu și în alimentația umană și animală.

               (2)

               Conținuturile maxime pentru dioxine, suma dioxinelor și a PCB de tipul dioxinelor au fost stabilite, pentru furaje, prin Directiva 2002/32/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 mai 2002 privind substanțele nedorite din furaje (1) și, pentru produsele alimentare, prin Regulamentul (CE) nr. 1881/2006 al Comisiei din 19 decembrie 2006 de stabilire a nivelurilor maxime pentru anumiți contaminanți din produsele alimentare (2).

               (3)

               Recomandarea 2006/88/CE a Comisiei din 6 februarie 2006 privind reducerea prezenței dioxinelor, a furanilor și a PCB din alimentația umană și animală (3) stabilește nivelurile de intervenție pentru dioxine și PCB de tipul dioxinelor din produsele alimentare, pentru a stimula o abordare proactivă în ceea ce privește reducerea prezenței dioxinelor și a PCB de tipul dioxinelor în produsele alimentare. Aceste niveluri de intervenție constituie un instrument pus la dispoziția autorităților competente și a operatorilor pentru semnalarea cazurilor în care este necesar să se identifice sursa de contaminare și să se ia măsuri pentru reducerea sau eliminarea acesteia. Având în vedere faptul că sursele de producere a dioxinelor și a PCB de tipul dioxinelor sunt diferite, este necesar să se stabilească niveluri de intervenție separate pentru dioxine, pe de o parte, și pentru PCB de tipul dioxinelor, pe de altă parte.

               (4)

               În Directiva 2002/32/CE au fost stabilite praguri de acțiune pentru dioxine și PCB de tipul dioxinelor în furaje.

               (5)

               Organizația Mondială a Sănătății (OMS) a organizat, în perioada 28-30 iunie 2005, un atelier de lucru reunind experți privind reevaluarea valorilor factorilor de echivalență toxică (TEF) stabiliți de OMS în 1998. Au fost modificate o serie de valori ale TEF, în special pentru PCB, congenerii octaclorurați și furanii pentaclorurați. Datele privind efectul noilor valori ale TEF și datele recente în materie de prezență sunt reunite în raportul științific al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA), intitulat „Results of the monitoring of dioxin levels in food and feed” (4) (Rezultate ale monitorizării conținuturilor de dioxine din alimentația umană și animală). Prin urmare, este necesar să se revizuiască nivelurile de intervenție, luând în considerare noile valori ale TEF.

               (6)

               Experiența a arătat că, în unele produse alimentare, în cazul în care se depășesc nivelurile de intervenție, nu este necesar să se efectueze anchete. În aceste cazuri, depășirea nivelului de intervenție nu este legată de o anumită sursă de contaminare care poate fi redusă sau eliminată, ci de poluarea mediului în general. Prin urmare, este necesar să nu se stabilească niveluri de intervenție pentru aceste produse alimentare.

               (7)

               În aceste condiții, Recomandarea 2006/88/CE ar trebui să fie înlocuită de prezenta recomandare,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   1.   Statele membre ar trebui să efectueze, în funcție de producția, utilizarea și consumul lor de furaje și de produse alimentare, o monitorizare aleatorie a prezenței dioxinelor, a PCB de tipul dioxinelor și a altor PCB decât cei de tipul dioxinelor în alimentația umană și animală.
   2.   În caz de nerespectare a dispozițiilor Directivei 2002/32/CE și ale Regulamentului (CE) nr. 1881/2006 și în caz de detectare a unor conținuturi de dioxine și/sau de PCB de tipul dioxinelor superioare nivelurilor de intervenție specificate în anexa la prezenta recomandare, în ceea ce privește produsele alimentare, și în anexa II la Directiva 2002/32/CE, în ceea ce privește furajele, statele membre, în colaborare cu operatorii,

               (a)

               inițiază anchete pentru a identifica sursa de contaminare;

               (b)

               iau măsuri pentru reducerea sau eliminarea sursei de contaminare.

         3.   Statele membre ar trebui să informeze Comisia și celelalte state membre cu privire la constatările lor, la rezultatele anchetelor lor și la măsurile luate pentru a reduce sau a elimina sursa de contaminare.
   Recomandarea 2006/88/CE se abrogă începând de la 1 ianuarie 2012.

      Adoptată la Bruxelles, 23 august 2011.

            Pentru Comisie

         John DALLI

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 140, 30.5.2002, p. 10.

      (2)  JO L 364, 20.12.2006, p. 5.

      (3)  JO L 42, 14.2.2006, p. 26.

      (4)  The EFSA Journal 2010; 8(3):1385, http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1385.pdf

      ANEXĂ
      Dioxinele [suma dibenzo-para-dioxinelor policlorurate (PCDD) și a dibenzofuranilor policlorurați (PCDF), exprimată în echivalenți toxici ai Organizației Mondiale a Sănătății (OMS), utilizând factorii de echivalență toxică ai OMS (OMS-TEF)] și bifenilii policlorurați (PCB) de tipul dioxinelor, exprimați în echivalenți toxici ai OMS, utilizând OMS-TEF. Factorii de echivalență toxică ai OMS (OMS-TEF) pentru evaluarea riscurilor pentru sănătatea umană se bazează pe concluziile reuniunii de experți din cadrul Programului internațional pentru securitate chimică (IPCS) al OMS, care a avut loc la Geneva în iunie 2005 [Martin van den Berg et al., The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds. Toxicological Sciences 93(2), 223-241 (2006)].

                  Produse alimentare

                  Nivelul de intervenție pentru dioxine + furani (OMS-TEQ) (1)

                  Nivelul de intervenție pentru PCB de tipul dioxinelor (OMS-TEQ) (1)

                  Carne și produse din carne (cu excepția organelor comestibile) (2) aparținând următoarelor animale:

                              —

                              bovine și ovine

                  1,75 pg/g de grăsime (3)

                  1,75 pg/g de grăsime (3)

                              —

                              păsări de curte

                  1,25 pg/g de grăsime (3)

                  0,75 pg/g de grăsime (3)

                              —

                              porcine

                  0,75 pg/g de grăsime (3)

                  0,5 pg/g de grăsime (3)

                  Grăsimi amestecate

                  1,00 pg/g de grăsime (3)

                  0,75 pg/g de grăsime (3)

                  Carne de pește de crescătorie și de produse de piscicultură

                  1,5 pg/g de greutate în stare proaspătă

                  2,5 pg/g de greutate în stare proaspătă

                  Lapte crud (2) și produse lactate (2), inclusiv grăsimile din unt

                  1,75 pg/g de grăsime (3)

                  2,0 pg/g de grăsime (3)

                  Ouă de găină și produse din ouă (2)

                  1,75 pg/g de grăsime (3)

                  1,75 pg/g de grăsime (3)

                  Fructe, legume și cereale

                  0,3 pg/g de produs

                  0,1 pg/g de produs

         (1)  Concentrațiile maxime: concentrațiile maxime se calculează presupunându-se că toate valorile diferiților congeneri sub limita de cuantificare sunt egale cu limita de cuantificare.

         (2)  Produsele alimentare din această categorie, astfel cum sunt definite în Regulamentul (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală (JO L 139, 30.4.2004, p. 55).

         (3)  Nivelurile de intervenție nu se aplică în cazul produselor alimentare cu un conținut < 2 % grăsime.


				|

		52012PC0005

			Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI de stabilire a faptului că Ungaria nu a luat măsuri eficiente ca răspuns la Recomandarea Consiliului din 7 iulie 2009 /* COM/2012/05 final - 2012/ () */

			   	Recomandare de
DECIZIE A CONSILIULUI
de stabilire a faptului că Ungaria nu a luat
măsuri eficiente ca răspuns la Recomandarea Consiliului din 7 iulie 2009
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 126 alineatul (8),
având în vedere recomandarea Comisiei
Europene,
întrucât:
(1)
În conformitate cu articolul 126 din tratat,
statele membre trebuie să evite deficitele publice excesive.
(2)
Pactul de stabilitate și creștere are la bază
obiectivul unor finanțe publice solide ca mijloc de consolidare a condițiilor
pentru stabilitatea prețurilor și pentru o creștere susținută și durabilă, care
să contribuie la crearea de locuri de muncă. Pactul de stabilitate și creștere
include Regulamentul (CE) nr. 1467/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind
accelerarea și clarificarea aplicării procedurii de deficit excesiv[1], care a fost adoptat cu scopul
de a favoriza corectarea rapidă a deficitelor publice excesive.
(3)
La 5 iulie 2004, Consiliul a decis, în conformitate
cu articolul 104 alineatul (6) din tratat, la recomandarea Comisiei, că în
Ungaria există un deficit excesiv[2].
În aceeași zi și pe baza unei recomandări din partea Comisiei, Consiliul a
adoptat recomandări în conformitate cu articolul 104 alineatul (7), prin care
invita autoritățile maghiare să ia măsuri pe termen mediu pentru a reduce
deficitul sub 3% din PIB până în 2008.
(4)
În ianuarie 2005, în conformitate cu articolul 104
alineatul (8) din TCE, Consiliul a ajuns la concluzia că Ungaria nu a luat
măsuri eficiente ca răspuns la recomandările sale, iar în martie 2005 a emis o
altă recomandare în temeiul articolul 104 alineatul (7) din TCE, confirmând
anul 2008 ca termen limită pentru corectarea deficitului excesiv. În urma unei
deteriorări puternice a perspectivelor bugetare, Consiliul a decis, în luna
noiembrie 2005, că, pentru a doua oară, Ungaria nu a respectat recomandările
formulate în temeiul articolului 104 alineatul (7) din TCE. În consecință, în
octombrie 2006, Consiliul a adresat Ungariei o a treia recomandare, în
conformitate cu articolul 104 alineatul (7) din TCE, prin care se amâna
termenul limită pentru corectarea deficitului excesiv până în 2009. În iulie 2009,
Consiliul a concluzionat că se poate considera că autoritățile maghiare au întreprins
acțiuni eficiente ca răspuns la recomandările din octombrie 2006. În contextul
recesiunii puternice survenite pe fondul crizei economice și financiare,
Consiliul a emis recomandări revizuite (pentru a treia oară), în temeiul
articolului 104 alineatul (7) din TCE.
(5)
Prin recomandarea din iulie 2009, Consiliul a
invitat autoritățile maghiare să pună capăt situației de deficit excesiv până
cel târziu în 2011. Mai precis, Ungariei i se recomanda să limiteze
deteriorarea poziției bugetare în 2009 prin asigurarea implementării riguroase
a măsurilor de corectare adoptate și anunțate în vederea respectării țintei de 3,9%
din PIB. În plus, începând cu 2010, Ungariei i s-a mai recomandat să
implementeze riguros măsurile de consolidare necesare pentru a asigura
reducerea continuă a deficitului structural și o nouă reducere a deficitului
global, recurgând mai mult la măsuri structurale, pentru a garanta
îmbunătățirea durabilă a finanțelor publice. Consiliul a recomandat, de
asemenea, să se definească și să se adopte în timp util măsurile de consolidare
necesare pentru a corecta deficitul excesiv până în 2011 și pentru a asigura
cel puțin un efort bugetar cumulat de 0,5% din PIB în 2010 și 2011.
Autorităților maghiare li s-a recomandat, de asemenea, să se asigure că nivelul
datoriei publice brute se înscrie pe o traiectorie descendentă fermă.
(6)
La 27 ianuarie 2010, Comisia a adoptat o comunicare
către Consiliu a cărei concluzie era că, pe baza informațiilor disponibile la
momentul respectiv, aceasta considera că Ungaria a întreprins acțiuni eficiente
ca răspuns la recomandările Consiliului din iulie 2009, având în vedere în
special măsurile de consolidare de 1 ½% din PIB, vizând îndeplinirea
obiectivului de deficit public pentru 2009 de 3,9% din PIB, reformele structurale
în sectorul pensiilor și al asigurărilor sociale, în sprijinul obiectivului de
atingere a unui deficit de 3,8% din PIB pentru 2010, precum și progresele
înregistrate în punerea în aplicare a noului cadru bugetar. Comisia a lansat
însă și un avertisment cu privire la riscurile considerabile existente.
(7)
O nouă evaluare a măsurilor luate de Ungaria în
vederea corectării deficitului excesiv până în 2011, ca răspuns la recomandarea
emisă de Consiliu în temeiul articolului 104 alineatul (7) din tratat, pe baza,
inter alia, celui de-al 9-lea raport intermediar din cadrul PDE prezentat
Comisiei și Consiliului la 15 decembrie 2011, conduce la următoarele concluzii:

–
În 2010, deficitul bugetar efectiv a depășit ținta
cu 0,4% din PIB, în timp ce creșterea economică a fost mai puternică decât se
estimase în previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2009, care
au servit drept bază pentru recomandările Consiliului din iulie 2009. În 2011,
se estimează (atât de către guvern, cât și în previziunile serviciilor Comisiei
din toamna anului 2011) că soldul bugetului general va prezenta un excedent,
însă numai datorită veniturilor one-off de 9 ¾% din PIB aferente transferului
activelor sistemelor de pensii private către sistemul de stat și veniturilor de
0,9% din PIB provenind din taxe sectoriale (în sectorul telecomunicațiilor,
sectorul energetic, al comerțului cu amănuntul și în sectorul financiar). În
absența măsurilor one-off, deficitul s-ar fi situat la circa 6% din PIB și ar
fi depășit cu mult valoarea de referință de 3% PIB prevăzută în tratat. În
notificarea transmisă în toamna anului 2011 în cadrul procedurii de deficit
excesiv, autoritățile maghiare au estimat un excedent de 3,9% din PIB. În
previziunile serviciilor Comisiei din toamna anului 2011 s-a estimat un
excedent ceva mai redus (3,6% din PIB), în special pentru că acestea luau în
considerare asumarea unei părți din datoria societăților de transport din
sectorul public (0,2% din PIB). Pe baza celor mai recente informații
referitoare la încasările one-off înregistrate după termenul limită de
realizare a previziunilor din toamna anului 2011, excedentul ar putea fi chiar
și mai mic. În ceea ce privește deficitul structural, aceasta s-a deteriorat cu
1½% în 2010 și cu 1¼% în 2011, în total cu 2¾% din PIB, în ciuda recomandării
Consiliului de a asigura un efort bugetar cumulat de cel puțin 0,5% din PIB în
acești doi ani, efort bugetar necesar pentru corectarea deficitului într-un mod
sustenabil înainte de termenul limită din 2011. Această deteriorare structurală
reflectă faptul că reducerile fiscale de peste 2% din PIB nu au fost suficient
compensate prin măsuri structurale.
–
Cât despre anul 2012, proiectul de buget are ca
obiectiv un deficit de 2,5% din PIB, în concordanță cu actualizarea din 2011 a
programului de convergență (PC). Pentru a realiza acest obiectiv, propunerea de
buget conține o serie de măsuri care se ridică, în total, la aproape 4% din PIB
potrivit autorităților, în paralel cu crearea unei rezerve extraordinare de 0,7%
din PIB. Însă, conform previziunilor serviciilor Comisiei din toamna anului 2011,
deficitul public pe 2012 va atinge 2,8% din PIB. În comparație cu proiectul de
buget, această valoare mai ridicată a deficitului reflectă, printre altele, o
proiecție a creșterii economice pentru 2012 mai redusă cu 1 punct procentual,
precum și o evaluare mai prudentă a evoluției veniturilor și cheltuielilor. În
același timp, se presupune, în conformitate cu legislația în vigoare, că
rezerva extraordinară nu va fi utilizată. Cu toate acestea, pragul de 3% din
PIB se respectă numai datorită unor venituri one-off de aproape 0,9% din PIB,
provenite din taxele excepționale menționate anterior.
–
În conformitate cu previziunile serviciilor
Comisiei din toamna anului 2011 și pe baza ipotezei obișnuite a menținerii
politicilor actuale, s-a estimat că deficitul bugetar va suferi o nouă
deteriorare în 2013, până la nivelul de 3.7%. Acest lucru se datorează în
principal faptului că nu se așteaptă ca eliminarea treptată a taxelor
excepționale de aproximativ 0,9% din PIB să fie compensată prin economii
suplimentare în cadrul programului de reformă structurală pentru anul
respectiv.
–
Pe baza evoluțiilor bugetare înregistrate de la
publicarea previziunilor din toamna anului 2011, prognozele pentru 2012 de 2,8%
din PIB par deocamdată plauzibile (fără a lua în considerare recenta
deteriorare a contextului macroeconomic). Aceasta se explică prin faptul că
efectul de diminuare a deficitului pe care îl are noul pachet de măsuri de
consolidare de 0,4% din PIB, adoptat de guvern la 15 decembrie 2011, este, în
mare măsură, contrabalansat de modificările cu efect de creștere a deficitului
adoptate la proiectul de buget, precum și de costurile bugetare nete ale
acordului cu sectorul bancar încheiat la 15 decembrie 2011, care încă nu sunt
compensate în mod adecvat de măsuri de consolidare suplimentare.
–
Pentru 2013, luând în considerare anumite precizări
suplimentare formulate în programul de reformă structurală (deciziile
guvernamentale și parlamentare aferente sunt detaliate în raportul intermediar
din decembrie 2011), precum și efectul de bază pozitiv din 2012 și costurile
nete care decurg din acordul cu sectorul bancar, valoarea estimată a
deficitului pentru 2013 inclusă în previziunile din toamna anului 2011 ar putea
fi scăzută de la 3.7% din PIB la 3¼% din PIB, valoare care încă depășește în
mod evident pragul de deficit de 3%. Diferența dintre această evaluare
actualizată și ținta oficială (2,2% din PIB) rezultă în special din faptul că,
în absența unor măsuri specifice, aproximativ jumătate din măsurile din
programul de reformă structurală nu au putut fi luate în considerare. Restul
diferenței față de ținta oficială rezultă dintr-un nivel mai ridicat al
estimărilor legate de cheltuieli, în special în domeniul societăților publice
de transport și de drumuri, încorporând în același timp anumite diferențe în
ceea ce privește ipotezele de creștere.
–
Aceste previziuni actualizate pe termen mediu ar
putea fi revizuite în sens negativ. Veniturile ar putea depăși estimările și în
2012 și 2013, însă se estimează că această tendință va fi din plin
contrabalansată de evoluții negative. În mod concret, ratele dobânzilor au
crescut indiferent de scadență, cursul de schimb a scăzut, iar perspectivele
economice pe termen mediu par să se fi înrăutățit după publicarea, în data de 10
noiembrie 2011, a previziunilor de toamnă. În ansamblu, dacă aceste elemente ar
fi luate în considerare, estimările privind deficitul atât pentru 2012, cât și
pentru 2013 ar fi majorate cu încă ½% din PIB, ducând la cifre ale deficitului
de peste 3% din PIB, respectiv 3¾% din PIB.
–
Conform previziunilor din toamna anului 2011, se
estimează, având în vedere atât valoarea anunțată a deficitului, cât și
ipotezele legate de cursul de schimb, că datoria publică brută va crește din
nou, la circa 77% din PIB până în 2013, în urma unei scăderi temporare în 2011
datorită preluării activelor sistemelor de pensii private. Dacă proiecțiile
bugetare pe termen mediu ar fi actualizate numai pe baza noilor măsuri adoptate
după termenul limită stabilit pentru efectuarea previziunilor, ponderea
estimată a datoriei pe 2012 ar rămâne în mare măsură neschimbată și ar cunoaște
doar o ușoară ameliorare în 2013. Cu toate acestea, eventualele revizuiri
ulterioare ale proiecțiilor bugetare, luând în considerare în special creșterea
randamentelor, cursul de schimb HUF/EUR de 311 de la finele anului 2011 (care
este cu aproximativ 12% mai mic comparativ cu ipoteza tehnică utilizată în
previziunile de toamnă), precum și mediul macroeconomic mai nefavorabil, ar
conduce la o pondere a datoriei de aproximativ 80% în 2011, după care s-ar
stabiliza la aproximativ 78,5% atât în 2012, cât și în 2013, în condițiile în
care Consiliul a recomandat ca ponderea datoriei brute să se înscrie pe o
traiectorie descendentă fermă.
(8)
Concluzia generală este că, deși Ungaria respectă
teoretic valoarea de referință de 3% din PIB pentru 2011, acest rezultat nu se
bazează pe o corecție structurală și sustenabilă. Excedentul bugetar
înregistrat în 2011 are la bază venituri one-off semnificative de peste 10% din
PIB și este însoțit de o deteriorare structurală globală de 2 ¾% din PIB în 2010
și 2011, comparativ cu recomandarea privind o îmbunătățire globală a finanțelor
publice de 0,5% din PIB. În plus, cu toate că autoritățile implementează măsuri
structurale substanțiale în 2012, valoarea de referință de 3% din PIB este din
nou respectată doar datorită măsurilor one-off de aproximativ 1% din PIB. În
fine, în 2013, se preconizează că deficitul (de 3¼% din PIB) va depăși din nou
valoarea de referință din tratat, chiar și după luarea în considerare a
măsurilor suplimentare anunțate după publicarea previziunilor serviciilor
Comisiei din toamna anului 2011. Valoarea mai mare a deficitului pentru 2013
este legată în principal de faptul că veniturile one-off temporare sunt
eliminate treptat după cum se prevăzuse și de faptul că nu toate reformele
structurale planificate sunt suficient detaliate. În linii generale, aceasta
indică faptul că reacția autorităților maghiare la recomandarea emisă de
Consiliu în data de 7 iulie 2009 în conformitate cu articolul 104 alineatul (7)
din tratat a fost insuficientă,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Ungaria nu a întreprins acțiuni eficiente ca
răspuns la recomandarea emisă de Consiliu în data de 7 iulie 2009 în
conformitate cu articolul 104 alineatul (7) din tratat.
Articolul 2
Prezenta
decizie se adresează Ungariei.
Adoptată la Bruxelles, 11.1.2012.
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 6.
[2]               JO L 389, 30.12.2004, p. 27. Toate documentele privind
PDE pentru Ungaria pot fi consultate la următoarea adresă: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/index_en.htm.


				|

		52014DC0407

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Estoniei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Estoniei pentru 2014 /* COM/2014/0407 final */

Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Estoniei pentru 2014
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al
Estoniei pentru 2014
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și
articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE)
nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea
supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și
coordonarea politicilor economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[3],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
având în vedere avizul Comitetului economic și
financiar,
având în vedere avizul Comitetului pentru
protecție socială,
având în vedere avizul Comitetului pentru
politică economică,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul European a
aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere
economică și ocuparea forței de muncă, Strategia
Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor
economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni
în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și
de competitivitate al Europei.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe
baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale
pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii
(2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind
orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale
statelor membre, care formează împreună „orientările integrate”.
Statele membre au fost invitate să țină seama de
orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a
forței de muncă aplicate la nivel național.
(3)
La 29 iunie 2012, șefii de stat sau
de guvern au convenit asupra unui pact pentru creștere economică și
locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune
la nivel național, precum și la nivelul UE și al zonei euro, și
care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile
posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la
nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față
de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față
de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.
(4)
La 9 iulie 2013, Consiliul a adoptat o
recomandare privind Programul național de reformă al Estoniei pentru
2013 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de stabilitate al
Estoniei pentru perioada 2012-2017. La 15 noiembrie 2013, în
conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 473/2013[4], Comisia a prezentat
avizul său privind proiectul de plan bugetar al Estoniei pentru 2014[5].
(5)
La 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat
analiza anuală a creșterii[6],
care marchează începutul semestrului european din 2014 pentru coordonarea
politicilor economice. În aceeași zi, Comisia a adoptat, în baza
Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de
alertă[7],
în care nu a identificat Estonia ca fiind unul dintre statele membre pentru
care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.
(6)
La 20 decembrie 2013, Consiliul European
a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității
financiare, a consolidării bugetare și a acțiunilor de promovare
a creșterii economice. Acesta a evidențiat că este necesar
să se continue consolidarea bugetară într-un mod diferențiat și
favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile
normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea
economică și competitivitatea, să se combată șomajul și
consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația
publică.
(7)
La 8 mai 2014, Estonia și-a
prezentat Programul național de reformă pentru 2014, iar la
29 aprilie 2014 și-a prezentat Programul de stabilitate pentru
2014. În vederea luării în considerare a legăturilor dintre cele
două programe, acestea au fost evaluate în același timp.
(8)
Obiectivul strategiei bugetare prezentate în
Programul de stabilitate pentru 2014 este să se atingă obiectivul pe
termen mediu și să se constituie rezerve bugetare suficiente pentru
perioadele dificile din punct de vedere economic. Programul confirmă
obiectivul pe termen mediu precedent, și anume de a înregistra un excedent
structural, care este mai strict decât cerințele impuse de Pactul de
stabilitate și de creștere. Potrivit estimărilor, soldul
structural recalculat al Estoniei ar urma să se deterioreze cu 0,1 puncte
procentuale din PIB în 2014, abătându-se astfel de la traiectoria de
ajustare necesară, înainte de a cunoaște o îmbunătățire
cu 0,4 puncte procentuale din PIB în 2015 și de a se menține aproape
de echilibru în perioada 2016-2017. În plus, programul semnalează riscul
unei abateri de la criteriul de referință în materie de cheltuieli în
2014 și riscul unei abateri semnificative în 2015. În general, traiectoria
de ajustare prevăzută în vederea îndeplinirii obiectivului pe termen
mediu prezintă o serie de riscuri în ceea ce privește respectarea
cerințelor Pactului de stabilitate și de creștere. Scenariul
macroeconomic pe care se întemeiază previziunile bugetare din program,
care nu a fost aprobat de o entitate independentă, este plauzibil și
corespunde în general previziunilor Comisiei din primăvara anului 2014.
Potrivit previziunilor Comisiei, deficitul structural ar urma să
cunoască o deteriorare cu 0,1 % din PIB în 2014, ceea ce ar conduce
la un decalaj de 0,3 % din PIB în comparație cu ajustarea necesară
și la o abatere semnificativă în cazul unei evaluări realizate
pe doi ani. Comisia preconizează pentru 2015 încă o deteriorare a
soldului structural, de 0,2 % din PIB, ceea ce ar indica o abatere
semnificativă de la ajustarea necesară în vederea îndeplinirii
obiectivului pe termen mediu. Se preconizează o abatere semnificativă
și în ceea ce privește criteriul de referință în materie de
cheltuieli pentru perioada 2014-2015. Pe baza evaluării Programului de
stabilitate pentru 2014 și pe baza previziunilor Comisiei, în temeiul
Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că
există un risc de abatere semnificativă de la obiectivul pe termen
mediu în 2014 și 2015. Regula privind soldul structural, adoptată în
vederea respectării Tratatului privind stabilitatea, coordonarea și
guvernanța, a intrat în vigoare la 23 martie 2014 prin
intermediul noii legi a bugetului de stat adoptată de Estonia, însă
trebuie completată prin consolidarea obligativității
obiectivelor privind cheltuielile multianuale.
(9)
În ceea ce privește piața forței de
muncă, s-au realizat progrese considerabile în ceea ce privește
reducerea șomajului în rândul tinerilor și a șomajului de
lungă durată. Este necesar să se acorde o atenție
deosebită măsurilor care oferă persoanelor cu salarii reduse
stimulente pentru desfășurarea unei activități
profesionale. Sunt necesare eforturi suplimentare în vederea găsirii de
soluții pentru carențele din ce în ce mai mari de forță de
muncă, inclusiv cele cauzate de îmbătrânire și de retragerile de
pe piața muncii legate de probleme de sănătate sau de
invaliditate. Așadar este extrem de important ca reforma privind
capacitatea de muncă să fie adoptată și pusă în
aplicare în timp util, asigurându-se în același timp că sunt
disponibile servicii de asistență. Raportul cost-eficacitate aferent
cheltuielilor legate de politica privind familia ar putea fi îmbunătățit
în continuare, inclusiv prin realocarea fondurilor prevăzute pentru
indemnizațiile parentale către măsuri precum serviciile de
îngrijire a copiilor. Se preconizează că această abordare va
favoriza întoarcerea anticipată a femeilor pe piața muncii și va
reduce diferența de remunerare dintre bărbați și femei,
care se menține la cote ridicate. Este necesară intensificarea
eforturilor de promovare a antreprenoriatului și a creării de locuri
de muncă și în alte regiuni în afară de orașele Tallin și
Tartu, astfel încât să se prevină adâncirea decalajelor în materie de
dezvoltare economică și să se reducă șomajul, în
special cel din rândul persoanelor slab calificate.
(10)
În domeniul învățământului și
al formării, recent au fost adoptate reforme care vizează alinierea
învățământului la cerințele pieței muncii. Vor fi
necesare eforturi suplimentare pentru a facilita trecerea de la învățământ
la activitatea profesională. Vor fi necesare eforturi sistematice, mai
ales cu implicarea partenerilor sociali, pentru a spori participarea atât la
învățământul și formarea profesională, cât și la
învățarea la locul de muncă, în special la ucenicii. Punerea în
aplicare a Strategiei privind învățarea pe tot parcursul vieții
va necesita eforturi susținute, astfel încât să se ajungă la
nivelurile absolut necesare de calificare, de îmbunătățire a
calificărilor și de recalificare, în special în cazul persoanelor
care se găsesc într-o poziție de fragilitate față de piața
muncii. Există un cadru privind specializarea inteligentă, care
înglobează Strategia privind antreprenoriatul și creșterea
economică și Strategia privind cercetarea, dezvoltarea și
inovarea; accentul este pus pe prioritățile comune și, în același
timp, este sporit gradul de specializare tematică. Având în vedere
dimensiunea redusă a economiei, ar trebui să fie continuate
eforturile pentru ca sistemul de cercetare, dezvoltare și inovare să
dobândească o dimensiune internațională și pentru a se fixa
priorități în cadrul acestui sistem.
(11)
În Estonia, intensitatea consumului de resurse este
în continuare foarte ridicată. S-au înregistrat progrese în domeniul
eficienței energetice a clădirilor publice, însă eforturile
trebuie continuate și intensificate, în special în sectorul rezidențial
și în cel industrial. Cu toate că s-au realizat progrese
considerabile în ceea ce privește gestionarea și depozitarea deșeurilor,
este necesar să se asigure viabilitatea economică a activităților
de reciclare. Este necesară punerea în aplicare a măsurilor din
cadrul Planului de dezvoltare a transporturilor, în special pentru a permite
Estoniei să limiteze emisiile de CO2 din sectoarele care nu fac
obiectul schemei de comercializare a certificatelor de emisii (ETS). Eficiența
energetică a transportului de mărfuri poate fi îmbunătățită
prin dezvoltarea unor moduri de transport mai durabile. Utilizarea
transportului public poate fi intensificată și mai mult prin dezvoltarea
complementarității rețelelor regionale și a
interconexiunilor dintre transportul cu autocarul și transportul feroviar
de călători. Utilizarea autoturismelor personale înregistrează o
creștere, în timp ce vârsta medie a parcului de autoturisme este aproape
dublă în comparație cu media de la nivelul UE, iar autoturismele noi
se numără printre cele mai poluante din UE. Este necesară
consolidarea substanțială a stimulentelor de mediu, inclusiv a celor
de natură fiscală. Cu toate că s-au realizat progrese promițătoare
în ceea ce privește conexiunile energetice transfrontaliere, stabilirea
unei conexiuni complete între piața estoniană a energiei și UE
va necesita timp și investiții.
(12)
Adâncirea diferențelor regionale, în combinație
cu tendințele demografice negative, cu ineficiențele și cu lipsa
de cooperare între autoritățile locale, înfrânează potențialul
de dezvoltare al Estoniei. Această situație reflectă în parte
decalajul persistent dintre capacitatea bugetară a colectivităților
locale mici și responsabilitățile care le revin, precum și
economiile de scară limitate. O condiție prealabilă pentru ca
măsurile de reintegrare în viața activă și cele privind piața
muncii să fie eficace o reprezintă punerea la dispoziție a unor
servicii publice mai eficiente și mai accesibile la nivel local, bazate pe
domenii de servicii și pe standarde de servicii minime, în special în ceea
ce privește transporturile, îngrijirea pe termen lung, educația
copiilor preșcolari și serviciile sociale.
(13)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Estoniei și
a evaluat Programul de stabilitate și Programul național de
reformă prezentate de această țară. Comisia a ținut
seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și
socioeconomică sustenabilă în Estonia, ci și de conformitatea
acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de
a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin
oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare.
Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului
european se reflectă în recomandările 1-5 de mai jos.
(14)
Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a
examinat Programul de stabilitate al Estoniei, iar avizul[8] său se
reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.
(15)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul
său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice
adresate statelor membre a căror monedă este euro. Estonia ar trebui
totodată să vegheze la punerea în aplicare integrală și în
timp util a acestor recomandări,
RECOMANDĂ ca, în perioada
2014-2015, Estonia să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să
consolideze măsurile bugetare pentru 2014, având în vedere apariția
unui decalaj de 0,3 % din PIB, pe baza previziunilor Comisiei din
primăvara anului 2014, care indică riscul unei abateri semnificative
în raport cu cerințele Pactului de stabilitate și de creștere.
În 2015, să consolideze în mod substanțial strategia bugetară,
astfel încât să se îndeplinească obiectivul pe termen mediu și
să se mențină acest nivel și în perioada ulterioară.
Să completeze regula bugetară cu reguli cu un caracter obligatoriu
mai puternic în ceea ce privește cheltuielile multianuale în cadrul
bugetar pe termen mediu și să continue îmbunătățirea
eficienței cheltuielilor publice.
2.           Să îmbunătățească
stimulentele pentru desfășurarea unei activități
profesionale prin luarea de măsuri axate pe persoanele cu venituri reduse.
Să concentreze eforturile vizând reintegrarea în viața activă
asupra persoanelor care sunt cele mai îndepărtate de piața muncii, în
special prin asigurarea adoptării și punerii în aplicare în timp util
a reformei privind capacitatea de muncă. Să crească eficiența
politicii privind familia și să îmbunătățească
raportul cost-eficacitate al acestei politici, sporind totodată
disponibilitatea și accesibilitatea serviciilor de îngrijire a copiilor.
Să întreprindă măsuri coordonate care vizează promovarea
dezvoltării economice și a antreprenoriatului în regiunile care se
confruntă cu o rată ridicată a șomajului.
3.           Să asigure relevanța
sistemelor de învățământ și de formare pentru piața
muncii, să îmbunătățească nivelul competențelor și
nivelul de calificare prin extinderea măsurilor de învățare pe
tot parcursul vieții și prin sporirea sistematică a
participării la învățământul și la formarea
profesională, inclusiv a participării la ucenicii. Să
intensifice în continuare procesul de stabilire de priorități și
specializarea în cadrul sistemelor de cercetare și inovare, precum și
să consolideze cooperarea dintre întreprinderi, învățământul
superior și institutele de cercetare, pentru a contribui la
competitivitatea pe plan internațional.
4.           Să intensifice
eforturile de îmbunătățire a eficienței energetice, în
special în ceea ce privește clădirile rezidențiale și cele
industriale. Să consolideze substanțial stimulentele de mediu pentru
sectorul transporturilor, pentru a contribui la dezvoltarea unei mobilități
cu un consum mai redus de resurse. Să continue dezvoltarea conexiunilor
transfrontaliere cu statele membre vecine, în vederea diversificării
surselor de energie și a promovării concurenței prin sporirea
gradului de integrare a piețelor energiei din zona baltică.
5.           Să
stabilească un echilibru mai bun între veniturile administrațiilor
locale și responsabilitățile care le revin. Să
îmbunătățească eficiența administrațiilor locale și
să asigure furnizarea de servicii publice de calitate la nivel local, în
special de servicii sociale care să completeze măsurile de
reintegrare în viața activă.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               COM(2014) 407 final.
[3]               P7_TA(2014)0128
și P7_TA(2014)0129.
[4]               JO L 140, 27.5.2013, p. 11.
[5]               C(2013) 8002 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2)
din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2011 privind Programul național de reformă pe 2011 al Danemarcei și care include avizul Consiliului privind Programul de convergență actualizat al Danemarcei pentru perioada 2011-2015

text:
               20.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 213/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2011
   privind Programul național de reformă pe 2011 al Danemarcei și care include avizul Consiliului privind Programul de convergență actualizat al Danemarcei pentru perioada 2011-2015
   2011/C 213/01
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (3),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei Europene de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii Europene (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate la elaborarea politicilor economice și de ocupare a forței de muncă la nivel național.

               (3)

               La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și al primului semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care se bazează pe Strategia Europa 2020.

               (4)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile privind consolidarea bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie 2011 și 7 martie 2011 și ca urmare a analizei anuale a creșterii efectuată de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii unor bugete solide și a sustenabilității finanțelor publice, reducerii șomajului prin reforme ale pieței forței de muncă și depunerii de noi eforturi în vederea consolidării creșterii. Consiliul European a solicitat statelor membre să transpună aceste priorități în măsuri concrete, pe care să le includă în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (5)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat totodată statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru ca acestea să poată fi incluse în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (6)

               La 9 mai 2011, Danemarca a prezentat Programul de convergență actualizat în 2011, care vizează perioada 2011-2015, precum și Programul național de reformă din 2011. Cele două programe au fost evaluate în același timp, pentru a ține seama de legăturile dintre ele.

               (7)

               Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, a Programului de convergență actualizat, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic pe care se bazează Programul de convergență este plauzibil. Deși se bazează pe ipoteze de creștere ușor mai optimiste pentru 2012 și anii următori, acesta este, în linii mari, în concordanță cu previziunile din primăvara anului 2001 ale serviciilor Comisiei. Strategia bugetară stabilită în Programul de convergență are ca scop reducerea până în 2013 a deficitului sub valoarea de referință de 3 % din PIB, în conformitate cu Recomandările Consiliului din 13 iulie 2010, atingerea obiectivului pe termen mediu (OTM) revizuit de a avea până în 2015 un sold bugetar structural de cel puțin – 0,5 % din PIB, precum și atingerea echilibrului bugetar până în 2020. Traiectoria de ajustare pentru atingerea acestui obiectiv este adecvată. Măsurile incluse în Programul de convergență și adoptate de Parlament în primăvara lui 2010 sunt considerate adecvate pentru sprijinirea obiectivelor bugetare și ar reprezenta un efort bugetar anual de aproximativ 1 % din PIB în perioada 2011-2013. Danemarca își va atinge OTM revizuit înainte de încheierea perioadei Programului de convergență. Riscurile la adresa obiectivelor bugetare sunt, în general, echilibrate.

               (8)

               Economia daneză a început să înregistreze o încetinire a creșterii în 2007, pe fondul unei corecții a prețurilor de pe piața imobiliară, care a determinat probleme ale sistemului bancar național, amplificate de creșterea șomajului și a numărului cazurilor de insolvență. Recesiunea a fost gravă, producția s-a contractat cu 8 % între toamna anului 2007 și primăvara anului 2009, iar rata șomajului a crescut până la 7,4 % în 2010. Rata de ocupare a forței de muncă a scăzut de la 79,8 % în 2008 la 76,1 % în 2010, afectând în special tinerii. Producția a început să se redreseze în 2009, iar creșterea PIB-ului real a atins 2,1 % în 2010. Redresarea a fost determinată de cererea internă susținută (și în contextul unei expansiuni fiscale), o reconstituire rapidă a stocurilor și o redresare solidă a principalilor parteneri comerciali ai Danemarcei.

               (9)

               Stabilizatorii automați și măsurile legate de criză au determinat evoluția soldului bugetar general de la un excedent de 3,2 % din PIB în 2008 la un deficit de 2,7 % din PIB în 2009. Pe baza notificării Danemarcei din primăvara anului 2010 și a previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2010 care preconizau o creștere a deficitului bugetar la peste 5 % din PIB în 2010, în iulie 2010 a fost deschisă o procedură de deficit excesiv pentru Danemarca. Deși veniturile excepționale neașteptate și temporare legate de reformarea impozitului pe randamentul fondurilor de pensii au determinat stabilizarea deficitului bugetar la 2,7 % din PIB anul trecut, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2011, deficitul ar urma să crească din nou până la aproape 4 % din PIB în 2011, ceea ce subliniază necesitatea depunerii unor eforturi de consolidare continue și ambițioase în 2012 și 2013 conform planificării. Acest lucru implică o aplicare strictă a măsurilor adoptate în Acordul de consolidare 2010, precum și controlul cheltuielilor, astfel cum este prevăzut în Programul de convergență, pentru a asigura corectarea deficitului excesiv până în 2013. Previziunile legate de cheltuieli par să asigure o cale de ajustare adecvată în vederea atingerii OTM, dacă sunt evaluate în raport cu rata proiectată de creștere pe termen mediu și ținând cont de măsurile discreționare. Potrivit celei mai recente evaluări de către Comisie, riscurile legate de sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice par să fie scăzute.

               (10)

               Un control strâns la nivelul administrațiilor locale și regionale pentru evitarea depășirilor recurente ale cheltuielilor este important pentru atingerea obiectivelor bugetare. În ultimii 20 de ani, cheltuielile publice au depășit în mod continuu obiectivele bugetare. Guvernul a luat deja o serie de măsuri pentru a rezolva această problemă și intenționează să introducă un nou sistem de control al cheltuielilor, sub supravegherea independentă din partea Consiliului Economic Danez, astfel cum se precizează în Programul de convergență.

               (11)

               Ca urmare a factorilor demografici, populația cu vârstă activă (15-64 de ani) va scădea cu aproximativ 1,5 % între 2010 și 2025 și cu aproape 5 % până în 2040. Pe termen mediu, redresarea economică ar putea duce la restrângerea pieței forței de muncă, astfel cum s-a întâmplat în anii de boom economic. În pofida unei rate deja ridicate de participare pe piața forței de muncă, există posibilități suplimentare de creștere a ofertei de forță de muncă. Pensionarea voluntară înainte de termen este larg răspândită în rândul persoanelor cu vârste cuprinse între 60 și 64 de ani, ceea ce determină o rată a ocupării forței de muncă de doar 40 % în rândul acestei categorii de persoane. În plus, 10 % din populația activă cu vârsta sub 40 de ani beneficiază fie de prestații de invaliditate, fie de subvenționarea locurilor de muncă („flex-job”).

               (12)

               Creșterea productivității a înregistrat o tendință descendentă începând cu anul 1995, una dintre posibilele cauze fiind rezultatele scăzute din domeniul educației. Deși Danemarca continuă să își finanțeze masiv sistemul educațional, rezultatele obținute în acest domeniu ating, în mai multe domenii-cheie, doar un nivel mediu, această țară ocupând locul al patrulea în clasamentul țărilor UE cu cel mai scăzut nivel de studii în rândul tinerilor. În 2009, doar 70,1 % din populația cu vârsta cuprinsă între 20 și 24 de ani absolvise cel puțin învățământul secundar superior (față de media UE de 78,6 %), iar rezultatele PISA ale Danemarcei sunt medii. Ratele de abandon școlar în rândul tinerilor din instituțiile de învățământ și de formare profesională sunt relativ ridicate, afectând aproape 50 % dintre elevii instituțiilor de învățământ profesional. În plus, la 10 ani de la părăsirea școlii primare, aproximativ 20 % dintre tineri nu au absolvit o formă de învățământ superioară nivelului de învățământ secundar inferior. Îmbunătățirea calității sistemului educațional ar contribui, de asemenea, la prevenirea dezechilibrelor viitoare în ceea ce privește calificările pe piața forței de muncă, care indică în prezent un posibil surplus de lucrători necalificați și un deficit de lucrători calificați. Creșterea productivității a fost deosebit de slabă în sectorul construcțiilor și în cel al serviciilor. Acest lucru este valabil în special în ceea ce privește serviciile locale, sectorul comerțului cu amănuntul, comerțul cu ridicata și serviciile personale, sectoare în care un nivel scăzut de concurență, datorat de exemplu, obstacolelor existente la intrarea pe piață, pot duce la o alocare a resurselor sub nivelul optim. Legislația în domeniul zonării este strictă, limitând posibilitatea dezvoltării unor economii de scară care sporesc productivitatea în sectorul comerțului cu amănuntul. Pentru a soluționa problema legată de faptul că achizițiile publice deschise reprezintă numai aproximativ 25 % dintre achizițiile publice, guvernul a lansat o strategie care vizează creșterea concurenței în sectorul serviciilor publice prin creșterea progresivă a achizițiilor publice în municipalități și regiuni și a stabilit un nou obiectiv pentru municipalități, și anume ca 31,5 % din totalitatea achizițiilor să fie publice până în 2015.

               (13)

               Îndatorarea gospodăriilor exprimată ca procent din PIB este cea mai ridicată din UE. Creșterea nivelului îndatorării, care a fost alimentată de explozia pieței imobiliare între 2004 și 2007, creează riscuri potențiale pentru economie și stabilitatea financiară. Deși aceste riscuri sunt atenuate de caracteristicile pieței sofisticate de obligațiuni garantate cu ipoteci a Danemarcei și de o situație financiară în general solidă a majorității gospodăriilor (activele depășesc cu mult pasivele), nu au fost introduse decât măsuri limitate de atenuare a fluctuațiilor prociclice ale prețurilor locuințelor în urma corectării prețurilor pentru locuințe.

               (14)

               Danemarca și-a luat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus. În vederea îmbunătățirii sustenabilității finanțelor publice, s-a ajuns la un acord referitor la consolidarea legislației în materie de sancțiuni în ceea ce privește controlul cheltuielilor la nivel local, iar guvernul intenționează să prezinte o propunere legislativă privind plafoanele de cheltuieli. Măsurile de ocupare a forței de muncă se concentrează pe stimularea ocupării forței de muncă prin prelungirea vieții active prin intermediul unei reforme a pensiilor. Pentru stimularea competitivității, un pachet de inițiative concrete în domeniul concurenței vizează în primul rând sectoarele construcțiilor și serviciilor. Suplimentar angajamentelor în cauză a fost pusă în aplicare o schemă de compensare pentru a facilita soluționarea privată a situației băncilor aflate în dificultate și contribuirea la ameliorarea stabilității financiare. Toate aceste măsuri și angajamente se referă la cele patru domenii ale pactului. În ansamblu, măsurile coincid cu cele luate ca urmare a analizei anuale a creșterii și pentru realizarea de progrese în vederea îndeplinirii obiectivelor Strategiei Europa 2020, în special în domeniul ocupării forței de muncă. Deși câteva dintre angajamentele anunțate au fost deja introduse, ar trebui puse în aplicare în viitorul apropiat măsuri importante de consolidare a disciplinei bugetare (la nivel local) și de stimulare a ocupării forței de muncă. Angajamentele au fost evaluate și luate în considerare în formularea recomandărilor.

               (15)

               Comisia a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă, inclusiv angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Danemarca, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin contribuția UE la deciziile naționale viitoare. În acest sens, Comisia consideră că, în 2011 și în anii următori, ar trebui depuse eforturi de consolidare bugetară continue și ambițioase. Ar trebui, de asemenea, să se ia măsuri suplimentare pentru creșterea ofertei de forță de muncă prin reducerea pensionării anticipate și vizarea anumitor grupuri, pentru îmbunătățirea calității educației, consolidarea concurenței în sectoarele-cheie și stabilizarea suplimentară a pieței imobiliare.

               (16)

               În lumina prezentei evaluări și ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului din 16 iulie 2010, elaborată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat Programul de convergență actualizat în 2011 al Danemarcei, iar avizul său (3) se reflectă în special în recomandarea de la punctul 1 de mai jos. Ținând seama de concluziile Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul național de reformă al Danemarcei,

         RECOMANDĂ ca Danemarca să întreprindă acțiuni în perioada 2011-2012 astfel încât:

               1.

               Să pună în aplicare în anii 2011, 2012 și 2013 măsurile de consolidare bugetară și să asigure un efort bugetar mediu anual de 0,5 % din PIB în perioada 2011-2013, conform planificării, să corecteze deficitul excesiv până în 2013 în concordanță cu recomandările Consiliului privind procedura deficitului excesiv. Să asigure în continuare, conform planificării, o cale de ajustare adecvată în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu. Să accelereze reducerea deficitului public general, în cazul în care condițiile economice se dovedesc a fi mai bune decât se estimează în prezent. Să consolideze controalele cheltuielilor prin adoptarea unor plafoane multianuale obligatorii de cheltuieli pentru administrația locală, regională și centrală, care să fie compatibile cu țintele bugetare generale pe termen mediu.

               2.

               În vederea consolidării ocupării forței de muncă și sustenabilității finanțelor publice, să ia măsuri suplimentare pentru creșterea pe termen lung a ofertei de mână de lucru, prin punerea în aplicare a reformelor recent încheiate cu privire la sistemul de pensionare anticipată voluntară (VERP), sistem, să reformeze sistemul de pensii de invaliditate și să direcționeze mai bine schemele de subvenționare a locurilor de muncă (sistemul „flex-job”) către grupurile cele mai vulnerabile.

               3.

               Să accelereze punerea în aplicare a reformelor pentru îmbunătățirea calității sistemului educațional. Să reducă rata de abandon școlar, în special în învățământul profesional, și să mărească numărul de locuri destinate ucenicilor disponibile.

               4.

               Să ia măsuri pentru eliminarea obstacolelor din calea concurenței, în special în sectorul serviciilor locale și în cel al comerțului cu amănuntul, prin revizuirea legislației privind utilizarea terenurilor și deschiderea către concurență a achizițiilor publice în municipalități și regiuni.

               5.

               În paralel cu sprijinirea procesului de stabilizare a pieței imobiliare, care este în curs ca urmare a recentei corecții a prețurilor, să ia măsuri preventive pentru consolidarea stabilității pe termen mediu a pieței locuințelor și a sistemului financiar, inclusiv revizuirea funcționării sistemelor de ipoteci și de impozitare a proprietății.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 138, 26.5.2011, p. 56).

      (3)  Prevăzut la articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


				|

		52014DC0427

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Finlandei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Finlandei pentru 2014 /* COM/2014/0427 final */

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Finlandei pentru 2014
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al
Finlandei pentru 2014
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și
articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE)
nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea
supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și
coordonarea politicilor economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr.
1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie
2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special
articolul 6 alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
având în vedere avizul Comitetului economic și
financiar,
având în vedere avizul Comitetului pentru
protecție socială,
având în vedere avizul Comitetului pentru
politică economică,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor
economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni
în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și
de competitivitate al Europei.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe
baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale
pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014),
iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările
pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre,
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
aplicate la nivel național.
(3)
La 29 iunie 2012, șefii de stat
sau de guvern au convenit asupra unui pact pentru creștere economică și
locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune
la nivel național, precum și la nivelul UE și al zonei euro, și
care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile
posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la
nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față
de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față
de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.
(4)
La 9 iulie 2013, Consiliul a adoptat o
recomandare privind Programul național de reformă al Finlandei pentru
2013 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de stabilitate al
Finlandei pentru perioada 2012-2016. La 15 noiembrie 2013, în conformitate cu
Regulamentul (UE) nr. 473/2013[5],
Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al
Finlandei pentru 2014[6].

(5)
La 13 noiembrie 2013, Comisia a
adoptat analiza anuală a creșterii[7],
care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea
politicilor economice din 2014. În aceeași zi, Comisia a adoptat, în baza
Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de
alertă[8],
în care a identificat Finlanda ca fiind unul dintre statele membre pentru care
urma să se efectueze un bilanț aprofundat.
(6)
La 20 decembrie 2013, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității
financiare, a consolidării finanțelor publice și a acțiunilor
de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat
că este necesar să se continue consolidarea finanțelor publice
într-un mod diferențiat și favorabil creșterii economice,
să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei,
să se promoveze creșterea economică și competitivitatea,
să se combată șomajul și consecințele sociale ale
crizei și să se modernizeze administrația publică.
(7)
La 5 martie 2014, Comisia a publicat
rezultatele bilanțului aprofundat pe care l-a efectuat pentru Finlanda[9], în temeiul articolului
5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din
analiza Comisiei este că Finlanda se confruntă în continuare cu
dezechilibre macroeconomice care necesită monitorizare și adoptarea
unor măsuri de politică. Trebuie să se acorde o atenție
continuă în special rezultatelor slabe la export din ultimii ani,
determinate de restructurarea industrială, de factorii de competitivitate
a costurilor, precum și de factorii de competitivitate care nu se
bazează pe costuri.
(8)
La 17 aprilie 2014, Finlanda și-a prezentat
Programul național de reformă pentru 2014, precum și Programul
de stabilitate pentru 2014. În vederea luării în considerare a legăturilor
dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.
(9)
Obiectivul strategiei bugetare prezentate în
Programul de stabilitate pentru 2014 constă în revenirea la obiectivul pe
termen lung în 2015, în menținerea soldului structural la un nivel
superior acestei ținte pe durata rămasă a programului și în
echilibrarea bugetului public începând din 2017. Obiectivul pe termen mediu al
Finlandei privind un deficit structural de 0,5 % din PIB reflectă
cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Finlanda și-a
atins obiectivul pe termen mediu în 2013 și preconizează că în
2014 va înregistra un nivel apropiat de acesta, respectând totodată
criteriul de referință în materie de cheltuieli. În 2015, Finlanda
estimează că va depăși obiectivul pe termen mediu și
va continua să respecte criteriul de referință în materie de
cheltuieli. În general, aceasta este, în mare măsură, în conformitate
cu cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. În același
timp, rata datoriei brute se află pe o traiectorie ascendentă și
se estimează că, în 2015, aceasta va depăși temporar pragul
de 60 % din PIB, în principal din cauza unor perspective macroeconomice
nefavorabile. Scenariul macroeconomic aflat la baza previziunilor bugetare din
cadrul programului, care nu a fost elaborat în mod independent, este plauzibil,
deși ușor mai optimist decât previziunile de primăvară ale
Comisiei referitoare la creșterea economică din 2014 și 2015.
Previziunile Comisiei din primăvara anului 2014 estimează atât o
deteriorare a soldului structural cu 0,3 % din PIB în 2014, ceea ce
generează o abatere de la obiectivul pe termen mediu, cât și o
îmbunătățire cu 0,6 % din PIB în 2015, deși se
preconizează respectarea criteriului de referință în materie de
cheltuieli în ambii ani. Consiliul consideră, pe baza evaluării
programului și pe baza previziunilor Comisiei, în temeiul Regulamentului
(CE) nr. 1466/97 al Consiliului, că se poate preconiza că
Finlanda va atinge obiectivele programului său, care sunt, în mare parte,
în conformitate cu Pactul de stabilitate și de creștere.
(10)
Pe termen lung, Finlanda se confruntă cu un
nivel ridicat al riscului în materie de sustenabilitate din cauza impactului
bugetar al costului îmbătrânirii populației. Finlanda a recunoscut
decalajul de sustenabilitate și, în 2013, a elaborat un program de
politici structurale care vizează eliminarea decalajului și
relansarea creșterii. Un alt demers important se referă la limitele
pentru cheltuielile administrației publice centrale și la planul
bugetar al administrației publice pentru perioada 2015-2018, elaborat în
martie 2014, care prevede măsuri de ajustare, reforme structurale și
investiții în favoarea creșterii. Măsurile de ajustare în ceea
ce privește veniturile vizează, în principal, majorările
impozitului pe venit și ale taxei pe produse.
(11)
Eficiența serviciilor publice nu a ținut
pasul cu evoluțiile în materie de productivitate din sectorul privat.
Finlanda pregătește reforme administrative cu privire la structura
municipalităților și la serviciile de asistență medicală
și sociale. Reforma municipalităților se bazează pe
comasarea voluntară a municipalităților, cu stimulente
financiare din partea statului. Rezultatul acestor comasări voluntare este
deocamdată incert. Serviciile de bunăstare socială și de
asistență medicală urmează să fie oferite de cinci
furnizori regionali, iar municipalitățile vor continua să
participe la prestarea serviciilor. Nu se cunosc încă detalii și
pentru toamna anului 2014 este planificată o propunere legislativă.
Noile structuri ar trebui să funcționeze la începutul anului 2017.
Legea din iulie 2013 privind susținerea capacității funcționale
a persoanelor vârstnice, cu un accent mai puternic asupra prevenției, a
reabilitării și a traiului independent ar trebui să contribuie
la reducerea nevoii de asistență instituțională și
să limiteze costurile viitoare legate de asistența pe termen lung.
(12)
Principala provocare pentru piața muncii din
Finlanda continuă să fie oferta de forță de muncă pe
termen lung, întrucât numărul de persoane care părăsesc piața
muncii este, în prezent, mai ridicat decât numărul celor care intră
pe această piață. Prelungirea carierelor profesionale și
îmbunătățirea ofertei de forță de muncă sunt
măsuri necesare pentru a acoperi cererea de forță de muncă
în viitor. Programul privind politicile structurale, elaborat de guvern în
2013, cuprinde măsuri de extindere a carierelor profesionale și de
îmbunătățire a ofertei de forță de muncă, sporind
totodată stimulentele pentru acceptarea unor locuri de muncă.
Finlanda reduce retragerea timpurie din câmpul muncii, însă rămân
unele posibilități, precum așa-numitul „tunel al șomajului”,
în care șomerii în vârstă pot continua, în anumite condiții,
să beneficieze de alocații de șomaj până se
pensionează. Coeficientul legat de speranța de viață, care
a fost introdus recent, și triplarea ratei de acumulare a drepturilor par
să aibă un efect limitat asupra practicilor de pensionare. În plus,
deoarece speranța de viață crește mai rapid decât s-a
estimat și oamenii nu lucrează mai mult timp, există riscul de
reducere a adecvării pensiilor. Finlanda și-a stabilit ca obiectiv
creșterea vârstei efective de pensionare la cel puțin 62,4 ani
până în 2025. Este discutabil dacă acest obiectiv poate fi atins în
lipsa unor măsuri noi, cum ar fi creșterea vârstei legale de
pensionare, și a unor eforturi consolidate de stimulare a capacității
de inserție profesională a lucrătorilor în vârstă.
Partenerii sociali lucrează la propunerea lor care prevede ca reforma
pensiilor să fie pusă în aplicare de către noul guvern după
alegerile generale din primăvara anului 2015 și să intre în
vigoare la începutul anului 2017. Finlanda a adoptat măsuri relevante și
ambițioase pentru a combate șomajul în rândul tinerilor și șomajul
de lungă durată. Va fi nevoie de timp pentru o îmbunătățire
permanentă a competențelor relevante la locul de muncă ale
grupurilor vizate și a perspectivelor lor pe piața muncii.
(13)
Finlanda a luat măsuri menite să
îmbunătățească mediul concurențial în general și
au fost înregistrate unele progrese în ceea ce privește punerea în
aplicare a programului referitor la concurența sănătoasă.
Autoritățile de concurență și de protecție a
consumatorilor au fuzionat, iar noua structură se află în etapa inițială
a procesului de punere în aplicare. Legea concurenței impune, în prezent,
un prag de poziție dominantă pentru sectorul comerțului cu
amănuntul de bunuri de consum și au fost acordate competențe
specifice Autorității de Concurență și de Protecție
a Consumatorilor din Finlanda pentru a interveni, în anumite condiții,
împotriva activităților economice desfășurate de organisme
publice care denaturează concurența de pe piață. Piața
cu amănuntul din Finlanda este extrem de concentrată și
există câțiva factori în legislația relevantă care au potențialul
de a diminua eficiența concurenței și de a consolida poziția
celor doi lideri ai acestei piețe. Printre exemple se numără
cerințele de urbanism, care sunt foarte stricte, atât pentru marile centre
comerciale, cât și pentru unitățile mici. Reglementarea privind
amenajarea și gestionarea teritoriului face în prezent obiectul unei
revizuiri și există posibilitatea ca aceasta să susțină
într-o mai mare măsură o concurență
„sănătoasă”. Sectorul comerțului cu amănuntul
continuă să fie printre sectoarele cele mai reglementate din statele
membre, incluzând obstacole în calea concurenței care sunt create de
reglementarea spațiilor de vânzare cu amănuntul de mari dimensiuni.
(14)
Relansarea creșterii și a
competitivității reprezintă o provocare esențială
pentru economia finlandeză. Finlanda ocupă o poziție foarte
solidă în clasamentele internaționale în materie de competitivitate,
însă, cu toate acestea, în perioada 2007‑2012 a pierdut cote de piață
ale exporturilor în ritmul cel mai rapid din UE. Intensitatea activităților
de cercetare și dezvoltare la nivelul întreprinderilor este pe o
traiectorie descendentă și obiectivul național privind
cheltuielile în materie de cercetare și dezvoltare pare tot mai greu de
îndeplinit. Eficiența cu care sistemul de cercetare și inovare din
Finlanda transformă investițiile în domeniul cercetării și
dezvoltării în noi produse și servicii inovatoare reprezintă o
chestiune esențială. În prezent, nu există suficiente investiții
pentru a converti potențialul de cercetare și dezvoltare în produse
noi. Un număr limitat de firme mari exportatoare care vând o gamă
restrânsă de produse, precum și o tendință redusă a
micilor întreprinderi finlandeze de a se orienta către export
afectează performanțele comerciale și creșterea potențială.
Potențialul de export ar putea fi stimulat prin oferirea unui sprijin și
mai adaptat internaționalizării întreprinderilor mai mici. Finlanda a
lansat reforme menite să rezolve problema capacității de a
furniza produse inovatoare și de a sprijini diversificarea industriei,
inclusiv o reformă cuprinzătoare a institutelor de cercetare și
a finanțării în domeniul cercetării. Programul din 2013 privind
politicile structurale, precum și limitele pentru cheltuielile publice și
planul bugetar pentru perioada 2015-2018, elaborat în martie 2014, nu doar conțin
măsuri de ajustare și reforme structurale, ci includ și inițiative
de promovare a creșterii și inovării. De asemenea, Finlanda
ar putea beneficia de diversificarea aprovizionării cu energie, cu atât
mai mult cu cât se bazează pe o singură sursă de gaze naturale.
(15)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Finlandei și
a evaluat Programul de stabilitate și Programul național de
reformă al acestei țări. Comisia a ținut seama nu numai de
relevanța acestora pentru o politică bugetară și
socioeconomică sustenabilă în Finlanda, ci și de conformitatea
acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de
a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin
oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare.
Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului
european se reflectă în recomandările 1-5 de mai jos.
(16)
Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a
examinat Programul de convergență al Finlandei, iar avizul[10] său se
reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.
(17)
Având în vedere bilanțul aprofundat realizat
de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național
de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale,
formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se
reflectă în recomandările 2, 4 și 5 de mai jos.
(18)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul
său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice
adresate statelor membre a căror monedă este euro. Finlanda ar trebui
totodată să vegheze la punerea în aplicare integrală și în
timp util a acestor recomandări,
RECOMANDĂ ca, în perioada
2014-2015, Finlanda să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să
consolideze măsurile bugetare pentru 2014, ținând cont de decalajul
care apare comparativ cu obiectivul pe termen mediu. În 2015 și în anii
următori, să respecte obiectivul pe termen mediu, astfel cum a fost
planificat, și să se asigure că este îndeplinit criteriul
datoriei, urmărind, în același timp, o politică bugetară
favorabilă creșterii. Să pună rapid în aplicare reformele
stabilite în programul privind politica structurală, precum și
limitele pentru cheltuielile publice și planul bugetar pentru 2015-2018 în
scopul de a reduce decalajul în materie de sustenabilitate a finanțelor
publice și de a îmbunătăți condițiile necesare creșterii.

2.           Să asigure punerea
eficace în aplicare a reformelor administrative în derulare privind structura
municipalităților și serviciile sociale și de asistență
medicală, astfel încât să crească raportul cost-eficacitate al
prestării de servicii publice.
3.           Să îmbunătățească
utilizarea întregului potențial al forței de muncă pe piața
muncii, inclusiv prin ameliorarea ratei de ocupare și a capacității
de inserție profesională a lucrătorilor în vârstă, prin
limitarea modalităților de ieșire anticipată de pe piața
muncii și prin alinierea vârstei legale de pensionare la schimbările
legate de speranța de viață. Să îmbunătățească
perspectivele de angajare a tinerilor și a șomerilor pe termen lung
pe piața muncii, cu un accent deosebit pe formarea profesională și
pe măsurile de activare specifice.
4.           Să continue eforturile
menite să intensifice concurența pe piețele produselor și
serviciilor, în special în sectorul comerțului cu amănuntul, prin
punerea în aplicare a programului referitor la promovarea concurenței
sănătoase, inclusiv prin modificări aduse legii privind destinația
terenurilor și construcțiile, astfel încât aceasta să sprijine,
într-o mai mare măsură, concurența sănătoasă.
5.           Să continue să
stimuleze capacitatea Finlandei de a oferi produse și servicii inovatoare,
precum și întreprinderi cu potențial mare de creștere într-un
mediu în continuă schimbare și să continue diversificarea
industriei, în special prin creșterea stimulentelor de investiții în
Finlanda și prin facilitarea în continuare a intrării
întreprinderilor mai mici pe piețele de export. Să accelereze
dezvoltarea unei conexiuni transfrontaliere de gaze naturale cu Estonia.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM(2014) 427 final.
[4]               P7_TA(2014)0128
și P7_TA(2014)0129.
[5]               JO L 140, 27.5.2013, p. 11.
[6]               C(2013) 8012 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 89 final.
[10]             Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din
Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.