title: Recomandarea Consiliului către Grecia din 16 februarie 2010 pentru a pune capăt neconcordanței cu orientările generale ale politicilor economice în Grecia și a îndepărta riscul de punere în pericol a bunei funcționări a uniunii economice și monetare

text:
               30.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 83/65

         RECOMANDAREA CONSILIULUI CĂTRE GRECIA
   din 16 februarie 2010
   pentru a pune capăt neconcordanței cu orientările generale ale politicilor economice în Grecia și a îndepărta riscul de punere în pericol a bunei funcționări a uniunii economice și monetare
   (2010/190/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (4),
   având în vedere recomandarea Comisiei,
   întrucât:

               (1)

               Situația macroeconomică și bugetară s-a deteriorat puternic în Grecia în cursul anului trecut și situația finanțelor publice în Grecia s-a înrăutățit cu mult peste nivelul estimat ca urmare a încetinirii economice. Aceste evoluții se datorează în mare parte unor factori naționali care s-au amplificat pe termen lung, ducând la deteriorarea poziției nete creditoare a economiei elene și la dezechilibre externe importante și persistente, reflectând importante pierderi în domeniul competitivității și puternica deteriorare a poziției fiscale.

               (2)

               Politicile naționale în ceea ce privește gestionarea politicilor bugetare, eficiența administrației publice și lipsa reformelor structurale (indicatorii arătând că Grecia ocupă o poziție slabă față de referințele internaționale) au contribuit la rezultatele economice și fiscale slabe.

               (3)

               Situația actuală aduce provocări majore la adresa sustenabilității pe termen lung a economiei Greciei, iar situația economică și fiscală ar putea avea influențe negative asupra altor țări din zona euro, după cum o arată evoluțiile spreadurilor financiare ale mai multor state membre. Situația actuală riscă de asemenea să pună în pericol buna funcționare a uniunii economice și monetare.

               (4)

               Consiliul și Comisia au atras atenția în repetate rânduri asupra problemelor structurale pe termen lung ale economiei Greciei cu ocazia diverselor exerciții de supraveghere multilaterală. Printre aceste exerciții se numără și supravegherea bugetară în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere și al Strategiei de la Lisabona, orientările generale ale politicilor economice (1) prevăzute de acestea oferind un cadru general de referință pentru reforma structurală din Uniune și din zona euro. Orientările respective includ recomandări către statele membre de a respecta obiectivele bugetare pe termen mediu și de a acționa eficient pentru a asigura corectarea promptă a deficitelor excesive, precum și pentru a viza corectarea deficitului de cont curent prin punerea în aplicare de reforme structurale, impulsionarea competitivității pe plan extern și sprijinirea corectării acestora prin politici fiscale.

               (5)

               În acest context și ținând seama de gravele probleme structurale ale economiei elene pe plan fiscal, al pieței muncii și al pieței de produse, Consiliul, în Recomandarea sa din 25 iunie 2009 (2), a subliniat că „este imperativ să se intensifice eforturile de remediere a dezechilibrelor macroeconomice și a deficiențelor structurale din economia Greciei” și a adresat recomandări specifice Greciei, printre care și aceea de a continua consolidarea fiscală, de a îmbunătăți concurența în serviciile profesionale, de a adopta reforme pentru a spori investițiile în cercetare și dezvoltare, de a utiliza fondurile structurale mai eficient, de a reforma administrația publică și de a adopta o gamă largă de măsuri privind piața muncii adoptând o abordare integrată conformă cu principiile flexicurității. În același timp, Consiliul a recomandat Greciei, ca membru al zonei euro, să asigure sustenabilitatea și să amelioreze calitatea finanțelor publice, să ia măsuri de modernizare a administrației publice și să pună în aplicare principiile comune de flexicuritate ale Uniunii.

               (6)

               Politicile economice și bugetare ale Greciei nu respectă recomandările specifice emise în temeiul orientărilor generale ale politicilor economice și nici recomandările adresate statelor membre ale zonei euro, prevăzute în Recomandarea Consiliului din 14 mai 2008 privind orientările generale de politică economică pentru statele membre și Comunitate.

               (7)

               La 15 ianuarie 2010, Grecia a prezentat actualizarea din 2010 a programului său de stabilitate, care cuprinde obiective din domeniul bugetar pentru o perioadă care se încheie în 2013, care ar trebui coroborată cu bugetul pentru 2010 adoptat de parlamentul elen la 23 decembrie 2009; Consiliul a emis un aviz la 16 februarie 2010 cu privire la actualizarea din 2010 a programului de stabilitate al Greciei, în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (3). La 16 februarie 2010, Consiliul a adoptat și o decizie în temeiul articolului 126 alineatul (9) din TFUE prin care notifică Grecia să ia măsurile de reducere a deficitului considerate necesare pentru remedierea situației de deficit excesiv (4) (denumită în continuare „decizia Consiliului din 16 februarie 2010”).

               (8)

               Buna funcționare a coordonării politicilor economice în zona euro necesită o utilizare oportună a instrumentelor disponibile în temeiul articolului 121 din TFUE. Articolul 121 alineatul (4) din TFUE prevede posibilitatea Comisiei de a adresa un avertisment statului membru vizat și de a recomanda Consiliului să facă recomandările necesare statului membru respectiv. Dată fiind gravitatea situației și pentru a garanta coerența cu decizia Consiliului din 16 februarie 2010, este oportună adoptarea recomandărilor necesare de către Consiliu. În plus, la propunerea Comisiei, Consiliul poate decide să facă publice recomandările sale.

               (9)

               Deși deteriorarea condițiilor macroeconomice în 2009 a fost mai pronunțată decât anticipaseră autoritățile, finanțele publice s-au deteriorat cu mult mai mult decât era de așteptat, din cauza unei încetiniri a activității economice mai puternice decât se prevăzuse. Deteriorarea este în mare măsură rezultatul politicilor bugetare puse în aplicare de guvernul elen. Deficitul public în 2009 este estimat în prezent la 12,75 % din PIB, față de obiectivul de 3,75 % din PIB din actualizarea din ianuarie 2009 a programului de stabilitate.

               (10)

               La 23 decembrie 2009, parlamentul elen a adoptat bugetul pentru 2010, în care se stabilește o țintă de deficit de 9,1 % din PIB în 2010. Între timp, autoritățile elene și-au anunțat intenția de a intensifica ajustarea bugetară încă din 2010, fixând obiectivul bugetar pentru 2010 la 8,7 % din PIB. Actualizarea din ianuarie 2010 a programului de stabilitate a confirmat ținta bugetară revizuită pentru 2010 la nivelul de 8,7 % din PIB.

               (11)

               Impactul bugetar pe termen lung al îmbătrânirii populației asupra cheltuielilor publice se situează cu mult peste media din Uniune, fiind influențat în mare măsură de o creștere preconizată foarte accentuată a cheltuielilor în sectorul pensiilor, ca pondere din PIB, în deceniile următoare. După cum a arătat raportul serviciilor Comisiei din 2009 pe tema sustenabilității, indicatorii disponibili semnalează riscuri foarte ridicate la adresa sustenabilității finanțelor publice, care, pe lângă consolidarea bugetară, ar trebui să fie abordată prin reformarea sistemelor de pensii și de sănătate. Sistemul de pensii din Grecia este afectat de probleme la mai multe niveluri, inclusiv de faptul că are o acoperire fragmentară. Deși Grecia are unul dintre cele mai ridicate niveluri de prestație medie din Uniune, cu impact negativ asupra stimulentelor în favoarea continuării activității, după cum o arată concret gradul scăzut de ocupare a forței de muncă în rândul populației mai în vârstă, aceasta are una dintre cele mai ridicate rate ale sărăciei în rândul aceleiași populații. Există, de asemenea, probleme cu schemele de pensionare anticipată care oferă soluții alternative dar costisitoare de pensionare. Sistemul de sănătate ar trebui de asemenea reformat, în special pentru a se îmbunătăți semnificativ eficiența și gestionarea, dat fiind că acestea au constituit una din cauzele depășirilor bugetare recurente. Reformele în domeniul pieței muncii ar trebui să susțină oferta crescută de forță de muncă pentru a mări baza contribuției.

               (12)

               Grecia ar trebui să recupereze pierderile în domeniul competitivității și să corecteze importantele dezechilibre externe. În acest context, conform orientărilor generale ale politicilor economice, Grecia ar trebui să vizeze corectarea deficitului de cont curent „prin punerea în aplicare de reforme structurale, intensificarea competitivității externe și […] sprijinirea rectificării acestora prin intermediul politicilor fiscale”. În acest scop, autoritățile elene ar trebui să adopte măsuri permanente pentru a controla cheltuielile primare curente, inclusiv costul salariilor din sectorul public și să pună în aplicare de urgență reforme structurale în ceea ce privește piața muncii și piața de produse. În special, autoritățile din Grecia ar trebui să se asigure că măsurile de consolidare fiscală sunt orientate și către îmbunătățirea calității finanțelor publice în cadrul unui program cuprinzător de reformă și, în același timp, să pună în aplicare rapid politici pentru a continua reforma administrației fiscale.

               (13)

               O serie de indicatori și analize confirmă faptul că în Grecia competitivitatea prețurilor s-a diminuat semnificativ și continuu în ultimii zece ani. Creșterea salariilor peste cea a productivității constituie o explicație. În Grecia, salariile din sectorul public au crescut față de cele din sectorul privat mai rapid comparativ cu alte economii din zona euro și au afectat negocierea salariilor la nivel global, subliniind necesitatea ca sectorul public să joace un rol principal în revenirea la o moderare a salariilor. În plus, unele caracteristici ale sistemului de negociere colectivă din Grecia (de exemplu, nivelul intermediar de negociere) pot explica, de asemenea, decalajul dintre creșterea salariilor și a productivității și necesită ajustări care trebuie convenite între partenerii sociali. În viitor, sistemul de negociere colectivă trebuie să susțină creșterile salariale în care să se reflecte mai bine competitivitatea, evoluțiile în materie de productivitate și condițiile de pe piața locală de muncă.

               (14)

               Administrația publică a constituit un obstacol major în calea creșterii eficienței în Grecia. Grecia ocupă o poziție slabă în ceea ce privește sectorul public în cele mai multe comparații efectuate la scară internațională și multe probleme par să fie rezultatul capacității administrative insuficiente și al unui nivel redus de eficiență. Autoritățile s-au angajat să amelioreze funcționarea administrației. Aceste angajamente ar trebui să se traducă prin reduceri de personal, îmbunătățirea managementului resurselor umane în entitățile publice, reducerea costurilor, creșterea transparenței, creșterea securității juridice și punerea în aplicarea eficientă a politicilor.

               (15)

               Mediul de afaceri și funcționarea pieței produselor din Grecia pot fi mult îmbunătățite. Întreprinderile se confruntă cu proceduri administrative complexe, greoaie și îndelungate. Serviciile profesionale sunt puternic reglementate, barierele în calea concurenței fiind printre cele mai ridicate din Uniune. În plus, liberalizarea industriilor de rețea (de exemplu, în sectorul energiei) este în întârziere față de media din Uniune, la fel ca deschiderea piețelor din sectorul transporturilor, în special al transporturilor feroviare. Reformele în aceste domenii ar putea favoriza investițiile și ocuparea forței de muncă în sectorul privat cu costuri puține pentru finanțele publice. Reformele de pe piața produselor ar putea de asemenea să contribuie la punerea în aplicare a reformelor de pe piața muncii, reducând presiunile asupra costurilor.

               (16)

               Piața muncii din Grecia necesită și ea o reformă conformă cu principiile comune de flexicuritate, după cum a precizat Consiliul în recomandările sale din 2009 privind punerea în aplicare a politicilor de ocupare a forței de muncă. O atenție specială trebuie acordată tinerilor, având în vedere dificultățile cu care se confruntă aceștia pentru a intra pe piața muncii. Tranzițiile de pe piața muncii pot fi puternic sprijinite, inclusiv prin ameliorarea politicilor în materie de educație și formare, prin modernizarea competențelor angajaților și îmbunătățirea eficienței politicilor active privind piața muncii, inclusiv cu ajutorul Fondului social european. De asemenea este necesar ca legislația în domeniul protecției locurilor de muncă să devină mai flexibilă. Mai mult decât atât, politicile ar trebui să încurajeze participarea activă pe piața muncii. Punerea în aplicare a acestor recomandări este de importanță capitală pentru economia Greciei. Efectele asupra ocupării forței de muncă ale acțiunilor structurale puse în aplicare în domeniul economic ar trebui, de asemenea, să fie luate în considerare în mod corespunzător.

               (17)

               O absorbție mai rapidă și mai eficientă a fondurilor structurale și de coeziune ale Uniunii ar putea juca un rol esențial în reușita eforturilor de restabilire a competitivității și a unor finanțe publice sustenabile. În comparație cu alte state membre, progresele înregistrate în absorbția fondurilor s-au lăsat așteptate. Cooperând cu Comisia pentru a lua măsuri în vederea ameliorării capacității de absorbție și a elaborării de programe operaționale, Grecia ar putea finanța investiții publice esențiale care să sprijine potențialul de creștere pe termen lung, făcând posibilă în același timp consolidarea bugetară. O atenție specială ar trebui acordată programelor operaționale „Reforma administrativă” și „Convergența digitală”, dat fiind că acestea sprijină reformele esențiale ale administrației publice care se află în centrul strategiei de reformă expuse în actualizarea din ianuarie 2010 a programului de stabilitate. De exemplu, se poate recurge la fondurile structurale ale Uniunii din cadrul acestor programe operaționale în vederea sprijinirii reformelor sectorului public în ceea ce privește sistemul de sănătate, serviciile publice de ocupare a forței de muncă, învățarea de-a lungul vieții, combaterea muncii nedeclarate și pentru crearea unor capacități eficiente de control și de respectare a aplicării legislației.

               (18)

               Băncile elene par relativ solide în ceea ce privește rentabilitatea și adecvarea capitalului. Mai mult, rezistența sectorului a fost confirmată de numeroase teste de stres. Pe lângă acestea, băncile din Grecia mențin un nivel scăzut de credite neperformante (aproximativ 7,2 % din creditele totale) și un raport relativ scăzut între împrumuturi și depozite. Sectorul bancar din Grecia s-a confruntat însă cu dificultăți în obținerea de lichidități pe piețele en gros, depinzând într-o mare măsură de împrumuturile oferite de Eurosistem. Pe scurt, în timp ce sistemul bancar din Grecia este în mare parte robust și a suferit mai puțin de pe urma crizei financiare globale decât sistemele bancare din alte state membre, este puțin probabil ca el să rămână imun în fața dificultăților finanțelor publice elene. De asemenea, impactul problemelor economice și financiare din unele țări vecine ale Greciei este îngrijorător.

               (19)

               Având în vedere impactul crizei economice și financiare globale asupra economiei Greciei, reevaluarea implicită a riscurilor pune o presiune și mai mare asupra datoriei și mărește primele de risc pentru datoria publică,

         RECOMANDĂ:

               1.

               Având în vedere neajunsurile instituționale ale finanțelor publice și ale economiei în general din Grecia, aceasta ar trebui să elaboreze și să pună în aplicare, începând cât mai rapid, din 2010, un pachet ambițios și cuprinzător de reforme structurale, care merge mai departe decât măsurile menționate în actualizarea din ianuarie 2010 a programului de stabilitate. Ar trebui puse la dispoziție calendare clare și detaliate pentru reformele propuse, care ar trebui urmărite pe parcursul punerii în aplicare. Mai precis, având în vedere importanța asigurării eficienței sistemului de negociere a salariilor și nevoia unei moderări globale a salariilor, pe fondul pierderilor în domeniul competitivității, Grecia ar trebui:

                           (a)

                           să reducă cheltuielile cu salariile în sectorul public pentru a asigura rolul hotărâtor al politicii privind salariile din sectorul public la formarea salariilor din sectorul privat și la contribuția acesteia la moderarea globală a salariilor;

                           (b)

                           să raționalizeze sistemul de plată a salariilor pentru angajații direcți din administrația publică, instituind principii unitare de stabilire și planificare a salariilor și eficientizând grila salarială; această politică salarială ar trebui extinsă la regulile de salarizare pentru angajații din întreprinderile publice;

                           (c)

                           să mărească flexibilitatea sistemului de stabilire a salariilor prin promovarea unei negocieri mai descentralizate (de exemplu, evitând extinderea administrativă a acordurilor colective la întreprinderile care nu participă la negocieri), inclusiv prin decuplarea acestuia de evoluțiile salariilor din sectorul public; să îmbunătățească procesul de punere în aplicare a legii privind negocierea salariilor pentru a limita utilizarea clauzei de exceptare.

               2.

               Dată fiind nevoia urgentă de a reforma sistemul de pensii și având în vedere amenințările la adresa sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice, Grecia ar trebui:

                           (a)

                           să procedeze rapid la o reformă cuprinzătoare a pensiilor, care să contribuie la sustenabilitatea finanțelor publice;

                           (b)

                           să asigure alinierea vârstei legale de pensionare a femeilor cu cea a bărbaților și să introducă parametri suplimentari care să ajusteze automat nivelul pensiei și vârsta legală de pensionare în funcție de evoluțiile factorilor economici și demografici aflați la baza acestor indicatori;

                           (c)

                           să se asigure că oferta de muncă și ocuparea forței de muncă crescute sunt susținute de reforme ample pe piața muncii pentru a mării baza contribuției;

                           (d)

                           să adapteze formula de acordare a pensiilor prin întărirea legăturii dintre cotizațiile plătite și beneficiile primite și prin indexarea pensiilor în funcție de prețuri, în locul indexării discreționare de până acum;

                           (e)

                           să mărească vârsta medie de ieșire de pe piața muncii prin criterii mai stricte de eligibilitate pentru pensionarea anticipată; să reducă substanțial actuala listă excesiv de lungă de profesii care permit pensionarea anticipată;

                           (f)

                           să simplifice sistemul de pensii fragmentat și să introducă o legislație universal obligatorie în materie de drepturi, cotizații, acumulare și indexare;

                           (g)

                           să adopte, încă din 2010, actele cu putere de lege necesare.

               3.

               În domeniul sănătății, reformele ar trebui să se concentreze asupra:

                           (a)

                           reformării structurii extrem de fragmentate a sistemului de sănătate și a modului de administrare a acestuia;

                           (b)

                           îmbunătățirii calității și eficienței serviciilor primare publice de sănătate;

                           (c)

                           modernizării administrației și a procedurilor contabile din spitale;

                           (d)

                           procedurilor de achiziții publice, inclusiv prin reexaminarea listelor de medicamente cumpărate.

               4.

               Este necesar să se întărească eficiența administrației publice. În acest scop, Grecia ar trebui:

                           (a)

                           să elaboreze, să aprobe și să pună în aplicare o reformă strategică necesară pentru a asigura o îmbunătățire semnificativă a transparenței și a eficienței în administrația publică; aceasta s-ar baza pe o examinare independentă a funcțiilor în structura globală a administrației publice, pentru a spori eficiența acesteia în mai multe domenii de politică, în special a structurilor decizionale, repartizarea responsabilităților între instituții, organizarea internă a ministerelor cheie, supravegherea și răspunderea pentru punerea în aplicare, precum și gradul de ocupare al posturilor și gestiunea resurselor umane; tendința de angajare în sectorul public aflată în creștere ar trebui inversată;

                           (b)

                           să raționalizeze numărul de municipalități și consilii locale, în vederea obținerii de economii importante în planul cheltuielilor;

                           (c)

                           să ia măsuri în vederea asigurării desfășurării de proceduri de achiziții publice în mod rentabil, transparent și competitiv.

               5.

               O altă prioritate care ar trebui abordată încă din 2010 este îmbunătățirea funcționării pieței de produse și a mediului de afaceri. În acest scop, Grecia ar trebui:

                           (a)

                           să realizeze obiectivele stabilite în programul pentru o mai bună legiferare, prin simplificarea procedurilor de înființare, de înregistrare și de funcționare a unei întreprinderi și, de asemenea, prin raționalizarea și simplificarea sistemului elen de reglementare, prin crearea în fiecare minister a unor unități specializate în vederea unei mai bune reglementări, prin consolidarea rolului evaluărilor de impact și în general prin accelerarea punerii în aplicare a programului de reducere a sarcinii administrative.

                           (b)

                           să adopte și să pună în aplicare un cadru clar și axat pe acțiuni pentru politica în domeniul concurenței, inclusiv prin reexaminarea normelor de stabilire a priorităților și prin reformarea practicilor de asigurare a respectării legislației; să întărească rolul și competențele Comisiei elene pentru concurență;

                           (c)

                           să pună în aplicare rapid și în mod ambițios dispozițiile cuprinse în directiva privind serviciile;

                           (d)

                           să ia măsuri eficiente pentru a stimula concurența în domeniul serviciilor profesionale;

                           (e)

                           să intensifice promovarea și monitorizarea dereglementării sectorului transportului și energiei, prin ridicarea restricțiilor la prețuri și a barierelor din calea accesului la sectorul de transport rutier de marfă, prin punerea în aplicare integrală a primului pachet feroviar (5) pentru a promova deschiderea pieței sectorului feroviar și prin accelerarea liberalizării sectorului electricității prin separarea operațiunilor rezervate în prezent operatorilor tradiționali;

                           (f)

                           să asigure flexibilitatea reglementărilor în sectorul cu amănuntul.

               6.

               Pentru a sprijini productivitatea și creșterea ocupării forței de muncă, Grecia ar trebui:

                           (a)

                           să ia imediat măsuri pentru a combate munca nedeclarată;

                           (b)

                           să reexamineze reglementările privind piața muncii, inclusiv legislația în domeniul protecției locurilor de muncă, în vederea creșterii ofertei de muncă;

                           (c)

                           să sprijine cererea de muncă prin stimularea reducerilor vizate ale costului forței de muncă;

                           (d)

                           să adopte reforme ale sistemului educațional menite să îmbunătățească nivelul de calificare al forței de muncă și să amelioreze reacțiile la nevoile pieței muncii.

               7.

               Pe fondul provocării pe care o constituie îmbunătățirea productivității, inclusiv prin strategii prioritare de investiții publice, Grecia ar trebui să ia toate măsurile necesare pentru a ameliora eficiența și ritmul de absorbție a fondurilor structurale ale UE. În acest demers, o atenție specială ar trebui acordată punerii în aplicare rapide și eficace a programelor operaționale „Reforma administrativă” și „Convergența digitală”, dat fiind că acestea sprijină reformele esențiale ale administrației publice care se află în centrul strategiei de reformă expuse în actualizarea din ianuarie 2010 a programului de stabilitate.

               8.

               Grecia este invitată să întocmească un raport privind măsurile luate ca răspuns la prezenta recomandare și privind calendarul de punere în aplicare a măsurilor structurale expuse în actualizarea din ianuarie 2010 a programului de stabilitate, în contextul rapoartelor trimestriale prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din decizia Consiliului din 16 februarie 2010.

      Prezenta recomandare se adresează Republicii Elene.
      Adoptată la Bruxelles, 16 februarie 2010.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. SALGADO

      (1)  http://ec.europa.eu/economy_finance/structural_reforms/growth_jobs/guidelines/index_en.htm

      (2)  Recomandarea Consiliului din 25 iunie 2009 privind actualizarea în 2009 a orientărilor generale ale politicilor economice ale statelor membre și ale Comunității și aplicarea politicilor de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 183, 15.7.2009 p. 1).

      (3)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (4)  JO L 83, 30.3.2010, p. 13.

      (5)  Directivele 91/440/CEE (JO L 237, 24.8.1991, p. 25), 95/18/CE (JO L 143, 27.6.1995, p. 70) și 2001/14/CE (JO L 75, 15.3.2001, p. 29).


title: Recomandarea Comisiei din 8 septembrie 2011 privind susținerea unui serviciu eCall la nivelul UE în rețelele de comunicații electronice pentru transmiterea apelurilor de urgență de la bordul vehiculelor pe baza numărului 112 ( eCalls ) Text cu relevanță pentru SEE

text:
               22.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 303/46

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 8 septembrie 2011
   privind susținerea unui serviciu eCall la nivelul UE în rețelele de comunicații electronice pentru transmiterea apelurilor de urgență de la bordul vehiculelor pe baza numărului 112 („eCalls”)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2011/750/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Decizia 91/396/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind introducerea unui număr de urgență unic european (1) le-a impus statelor membre să se asigure că numărul 112 este introdus în rețelele de telefonie publică în calitate de număr unic european pentru apeluri de urgență.

               (2)

               Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații („Directiva privind serviciul universal”) (2) le solicită statelor membre să se asigure că apelurile către numărul 112 sunt gestionate corespunzător și că toți utilizatorii finali pot apela gratuit numărul 112.

               (3)

               Directiva 2010/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 iulie 2010 privind cadrul pentru implementarea sistemelor de transport inteligente în domeniul transportului rutier și pentru interfețele cu alte moduri de transport (3) prevede ca măsură prioritară furnizarea armonizată a unui serviciu eCall interoperabil în întreaga UE. Introducerea acestui serviciu armonizat în toate vehiculele din Uniunea Europeană are potențialul de a reduce semnificativ numărul victimelor și gravitatea rănilor în urma accidentelor rutiere.

               (4)

               Este important ca toate statele membre să elaboreze soluții tehnice și practici comune pentru furnizarea servicii de apel de urgență. Elaborarea de soluții tehnice comune trebuie să se realizeze prin intermediul organizațiilor europene de standardizare, pentru a facilita introducerea serviciului eCall, pentru a asigura interoperabilitatea și continuitatea serviciului la nivelul UE și pentru a reduce costurile de implementare pentru Uniunea Europeană.

               (5)

               O soluție armonizată în întreaga Europă ar asigura interoperabilitatea transmiterii apelului vocal/audio și a setului minim de date generate de sistemul eCall de la bordul vehiculelor către centrul de răspuns în caz de urgență, inclusiv locul și ora exactă a incidentului. O soluție armonizată ar asigura, de asemenea, continuitatea serviciului eCall în toate țările europene. Dat fiind volumul mare de trafic transfrontalier din Europa, este tot mai necesar un protocol comun de transfer al datelor pentru transmiterea acestor informații către centrele de răspuns în caz de urgență și serviciile de urgență pentru a evita riscul de confuzie sau de interpretare greșită a datelor transmise.

               (6)

               Implementarea eficientă a unui serviciu eCall armonizat și interoperabil la nivelul UE presupune ca apelul vocal/audio, împreună cu setul minim de date generate de sistemul de la bordul vehiculelor cu privire la incident, să fie transmis automat către orice centru adecvat de răspuns în caz de urgență care poate primi și utiliza datele de localizare furnizate.

               (7)

               Dispozițiile privind transmiterea informațiilor de către operatorii rețelelor de telefonie mobilă către centrele de răspuns în caz de urgență trebuie stabilite în mod transparent și nediscriminatoriu, inclusiv, după caz, în ceea ce privește costurile.

               (8)

               O soluție armonizată în întreaga Europă ar asigura, de asemenea, interoperabilitatea aplicațiilor eCall avansate, precum furnizarea de informații suplimentare, de exemplu privind indicatorii detectorului de coliziune, privind tipuri de bunuri periculoase transportate sau privind numărul persoanelor din vehicul.

               (9)

               Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (4) și Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (5) prevăd în general că drepturile persoanelor la viață privată și la protecția datelor trebuie respectate pe deplin și, în acest sens, trebuie puse în aplicare măsuri de securitate adecvate, la nivel tehnic și organizațional. Cu toate acestea, se permite utilizarea datelor de localizare de către serviciile de urgență fără acordul utilizatorului în cauză. În special, statele membre trebuie să se asigure că sunt instituite proceduri transparente de reglementare a modului în care un furnizor al unei rețele și/sau al unui serviciu de telecomunicații publice poate să nu țină seama de absența acordului unui utilizator privind prelucrarea datelor de localizare, pentru fiecare linie, pentru organizațiile care gestionează apelurile de urgență și sunt recunoscute ca atare de un stat membru.

               (10)

               Serviciul eCall a fost conceput să urmeze recomandările prevăzute de Grupul de lucru „articolul 29” pentru protecția datelor și cuprinse în documentul de lucru referitor la protecția datelor și la implicațiile asupra vieții private în cadrul inițiativei privind eCall, adoptat la 26 septembrie 2006, și anume ca vehiculele prevăzute cu dispozitive eCall să nu poată fi urmărite în starea normală de funcționare și ca setul minim de date trimise de dispozitivul eCall să includă informațiile minime necesare pentru gestionarea corespunzătoare a apelurilor de urgență.

               (11)

               Prezenta recomandare le va permite statelor membre să proiecteze organizarea răspunsului la eCall astfel încât să coincidă cât mai bine cu infrastructura acestora de răspuns în caz de urgență.

               (12)

               Măsurile din cadrul programului de acțiune al Uniunii Europene în domeniul protecției civile trebuie să urmărească integrarea obiectivelor de protecție civilă în alte politici și măsuri ale Uniunii, precum și asigurarea consecvenței programului cu alte măsuri ale Uniunii. Acest lucru îi permite Comisiei să sporească nivelul de pregătire al organizațiilor implicate în protecția civilă în statele membre, crescând capacitatea acestora de a răspunde la urgențe și îmbunătățind tehnicile și metodele de răspuns și de îngrijire imediată. Printre acestea se pot număra gestionarea și utilizarea informațiilor eCall de către centrele de răspuns în caz de urgență și de către serviciile de urgență.

               (13)

               Pentru implementarea reușită a unui serviciu eCall în întreaga Uniune, trebuie abordate problemele legate de implementare și trebuie coordonate calendarele pentru introducerea noilor sisteme. Platforma europeană pentru implementarea sistemului eCall, creată de Comisie în februarie 2009 ca un parteneriat între sectorul public și cel privat, le-a permis tuturor părților interesate să discute și să cadă de acord asupra principiilor unei implementări armonizate și efectuate la timp.

               (14)

               Pentru a îndeplini obiectivele prezentei recomandări, este esențial să existe un dialog continuu între operatorii de rețele de telefonie mobilă, furnizorii de servicii și autoritățile publice, inclusiv serviciile de urgență.

               (15)

               Având în vedere evoluția continuă a conceptelor și tehnologiilor, statele membre sunt încurajate să stimuleze și să sprijine dezvoltarea serviciilor de asistență în caz de urgență, de exemplu pentru turiști, călători și transportatori de bunuri periculoase pe cale rutieră, și să sprijine elaborarea și implementarea unor specificații comune de interfață pentru a asigura interoperabilitatea acestor servicii în întreaga Europă,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Statele membre trebuie să aplice următoarele condiții și principii armonizate în cazul efectuării de apeluri de urgență manual sau automat de la un terminal telematic de la bordul vehiculului către centrele de răspuns în caz de urgență prin intermediul numărului de urgență unic european 112.

               2.

               În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

                           (a)

                           „serviciu de urgență” înseamnă un serviciu, recunoscut ca atare de statul membru, care oferă asistență imediată și rapidă în situații în care există un risc direct pentru viața sau integritatea fizică a persoanelor, pentru sănătatea sau siguranța individuală sau publică, pentru proprietatea privată sau publică sau pentru mediu, nelimitându-se însă la aceste situații;

                           (b)

                           „centru de răspuns în caz de urgență” înseamnă locul fizic în care se primesc prima dată apelurile de urgență, sub responsabilitatea unei autorități publice sau a unei organizații private recunoscute de guvernul național, unde „cel mai adecvat centru de răspuns în caz de urgență” este centrul definit în prealabil de autorități pentru a răspunde apelurilor de urgență dintr-o anumită zonă sau apelurilor de urgență de un anumit tip (de exemplu eCalls);

                           (c)

                           „eCall” înseamnă un apel de urgență de la bordul vehiculului către 112, efectuat fie automat, prin activarea unor senzori de la bordul vehiculului, fie manual, care transmite, prin intermediul rețelelor de comunicare mobilă pe suport radio, un set minim de date standard și stabilește un canal audio între persoanele care se află la bordul vehiculului și cel mai adecvat centru de răspuns în caz de urgență;

                           (d)

                           „categoria serviciului de urgență” înseamnă valoarea de 8 biți utilizată pentru apelurile de urgență efectuate de pe telefoane mobile pentru a indica tipul de apel de urgență (1-Poliție, 2-Ambulanță, 3-Pompieri, 4-Securitate maritimă, 5-Servicii de salvamont, 6-Apeluri eCall inițiate manual, 7-Apeluri eCall inițiate automat, 8-liber), astfel cum se indică în tabelul 10.5.135d din ETSI TS 124.008;

                           (e)

                           „discriminatorul eCall” sau „stegulețul eCall” înseamnă „categoria serviciului de urgență” alocat eCalls conform ETSI TS 124.008 (și anume „6-eCall inițiat manual” și „7-eCall inițiat automat”), permițând diferențierea între apelurile către numărul 112 efectuate de pe terminale mobile și apelurile eCalls efectuate de pe terminale de la bordul vehiculelor, precum și între apelurile eCall manuale și cele făcute automat;

                           (f)

                           „set minim de date” înseamnă informațiile care trebuie trimise către centrul de răspuns în caz de urgență, în conformitate cu standardul EN 15722; și

                           (g)

                           „operator al unei rețele de telecomunicații mobile” sau „operator al unei rețele mobile” înseamnă un furnizor al unei rețele de comunicații mobile, publice, pe suport radio.

               3.

               Statele membre trebuie să întocmească norme detaliate pentru operatorii rețelelor mobile publice din țările lor care gestionează apelurile eCall. Aceste norme trebuie să respecte pe deplin dispozițiile privind protecția datelor consacrate în Directivele 95/46/CE și 2002/58/CE. În plus, acestea trebuie să indice cel mai adecvat centru de răspuns în caz de urgență pentru direcționarea apelurilor eCall.

               4.

               Statele membre trebuie să se asigure că operatorii de rețele de telefonie mobilă implementează mecanismul de gestionare a „discriminatorului eCall” în rețelele lor. Acesta trebuie implementat până la 31 decembrie 2014.

               5.

               Operatorii de rețele mobile trebuie să gestioneze un apel eCall ca pe orice alt apel către numărul de urgență unic european 112.

               6.

               Statele membre trebuie să impună autorităților naționale să prezinte Comisiei un raport cu privire la măsurile adoptate în legătură cu prezenta recomandare și stadiul implementării mecanismului de gestionare a „discriminatorului eCall” de către operatorii de rețele de telefonie mobilă în rețelele lor, până la sfârșitul lui martie 2012, astfel încât Comisia să poată efectua o evaluare, ținând cont de noile cerințe pentru centrele de răspuns în caz de urgență.

      Adoptată la Bruxelles, 8 septembrie 2011.

            Pentru Comisie

         Neelie KROES

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 217, 6.8.1991, p. 31.

      (2)  JO L 108, 24.4.2002, p. 51.

      (3)  JO L 207, 6.8.2010, p. 1.

      (4)  JO L 281, 23.11.1995, p. 31.

      (5)  JO L 201, 31.7.2002, p. 37.


title: 2014/208/UE: Recomandarea Comisiei din 9 aprilie 2014 privind calitatea raportării cu privire la guvernanța corporativă ( „conformare sau justificare” )  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               12.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 109/43

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 9 aprilie 2014
   privind calitatea raportării cu privire la guvernanța corporativă („conformare sau justificare”)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2014/208/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Un cadru de guvernanță corporativă eficace este de o importanță esențială pentru societate, deoarece este probabil ca societățile comerciale bine gestionate să fie mai competitive și mai durabile pe termen lung. O bună guvernanță corporativă este, în primul rând, responsabilitatea societății comerciale în cauză și există norme la nivel european și național care să asigure că sunt respectate anumite standarde. Acestea includ legislație și instrumente juridice neobligatorii, și anume codurile naționale de guvernanță corporativă.

               (2)

               Codurile de guvernanță corporativă au ca scop să stabilească principii de bună guvernanță corporativă în cadrul societăților comerciale cotate la bursă din Europa, pe baza transparenței, a responsabilității și a unei perspective pe termen lung. Acestea oferă standarde și cele mai bune practici pentru societățile comerciale, permițându-le acestora să funcționeze mai bine și, prin urmare, să contribuie la stimularea creșterii economice, a stabilității și a investițiilor pe termen lung.

               (3)

               Directiva 2013/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 privind situațiile financiare anuale, situațiile financiare consolidate și rapoartele conexe ale anumitor tipuri de întreprinderi (1) impune societăților comerciale să includă o declarație de guvernanță corporativă în raportul administratorilor în cazul în care valorile mobiliare ale societăților comerciale sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată a oricărui stat membru în sensul articolului 4 alineatul (1) punctul 14 din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare (2).

               (4)

               Declarația de guvernanță corporativă ar trebui să ofere informații esențiale privind măsurile adoptate de societate în materie de guvernanță corporativă, cum ar fi informații referitoare la codul/codurile de guvernanță corporativă aplicat(e) de către societatea respectivă, sistemele de control intern și de gestionare a riscurilor, adunarea generală a acționarilor și competențele sale, drepturile acționarilor, organismele administrative, de conducere și de supraveghere și comitetele acestora.

               (5)

               Prezentarea de informații de înaltă calitate cu privire la măsurile adoptate de societățile comerciale în materie de guvernanță corporativă oferă informații utile pentru investitori și facilitează deciziile acestora privind investițiile. De asemenea, aceasta oferă investitorilor mai multă încredere în societățile în care investesc. Creșterea transparenței pe piață poate aduce, de asemenea, la un nivel mai general, beneficii legate de reputația societăților și mai multă legitimitate din perspectiva părților interesate și a societății în ansamblu.

               (6)

               Principiul „conformare sau justificare” prevăzut la articolul 20 din Directiva 2013/34/UE este un element cheie pentru guvernanța corporativă la nivel european. În conformitate cu acest principiu, societățile care se abat de la codul de guvernanță corporativă relevant trebuie să explice în declarația lor de guvernanță corporativă părțile din cod de la care se abat și motivele pentru care fac acest lucru.

               (7)

               În timp ce conformitatea deplină cu un cod poate transmite un mesaj pozitiv pe piață, s-ar putea să nu fie întotdeauna cea mai bună abordare pentru o societate dintr-o perspectivă de guvernanță corporativă. Abaterea de la o prevedere a codului, în unele cazuri, ar putea permite unei societăți să se gestioneze în mod mai eficace. Abordarea „conformare sau justificare” oferă societăților flexibilitate prin faptul că le permite să își adapteze guvernanța corporativă la dimensiunea societății, structura acționariatului sau particularitățile sectoriale. În același timp, promovează o cultură a responsabilității, încurajând societățile să reflecteze mai mult asupra măsurilor adoptate în materie de guvernanță corporativă.

               (8)

               Principiul „conformare sau justificare” este recunoscut pe scară largă de către societăți, investitori și organismele de reglementare ca fiind un instrument adecvat în guvernanța corporativă. Cu toate acestea, astfel cum se menționează în Cartea verde din 2011 privind cadrul de guvernanță corporativă al UE (3), se pare că există anumite deficiențe în ceea ce privește modul de punere în practică a principiului, în special în ceea ce privește calitatea explicațiilor furnizate de societăți atunci când se abat de la codurile de guvernanță corporativă. În acest sens, marea majoritate a respondenților la Cartea verde au fost în favoarea obligației impuse societăților de a furniza explicații de mai bună calitate în caz de abateri.

               (9)

               Conform celor mai recente dovezi colectate de către Comisie, au existat îmbunătățiri treptate în acest domeniu. Mai multe state membre au inițiat discuții, de exemplu, sau au emis linii directoare privind calitatea explicațiilor. Cu toate acestea, există încă loc pentru îmbunătățiri.

               (10)

               În rezoluția sa din 29 martie 2012 (4), Parlamentul European a considerat abordarea „conformare sau justificare” ca fiind un instrument util pentru guvernanța corporativă. În mod concret, Parlamentul European s-a pronunțat în favoarea aderării obligatorii a societății la un cod relevant și a obligativității de a furniza explicații concludente pentru abaterile semnificative de la un cod, care ar trebui să includă o descriere a măsurii alternative adoptate.

               (11)

               Planul de acțiune din 2012 privind dreptul european al societăților comerciale și guvernanța corporativă (5) a subliniat importanța explicațiilor de înaltă calitate, în special pentru investitori, și a anunțat o inițiativă a Comisiei privind îmbunătățirea calității rapoartelor de guvernanță corporativă și, în special, a calității explicațiilor.

               (12)

               Scopul prezentei recomandări este de a oferi îndrumare pentru societăți și de a le oferi asistență în îmbunătățirea calității raportării acestora privind guvernanța corporativă. Dată fiind diversitatea de tradiții și abordări juridice, aceste recomandări oferă un cadru general, care poate fi dezvoltat în continuare și adaptat la contextul național specific.

               (13)

               Prezenta recomandare se aplică societăților care trebuie să depună o declarație de guvernanță corporativă în conformitate cu articolul 20 din Directiva 2013/34/UE și care trebuie să ofere explicații în caz de abatere de la recomandările codului/codurilor de guvernanță corporativă.

               (14)

               Deși prezenta recomandare este destinată în principal societăților cotate la bursă în conformitate cu articolul 20 din Directiva 2013/34/UE, și alte entități care elaborează o declarație de guvernanță corporativă ar putea beneficia de îmbunătățirea calității informațiilor pe care intenționează să le facă publice.

               (15)

               Pe lângă informațiile pe care acestea sunt obligate să le furnizeze în declarația lor de guvernanță corporativă, societățile din unele state membre sunt, de asemenea, obligate să transmită rapoarte cu privire la modul în care aplică principiile de bază sau recomandările codului. În vederea îmbunătățirii transparenței, toate societățile europene cotate la bursă sunt încurajate să raporteze cu privire la modul în care au aplicat codurile relevante cu privire la aspecte care pot fi de importanță majoră pentru acționari. În plus, pentru a facilita accesul, societățile ar trebui să ia în considerare punerea acestor informații la dispoziție și online.

               (16)

               Nu există un format standard de raportare în materie de guvernanță corporativă la nivelul Uniunii Europene. Prezentarea informațiilor într-o declarație generală sau pentru fiecare prevedere în parte este acceptabilă atât timp cât aceasta este instructivă și utilă pentru acționari, investitori și alte părți interesate. Societățile ar trebui să evite declarațiile prea generale, care ar putea să nu acopere aspecte importante din punctul de vedere al acționarilor, dar și declarațiile constând în bifarea variantelor, cu o valoare informativă redusă. De asemenea, acestea ar trebui să evite prezentarea de informații foarte detaliate, care ar putea să nu ofere o perspectivă pertinentă.

               (17)

               Prezentarea adecvată a informațiilor privind abaterile de la codurile relevante și a motivelor care justifică aceste abateri este foarte importantă pentru a se asigura că părțile interesate pot lua decizii în cunoștință de cauză cu privire la societățile comerciale. Această prezentare reduce asimetria informațiilor între directorii societății și acționarii acesteia și, prin urmare, diminuează costurile de monitorizare pentru aceștia din urmă. Societățile ar trebui să indice în mod clar de la ce recomandări din cod s-au abătut și să ofere pentru fiecare caz o explicație cu privire la: modul în care societatea s-a abătut, motivele abaterii, modul în care s-a luat decizia de abatere de la o recomandare, intervalul de timp în care s-a produs abaterea și măsurile luate pentru a se garanta că măsurile luate de societate sunt în concordanță cu obiectivele recomandării și cu codul.

               (18)

               Pentru furnizarea acestor informații, societățile ar trebui să evite să utilizeze un limbaj standardizat și ar trebui să se concentreze pe contextul specific al societății care explică abaterea de la o recomandare. Explicațiile ar trebui structurate și prezentate astfel încât să poată fi ușor de înțeles și de utilizat. Acest lucru va facilita angajarea acționarilor într-un dialog constructiv cu societatea.

               (19)

               O abordare „conformare sau justificare” eficace necesită o monitorizare eficientă pentru a motiva întreprinderile să respecte un cod de guvernanță corporativă sau să explice nerespectarea. Cartea verde din 2011 a indicat că declarațiile de guvernanță corporativă publicate de societăți păreau a nu fi monitorizate în măsura necesară și doar puține state membre au solicitat organismelor publice sau specializate să verifice dacă informațiile și, în special, explicațiile furnizate sunt complete.

               (20)

               Diferiți actori, cum ar fi consiliile de administrație, auditorii și acționari, sunt implicați în monitorizarea informațiilor făcute publice de societăți. Consiliile de administrație și acționarii au, de asemenea, un rol important în încurajarea explicațiilor de bună calitate. În special, monitorizarea mai activă din partea acționarilor, în calitate de proprietari ai societăților, ar putea conduce la îmbunătățirea practicilor de guvernanță corporativă.

               (21)

               Statele membre și organismele responsabile pentru codurile de guvernanță corporativă sunt, de asemenea, încurajate să ia în considerare modul în care ar putea fi acordată o mai mare atenție calității generale a explicațiilor oferite pentru abateri înaintate de societăți în contextul mecanismelor de monitorizare existente în țările lor. Se pot lua în considerare, de asemenea, mijloacele suplimentare de stimulare a societăților și a altor părți implicate pentru a îmbunătăți și mai mult calitatea explicațiilor și a raportării privind guvernanța corporativă în general.

               (22)

               În vederea asigurării urmăririi eficiente a prezentei recomandări, statele membre ar trebui să o aducă la cunoștința organismelor responsabile cu codurile naționale de guvernanță corporativă, a societăților cotate la bursă și a altor părți interesate. De asemenea, statele membre ar trebui să informeze Comisia cu privire la măsurile luate în conformitate cu prezenta recomandare,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE

      SECȚIUNEA I

      Dispoziții generale

               (1)

               Scopul prezentei recomandări este de a oferi îndrumare statelor membre, organismelor însărcinate cu codurile naționale de guvernanță corporativă, societăților și altor părți interesate. Îndrumarea urmărește să îmbunătățească calitatea globală a declarațiilor de guvernanță corporativă publicate de societăți în conformitate cu articolul 20 din Directiva 2013/34/UE și, în special, calitatea explicațiilor furnizate de societăți în caz de abatere de la recomandările din codul de guvernanță corporativă relevant.

               (2)

               Se recomandă ca, acolo unde este cazul, codurile de guvernanță corporativă să facă o distincție clară între părțile din cod de la care nu se poate deroga, părțile care se aplică pe baza principiului „conformare sau justificare” și cele care se aplică pe bază de pur voluntariat.

      SECȚIUNEA II

      Calitatea declarațiilor de guvernanță corporativă

               (3)

               Articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2013/34/UE impune ca societățile cotate la bursă să furnizeze în declarația lor de guvernanță corporativă informații cu privire la aspecte specifice ale acordurilor lor de guvernanță corporativă.

               (4)

               În scopul de a îmbunătăți și mai mult transparența pentru acționari, investitori și alte părți interesate și în plus față de informațiile cu privire la subiectele menționate la alineatul (3), societățile ar trebui să descrie modul în care au aplicat recomandările codului de guvernanță corporativă relevant cu privire la subiectele de maximă importanță pentru acționari.

               (5)

               Informațiile menționate la alineatele (3) și (4) ar trebui să fie suficient de clare, precise și exhaustive pentru a permite acționarilor, investitorilor și altor părți interesate să dobândească o bună înțelegere a modului în care este administrată societatea. În plus, ar trebui să se facă referire la caracteristicile și situația specifică a societății, cum ar fi mărimea, structura societății sau structura acționariatului sau orice alte caracteristici relevante.

               (6)

               În scopul de a facilita accesul pentru acționari, investitori și alte părți interesate, societățile ar trebui să pună la dispoziție periodic informațiile menționate la alineatele (3) și (4) pe site-urile lor și ar trebui să includă o trimitere către site în raportul administratorilor, chiar dacă acestea oferă deja informații prin alte mijloace precizate în Directiva 2013/34/UE.

      SECȚIUNEA III

      Calitatea explicațiilor în caz de abatere de la un cod

               (7)

               Articolul 20 alineatul (1) din Directiva 2013/34/UE impune ca societățile cotate la bursă să ofere explicații în caz de abatere de la recomandările codului sub incidența căruia se află sau pe care au decis să îl aplice în mod voluntar.

               (8)

               În sensul alineatului (7), societățile ar trebui să indice în mod clar de la ce recomandări specifice s-au abătut și, pentru fiecare abatere în parte de la o recomandare individuală:

                           (a)

                           să explice în ce mod s-a abătut societatea de la o recomandare;

                           (b)

                           să descrie motivele abaterii;

                           (c)

                           să descrie modul în care a fost luată decizia de a se abate de la recomandare în cadrul societății;

                           (d)

                           dacă abaterea este limitată în timp, să explice când preconizează societatea că se va conforma cu o anumită recomandare;

                           (e)

                           să descrie, dacă este cazul, măsura luată în locul conformării și să explice în ce fel măsura respectivă atinge obiectivul care stă la baza recomandării specifice sau a codului în ansamblu, sau să clarifice modul în care contribuie la o bună guvernanță corporativă a societății.

               (9)

               Informațiile menționate la alineatul (8) ar trebui să fie suficient de clare, exacte și complete astfel încât să permită acționarilor, investitorilor și altor părți interesate să evalueze consecințele care decurg din abaterea de la o anumită recomandare.
               Acestea ar trebui să se refere și la caracteristicile și situația specifică a societății, cum ar fi mărimea, structura societății sau structura acționariatului sau orice alte caracteristici relevante.

               (10)

               Explicațiile pentru abateri ar trebui să fie clar prezentate în declarația de guvernanță corporativă, astfel încât să fie ușor de găsit de către acționari, investitori și alte părți interesate. Acest lucru ar putea fi realizat, de exemplu, urmând aceeași ordine a recomandărilor ca și în codul relevant sau prin gruparea tuturor explicațiilor privind abaterea din aceeași secțiune din declarația de guvernanță corporativă, atât timp cât metoda utilizată este explicată clar.

      SECȚIUNEA IV

      Dispoziții finale

               (11)

               Pentru a încuraja societățile să respecte codul de guvernanță corporativă sau să explice mai bine abaterile de la acesta, trebuie realizată o monitorizare eficientă la nivel național, în cadrul actualelor dispoziții de monitorizare.

               (12)

               Statele membre ar trebui să aducă prezenta recomandare în atenția organismelor responsabile de coduri naționale de guvernanță corporativă, a societăților cotate la bursă și a altor părți interesate. Statele membre sunt invitate să informeze Comisia cu privire la măsurile luate în conformitate cu prezenta recomandare până la 13 aprilie 2015, pentru a permite Comisiei să monitorizeze și să evalueze situația.

               (13)

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre, organismelor responsabile cu codurile naționale de guvernanță corporativă, societăților cotate la bursă și altor părți interesate.

      Adoptată la Bruxelles, 9 aprilie 2014.

            Pentru Comisie

         Michel BARNIER

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 182, 29.6.2013, p. 19.

      (2)  JO L 145, 30.4.2004, p. 1.

      (3)  COM(2011) 164, 5 aprilie 2011.

      (4)  Rezoluția Parlamentului European din 29 martie 2012 referitoare la cadrul de guvernanță corporativă pentru societățile europene, 2011/2181(INI).

      (5)  COM(2012) 740, 12 decembrie 2012.


title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind Programul național de reformă al Greciei pentru 2012

text:
               24.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/38

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind Programul național de reformă al Greciei pentru 2012
   2012/C 219/11
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă naționale.

               (3)

               La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de reformă pe 2011 al Greciei (3).

               (4)

               La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al doilea Semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care este ancorat în Strategia Europa 2020.

               (5)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și, la 15 februarie 2012, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2012 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2012.

               (6)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, consolidării fiscale și acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală diferențiată favorabilă creșterii, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea, să combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (7)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a fi incluse în programele lor de stabilitate sau de convergență și în programele lor naționale de reformă.

               (8)

               La 12 aprilie 2012, Grecia a prezentat Programul național de reformă pentru 2012 și a trimis informații incomplete privind planurile sale bugetare, având în vedere procesul în curs de desfășurare al actualizării strategiei fiscale pe termen mediu, care se preconizează că se va încheia în curând. Autoritățile elene sunt invitate să trimită întregul set de tabele standard necesare în temeiul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere, de îndată ce actualizarea strategiei fiscale pe termen mediu se va încheia.

               (9)

               La 21 februarie 2012, Eurogrupul a convenit cu privire la un al doilea program de ajustare economică pentru Grecia. Punerea în aplicare a politicilor economice indicate în Memorandumul de înțelegere privind condițiile specifice de politică economică va contribui la reducerea datoriei publice a Greciei la 117 % din PIB până în 2020. De asemenea, Eurogrupul a convenit ca finanțarea programului din partea sectorului public să fie de 130 de miliarde EUR până în 2014, sumă ce se adaugă la cele angajate în primul program de finanțare.

               (10)

               Deblocarea tranșelor se bazează pe respectarea criteriilor de performanță cantitativă și pe o evaluare pozitivă a progreselor realizate în ceea ce privește criteriile politice stabilite în Decizia 2011/734/UE a Consiliului din 12 iulie 2011 adresată Greciei în vederea consolidării și a aprofundării supravegherii fiscale și de notificare a Greciei să ia măsuri de reducere a deficitului considerate necesare pentru remedierea situației de deficit excesiv (4) [modificată la 8 noiembrie 2011 (5) și la 13 martie 2012 (6)] și în Memorandumul de înțelegere de stabilire a condițiilor specifice de politică economică, semnat la 14 martie 2012.

               (11)

               La 19 martie 2012, Fondul European de Stabilitate Financiară a achitat Greciei prima rată (5,9 miliarde EUR) din prima tranșă (14,5 miliarde EUR) din cadrul noului program de finanțare. Grecia a primit, de asemenea, 1,6 miliarde EUR din partea Fondului Monetar Internațional. Până în mai 2012, Grecia a primit 147,5 miliarde EUR din finanțarea oficială din cadrul primului și al celui de al doilea program.

               (12)

               În 2010 și 2011, Grecia a făcut unele progrese privind atingerea obiectivelor ambițioase prevăzute de programul de ajustare. Punerea în aplicare a fost împiedicată de mai mulți factori: instabilitatea politică, tulburările sociale și problemele legate de capacitatea administrativă și, mai ales, faptul că recesiunea a fost mult mai profundă decât se preconizase. Nu au fost atinse obiective fiscale importante, ceea ce a dus la adoptarea unor măsuri de consolidare suplimentare în 2010 și 2011. Cu toate acestea, Grecia și-a redus semnificativ deficitul public general: de la 15,8 % din PIB în 2009 la 9,1 % în 2011.

               (13)

               La 18 aprilie 2012, Comisia a adoptat comunicarea „Creștere economică pentru Grecia”, în care a subliniat impactul pozitiv pe care îl poate avea punerea în aplicare integrală și eficace a programului de ajustare economică prin punerea bazelor pentru creștere economică, investiții și reînnoire socială. Comunicarea menționată anterior reamintește faptul că Grecia, prin calitatea sa de stat membru al Uniunii și al zonei euro, poate obține forța de care are nevoie, precum și sprijin concret. Comunicarea subliniază faptul că reformele prevăzute în cel de al doilea program de ajustare economică vizează restabilirea potențialului economiei grecești de creștere economică și de creare de locuri de muncă, precum și crearea unei societăți mai echitabile. Comunicarea subliniază sprijinul financiar considerabil care îi este acordat Greciei, precum și faptul că partenerii Greciei, în special Comisia, sunt gata să identifice modalitățile de maximizare a impactului unor prime rezultate prin acțiuni rapide și sprijin din partea Uniunii.

               (14)

               Criza economică și măsurile de consolidare fiscală luate ca urmare a acesteia au afectat capacitatea Greciei de a realiza obiectivele Strategiei Europa 2020, în special pe cele cu caracter social. Cu toate acestea, reformele structurale, în special cele privind piața forței de muncă, liberalizarea mai multor sectoare și o serie de măsuri de îmbunătățire a mediului de afaceri vor contribui la promovarea concurenței, creșterea productivității și a ocupării forței de muncă, precum și la reducerea costurilor de producție, favorizând astfel creșterea ocupării forței de muncă, precum și reducerea sărăciei și excluziunii sociale pe termen mediu. În ciuda crizei economice, Grecia a continuat să depună eforturi în vederea atingerii obiectivelor de mediu prevăzute de Strategia Europa 2020.

               (15)

               Este în curs o reprogramare strategică a fondurilor structurale, în care se pune accentul pe sprijinirea ocupării forței de muncă în rândul tinerilor și a competitivității [în special în ceea ce privește întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri)]. Noile măsuri consolidează acțiunile din domeniul pașaportului pentru ocuparea forței de muncă, al formării și calificărilor profesionale, precum și al accesului la finanțare pentru IMM-uri.

               (16)

               Grecia și-a asumat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus. Aceste angajamente și punerea în aplicare a angajamentelor prezentate în 2011 se referă la creșterea ratei ocupării forței de muncă, la îmbunătățirea competitivității, la îmbunătățirea viabilității finanțelor publice și la consolidarea stabilității financiare,

         RECOMANDĂ ca Grecia:
   Să pună în aplicare pe deplin măsurile prevăzute în Decizia 2011/734/UE, modificată la 8 noiembrie 2011 și la 13 martie 2012, și în Memorandumul de înțelegere privind condițiile specifice de politică economică, care a fost semnat la 14 martie 2012.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținută în ceea ce privește anul 2012 prin Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 119, 4.5.2012, p. 47).

      (3)  JO C 213, 20.7.2011, p. 12.

      (4)  JO L 296, 15.11.2011, p. 38.

      (5)  JO L 320, 3.12.2011, p. 28.

      (6)  JO L 113, 25.4.2012, p. 8.


title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2013 privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Germaniei pentru perioada 2012-2017

text:
               30.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/33

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 9 iulie 2013
   privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Germaniei pentru perioada 2012-2017
   2013/C 217/09
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010 Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 10 iulie 2012, Consiliul a adoptat o recomandare (3) privind Programul național de reformă al Germaniei pentru 2012 și a emis un aviz cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Germaniei pentru perioada 2012-2016.

               (5)

               La 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, marcând începutul Semestrului european 2013 pentru coordonarea politicilor economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (4), cel de al doilea Raport privind mecanismul de alertă, în care Germania nu a fost identificată drept unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (6)

               Parlamentul European a fost implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97, și, la 7 februarie 2013, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2013 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2013.

               (7)

               La 14 martie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a subliniat că este necesar să se continue consolidarea finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil creșterii, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (8)

               La 12 aprilie 2013, Germania a prezentat Programul său național de reformă pentru 2013, iar la 17 aprilie 2013, Programul său de stabilitate pentru perioada 2012-2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (9)

               Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a Programului de stabilitate, Consiliul consideră că finanțele publice ale Germaniei sunt în general solide și că obiectivul bugetar pe termen mediu (OTM) a fost atins. Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din program este plauzibil. Proiecțiile macroeconomice ale Programului de stabilitate concordă, în linii mari, cu previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2013 în ceea ce privește ritmul și modelul de creștere economică în 2013 și 2014, precum și cu estimările Comisiei privind rata de creștere potențială pe termen mediu a Germaniei. Obiectivul strategiei bugetare prezentat în Programul de stabilitate este de a asigura continuarea eforturilor în vederea atingerii OTM. Programul de stabilitate confirmă OTM anterior, și anume – 0,5 % din PIB. Acesta este conform cu cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Germania a înregistrat un excedent bugetar structural, atingând astfel OTM în 2012. Conform Programului de stabilitate, soldul structural (recalculat) (5) va rămâne pozitiv în 2013 și 2014, tendință care concordă, în linii mari, cu previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2013 și care a creat, prin urmare, condițiile necesare pentru ca stabilizatorii automați să acționeze în mod liber. De asemenea, Germania a respectat criteriul de referință în materie de cheltuieli din Pactul de stabilitate și creștere în 2012. Conform informațiilor furnizate în Programul de stabilitate, dacă nu se iau în calcul măsurile discreționare privind veniturile, rata de creștere a cheltuielilor publice ar urma să depășească criteriul de referință în materie de cheltuieli în 2013, respectându-l în schimb în 2014. În conformitate cu Programul de stabilitate, se prevede scăderea datoriei brute la 80½ % din PIB în 2013 și menținerea acesteia pe o traiectorie descendentă.
               După corectarea deficitului excesiv în 2011, Germania se află într-o perioadă de tranziție în ceea ce privește respectarea criteriului datoriei și a înregistrat progrese suficiente în vederea respectării acestui criteriu în 2012. În cazul în care Programul de stabilitate este pus în aplicare conform planului, acesta va înregistra progrese suficiente în 2013 în direcția atingerii criteriului de referință privind datoria, respectivul criteriu urmând să fie atins la sfârșitul perioadei de tranziție, în 2014. În general, țintele de deficit și de datorie par a fi realiste.

               (10)

               Germania a făcut doar eforturi limitate de îmbunătățire a eficienței cheltuielilor publice în domeniul sănătății și al îngrijirii pe termen lung. Nici eforturile de reformă în sectorul sănătății, întreprinse în trecut și nici reforma din acest an în domeniul îngrijirii pe termen lung nu par a fi suficiente pentru a limita creșterile preconizate ale costurilor. Germania pare a fi pe drumul cel bun în ceea ce privește obiectivul național privind cheltuielile cu educația și cercetarea, dar ar trebui să aibă în vedere obiective subsecvente și mai ambițioase pentru a putea ține pasul cu economiile cele mai inovatoare.

               (11)

               Germania nu valorifică suficient sursele de venituri favorabile creșterii. Aplicarea actuală a cotei reduse de TVA (în prezent 7 %) unei game destul de largi de bunuri și servicii ar putea fi restrânsă, iar administrarea TVA ar putea fi revizuită, pentru a spori eficiența, a îmbunătăți colectarea impozitelor și a combate frauda. Veniturile provenind din impozitele recurente pe proprietate sunt deosebit de scăzute în Germania (fiind de 0,5 % din PIB în 2011, față de 1,3 % în UE-27). Acest fapt lasă loc pentru o eventuală creștere a veniturilor din impozitul municipal pe bunurile imobile (Grundsteuer), în special prin reevaluarea bazei de impozitare.

               (12)

               De la recomandarea de anul trecut, Germania a realizat unele progrese în ceea ce privește implementarea normei constituționale privind echilibrul bugetar (mecanismul de frânare a îndatorării). Cu toate acestea, se pare că în majoritatea landurilor sunt necesare norme specifice de implementare pentru asigurarea aplicării efective a mecanismului de frânare a îndatorării în procedura bugetară anuală.

               (13)

               Sectorul financiar a făcut obiectul unor ajustări semnificative, iar cadrul de reglementare și de supraveghere a fost consolidat. Deciziile Comisiei privind ajutoarele de stat au continuat să stimuleze restructurarea Landesbanken. Cu toate acestea, se pare că există în continuare, în sectorul bancar, obstacole la nivelul guvernanței care stau în calea consolidării orientate spre piață și care afectează eficiența globală a sectorului financiar.

               (14)

               Germania a luat doar măsuri limitate pentru a elimina elementele de descurajare semnificative cu care se confruntă a doua persoană care contribuie la venitul familiei, iar disponibilitatea structurilor de îngrijire a copiilor și a școlilor cu program prelungit ar trebui mărită și mai mult. Germania a înregistrat unele progrese în ceea ce privește îmbunătățirea nivelului de educație al persoanelor defavorizate, dar toate landurile ar trebui să continue eforturile ambițioase de a crea un sistem școlar care să asigure oportunități egale pentru toți. Măsurile de politică destinate reducerii sarcinii fiscale ridicate pentru persoanele cu venituri reduse au fost limitate până în prezent. Măsurile de integrare a șomerilor de lungă durată pe piața forței de muncă ar trebui intensificate. Germania ar trebui să depună mai multe eforturi pentru a reduce nivelul ridicat al impozitelor și al contribuțiilor la asigurările sociale aplicate salariilor mici. Sunt necesare eforturi suplimentare pentru a se îmbunătăți tranziția de la anumite tipuri de contracte, precum „mini-joburile”, la forme mai durabile de contracte, evitându-se astfel fragmentarea pieței muncii. Deși salariile reale sunt în continuare sub nivelul din anul 2000, ceea ce a contribuit la reducerea structurală a ratei șomajului de la 8 % la 5,5 %, acestea au început să crească în mod dinamic de atunci, fără a afecta competitivitatea. În același timp, disparitățile salariale au crescut.

               (15)

               Germania intenționează să reducă la minimum costurile economice globale aferente transformării sistemului energetic. S-au înregistrat astfel câteva prime rezultate, însă costurile globale au continuat să crească, iar riscurile majore și elementele potențiale de ineficiență persistă. Germania face eforturi semnificative pentru a accelera extinderea rețelelor energetice. Coordonarea politicii energetice naționale cu politicile din țările învecinate este insuficientă.

               (16)

               Situația din sectoarele de servicii nu s-a schimbat semnificativ față de 2012 și există încă restricții privind intrarea pe piață și exercitarea anumitor profesii. Germania ar trebui să depună mai multe eforturi pentru a deschide sectorul serviciilor prin eliminarea restricțiilor și a barierelor nejustificate din calea intrării pe piață, ceea ce va duce la niveluri de prețuri mai scăzute și la servicii mai accesibile din punctul de vedere al prețurilor pentru grupurile cu venituri mici. În multe sectoare meșteșugărești, inclusiv în sectorul construcțiilor, este încă obligatorie deținerea unui certificat de maistru meșteșugar (Meisterbrief) sau a unei calificări echivalente pentru a putea desfășura o activitate comercială. Sectorul construcțiilor se confruntă, de asemenea, cu restricții în ceea ce privește comunicarea comercială și procedurile de autorizare. Numeroase servicii profesionale sunt, de asemenea, supuse unor cerințe privind forma juridică și deținerea de capital. Germania ar putea încerca să determine dacă aceleași obiective de interes public nu ar putea fi obținute cu reglementări mai puțin stricte. Diferențele dintre sistemele de reglementare din landuri sugerează, de asemenea, că ar putea fi depuse eforturi suplimentare pentru identificarea abordărilor celor mai puțin greoaie în materie de reglementare și pentru extinderea acestora la nivel național, reducându-se astfel birocrația pentru întreprinderi. Nivelul de concurență efectivă în sectorul feroviar rămâne scăzut. În ceea ce privește achizițiile publice, valoarea contractelor publicate de autoritățile germane în conformitate cu dreptul Uniunii în materie de achiziții publice este extrem de redusă. Procesul legislativ care implică revizuirea legii privind combaterea restrângerii concurenței nu a fost încă finalizat. În sectorul comerțului cu amănuntul, reglementările în materie de planificare limitează semnificativ noile intrări pe piață.

               (17)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Germaniei și a evaluat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Germania, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii printr-o contribuție la nivelul UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările sale emise în cadrul Semestrului european sunt reflectate în recomandările 1-4 de mai jos.

               (18)

               În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Germaniei, iar avizul său (6) este reflectat îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (19)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat, de asemenea, o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a formulat recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (7). În calitate de țară a cărei monedă este euro, Germania ar trebui să garanteze implementarea integrală și promptă a acestor recomandări,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2013-2014, Germania să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să mențină o poziție bugetară solidă, astfel cum a fost prevăzut, care să asigure respectarea OTM pe întreaga durată a programului. Să urmărească o politică bugetară care să faciliteze creșterea economică prin eforturi suplimentare pentru a spori rentabilitatea cheltuielilor publice în domeniul sănătății și al serviciilor de îngrijire pe termen lung prin intermediul unei mai bune integrări a furnizării de servicii de îngrijire și printr-o mai mare atenție acordată prevenirii și reabilitării, precum și existenței autonome. Să îmbunătățească eficiența sistemului fiscal, în special prin lărgirea bazei TVA și prin reevaluarea bazei impozitului municipal pe bunurile imobile. Să valorifice posibilitățile de creștere și de eficientizare a cheltuielilor care favorizează creșterea în domeniul educației și al cercetării la toate nivelurile de guvernare. Să finalizeze implementarea mecanismului de frânare a îndatorării în mod consecvent în toate landurile, asigurând promptitudinea și relevanța procedurilor de monitorizare și a mecanismelor de corecție.

               2.

               Să mențină condițiile care permit creșterea salariilor pentru a sprijini cererea internă. În acest scop, să reducă nivelul ridicat al taxelor și al contribuțiilor la asigurările sociale, în special pentru persoanele cu venituri reduse, și să îmbunătățească nivelul de educație al persoanelor defavorizate. Să mențină măsurile adecvate de activare și integrare, în special pentru șomerii de lungă durată. Să faciliteze tranziția de la munca nestandardizată, precum „mini-joburile”, la forme mai durabile de ocupare a forței de muncă. Să ia măsuri cu scopul de a ameliora stimulentele pentru muncă și capacitatea de inserție profesională a lucrătorilor, în special pentru a doua persoană care contribuie la venitul familiei și pentru lucrătorii slab calificați, tot în vederea îmbunătățirii veniturilor acestora. În acest scop, să elimine elementele de descurajare cu care se confruntă a doua persoană care contribuie la venitul familiei și să sporească și mai mult gradul de disponibilitate al structurilor de îngrijire a copiilor și al școlilor cu program prelungit.

               3.

               Să amelioreze coordonarea politicii sale energetice cu țările vecine și să mențină la un nivel minim costurile totale ale transformării sistemului energetic, în special prin reexaminarea în continuare a rentabilității instrumentelor politicii energetice concepute pentru a atinge obiectivele privind energia regenerabilă și prin continuarea eforturilor de accelerare a extinderii rețelelor naționale și transfrontaliere de energie electrică și gaze naturale.

               4.

               Să adopte măsuri prin care să se stimuleze și mai mult concurența în sectoarele de servicii, inclusiv în ceea ce privește anumite meserii – în special în sectorul construcțiilor – și servicii profesionale, pentru a stimula sursele interne de creștere. Să ia măsuri urgente pentru a spori semnificativ valoarea contractelor publice deschise procedurilor de achiziții publice. Să adopte și să pună în aplicare reforma legislativă anunțată pentru a îmbunătăți respectarea legislației în materie de concurență în ceea ce privește restrângerea concurenței. Să elimine restricțiile în materie de planificare care limitează nejustificat noile intrări în sectorul comerțului cu amănuntul. Să ia în continuare măsuri pentru eliminarea obstacolelor încă existente în calea concurenței pe piețele feroviare. Să continue eforturile de consolidare a sectorului bancar, inclusiv prin îmbunătățirea cadrului de guvernanță.

      Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. ŠADŽIUS

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținute pentru 2013 prin Decizia 2013/208/UE a Consiliului din 22 aprilie 2013 privind orientări pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (3)  JO C 219, 24.7.2012, p. 35.

      (4)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (5)  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program, folosind metodologia stabilită de comun acord.

      (6)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (7)  A se vedea pagina 97 din prezentul Jurnal Oficial.