title: 2011/24/UE: Recomandarea Comisiei din 11 ianuarie 2011 privind autorizarea întreprinderilor europene din domeniul apărării în temeiul articolului 9 din Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               15.1.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 11/62

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 11 ianuarie 2011
   privind autorizarea întreprinderilor europene din domeniul apărării în temeiul articolului 9 din Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2011/24/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Articolul 9 din Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității (1) stabilește criteriile de autorizare de către statele membre a întreprinderilor din domeniul apărării stabilite pe teritoriul lor ca destinatari ai produselor din domeniul apărării transferate în temeiul licențelor generale de transfer.

               (2)

               Autorizarea întreprinderilor reprezintă un element-cheie al sistemului simplificat de acordare a licențelor introdus prin Directiva 2009/43/CE.

               (3)

               Existența unor interpretări diferite ale criteriilor de autorizare de către statele membre ar putea ridica dificultăți în ceea ce privește transpunerea Directivei 2009/43/CE și realizarea obiectivului său de simplificare.

               (4)

               O interpretare și o aplicare convergente, de către statele membre, ale criteriilor de autorizare constituie elemente importante pentru a garanta recunoașterea reciprocă a certificatelor menționate la articolul 9 alineatul (6) din Directiva 2009/43/CE și utilizarea largă a licențelor generale.

               (5)

               Reprezentanții statelor membre în cadrul comitetului instituit prin articolul 14 din Directiva 2009/43/CE au sugerat că s-ar putea realiza o interpretare și o aplicare convergentă a criteriilor de autorizare prin adoptarea unei recomandări a Comisiei.

               (6)

               Prin urmare, reprezentanții statelor membre în cadrul comitetului instituit prin articolul 14 din Directiva 2009/43/CE au constituit un grup de lucru însărcinat cu elaborarea unor orientări privind autorizarea întreprinderilor din domeniul apărării în temeiul articolului 9 din Directiva 2009/43/CE.

               (7)

               Orientările definite în prezenta recomandare se bazează pe cele mai bune practici ale anumitor state membre, practici care s-au dovedit eficiente și realizabile,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   1.   CRITERII DE AUTORIZARE

   1.1.   Evaluarea criteriilor prezentate la articolul 9 alineatul (2) literele (a) și (b)

   Numai întreprinderile destinatare care fabrică efectiv produse din domeniul apărării, finite sau semifinite, reglementate prin Directiva 2009/43/CE, compuse din componente și/sau sisteme și subsisteme achiziționate de la terți în vederea desfacerii lor pe piață sub nume sau marcă proprie ar trebui să poată face obiectul autorizării.
   Întreprinderile destinatare autorizate ar trebui să utilizeze pentru producția proprie (care include integrarea pieselor componente în alte produse sau ca piese de rezervă sau de schimb) produsele din domeniul apărării primite în temeiul licențelor generale de transfer menționate la articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2009/43/CE și nu ar trebui să le transfere din nou sau să le exporte ca atare (cu excepția cazului în care face acest lucru în scopul întreținerii sau reparării) atunci când este necesară acordarea unei autorizări prealabile din partea unui stat membru din care provin produsele.
   Autoritățile competente ar trebui, dacă este cazul și înainte să emită un certificat, să solicite o declarație din partea întreprinderii destinatare prin care aceasta să se angajeze:

               (a)

               să utilizeze pentru producția proprie produsele din domeniul apărării primite în temeiul licențelor generale de transfer menționate la articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2009/43/CE;

               (b)

               să se abțină de la a transfera din nou sau de la a exporta produsele respective ca atare, cu excepția cazului în care face acest lucru în scopul întreținerii sau reparării.

         1.2.   Furnizări către întreprinderile destinatare care fac achiziții pentru uzul exclusiv al forțelor armate ale unui stat membru în temeiul licențelor generale de transfer menționate la articolul 5 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2009/43/CE

   Întreprinderile destinatare care îndeplinesc condițiile necesare pentru a fi considerate autorități contractante în temeiul articolului 1 alineatul (9) din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2) și care fac achiziții pentru uzul exclusiv al forțelor armate ale unui stat membru ar trebui să aibă dreptul să primească produse din domeniul apărării în baza licențelor generale de transfer menționate la articolul 5 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2009/43/CE, fără să fie autorizate.
   1.3.   Evaluarea criteriilor prezentate la articolul 9 alineatul (2) literele (c) și (f)

   Membrul organului executiv de conducere menționat la articolul 9 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2009/43/CE ar trebui să fie personal responsabil de programul intern de asigurare a conformității sau de sistemul de gestionare a transferurilor și a exporturilor aplicat în cadrul întreprinderii, precum și de personalul responsabil de controlul exporturilor și al transferurilor. Respectivul membru al organului executiv de conducere trebuie să fie membru al organului de conducere al întreprinderii.
   În cazul în care se solicită certificatul pentru una sau mai multe unități de producție, descrierea ierarhiei în materie de răspundere în cadrul întreprinderii destinatare, prevăzută la articolul 9 alineatul (2) litera (f) din Directiva 2009/43/CE, ar trebui să stabilească cu claritate controlul de către membrul organului executiv de conducere a personalului unităților responsabile de controlul exporturilor și al transferurilor.
   Întrebările și orientările privind descrierea programelor interne de conformitate și a evaluărilor ulterioare figurează în anexa I. Statele membre pot adăuga întrebări suplimentare, caz în care acestea ar trebui să fie direct relevante pentru procesul de evaluare a autorizării.
   1.4.   Autorizarea structurii organizaționale și evaluarea criteriilor prevăzute la articolul 9 alineatul (2) literele (d) și (e)

   Metoda de autorizare va depinde de structura organizațională a întreprinderii destinatare și de modul în care delegă responsabilitatea pentru controlul transferului și exportului. Autorizarea ar putea fi acordată întreprinderii ca întreg sau fiecărei unități operaționale. Întreprinderile care au unități de producție și activități asociate în mai multe locații și cărora li s-a delegat responsabilitatea controlului transferurilor și exporturilor ar trebui să indice care dintre aceste unități trebuie să fie autorizate.
   2.   AUTORIZAREA

   2.1.   Un model standard de certificat

   Se recomandă utilizarea unui model standard de certificat, prezentat în anexa II.
   Acest certificat ar trebui întocmit într-una din limbile oficiale ale statului membru care emite certificatul și, preferabil, într-una din limbile oficiale ale altui stat membru, în conformitate cu indicațiile întreprinderii autorizate destinatare. Data intrării în vigoare a certificatului ar trebui menționată pe certificat.
   În sensul articolului 9 alineatul (4) litera (a), certificatul ar trebui să impună întreprinderii destinatare autorizate obligația de a notifica autorității competente orice elemente și evenimente survenite după acordarea certificatului, care pot influența valabilitatea sau conținutul certificatului. Întreprinderea destinatară autorizată ar trebui să notifice în special:

               (a)

               orice schimbare importantă intervenită în activitatea sa industrială legată de produsele din domeniul apărării;

               (b)

               orice schimbare a adresei unde pot fi consultate de către autoritatea competentă registrele referitoare la produsele din domeniul apărării primite.

         În sensul punctului (a), relevanța schimbării care justifică notificarea ar trebui, după caz, să fie evaluată în lumina informațiilor furnizate deja în vederea înregistrării ca întreprindere din domeniul apărării sau în vederea acordării oricărei licențe de desfășurare a unei activități în domeniul apărării sau a unei licențe de fabricație.
   2.2.   Schimb de informații privind întreprinderile destinatare care solicită autorizare

   În sensul articolului 12 din Directiva 2009/43/CE, autoritățile naționale competente sunt încurajate să facă schimb de orice informații relevante privind eliberarea certificatelor. Dacă pentru evaluarea unei întreprinderi destinatare în vederea emiterii unui certificat este necesar să se obțină informații de la alte autorități competente, autoritatea națională competentă care emite certificatul ar trebui să facă schimb de informații cu celelalte autorități naționale competente relevante înainte să emită certificatul.
   3.   MONITORIZAREA CONFORMITĂȚII

   3.1.   Drepturi conferite autorităților competente pentru efectuarea vizitelor de control al conformității

   Pentru a putea efectua vizitele de verificare a conformității cu condițiile de eliberare a certificatului și cu criteriile prezentate la articolul 9 alineatul (2), inspectorii desemnați de autoritatea competentă ar trebui să beneficieze cel puțin de următoarele drepturi:

               (a)

               de a avea acces în incintele relevante;

               (b)

               de a analiza și a face copii după registrele, datele, regulamentele de procedură și orice alte materiale relevante pentru produsele exportate, transferate sau primite în temeiul unei licențe de transfer a unui alt stat membru.

         Aceste inspecții ar trebui să se efectueze cu respectarea legislației statelor membre în care se desfășoară.
   3.2.   Cazurile care justifică o reevaluare

   O reevaluare a conformității cu condițiile de eliberare a certificatului și cu criteriile prezentate la articolul 9 alineatul (2) ar trebui efectuată de autoritatea competentă în următoarele cazuri:

               (a)

               există modificări importante în cadrul întreprinderii destinatare autorizate, inclusiv modificări ale organizării interne a întreprinderii sau a activităților desfășurate de aceasta;

               (b)

               există indicii că întreprinderea destinatară autorizată nu mai îndeplinește condițiile și criteriile relevante;

               (c)

               întreprinderii destinatare autorizate i s-a recomandat să întreprindă măsuri corective;

               (d)

               urmează să fie ridicată suspendarea certificatului.

         3.3.   Monitorizare mai atentă a întreprinderilor destinatare nou autorizate

   Autoritatea competentă ar trebui să acorde o atenție deosebită monitorizării întreprinderilor destinatare nou autorizate. Autoritatea competentă ar trebui să efectueze un control al conformității, de preferință în cursul primului an după eliberarea pentru prima dată a unui certificat.
   4.   MĂSURI CORECTIVE, SUSPENDAREA SAU RETRAGEREA CERTIFICATELOR

   4.1.   Decizii de recomandare de acțiuni corective

   Atunci când o întreprinderea destinatară autorizată nu mai respectă unul sau mai multe dintre criteriile prezentate la articolul 9 alineatul (2) din Directiva 2009/43/CE sau condițiile de eliberare a certificatului și atunci când autoritatea competentă consideră că neconformitatea este minoră, autoritatea competentă ar trebui, într-un interval de timp de cel mult o lună de la data la care autoritatea competentă a luat cunoștință pentru prima oară de existența neconformității, să ia o decizie prin care să ceară întreprinderii destinatare să adopte măsuri corective.
   Autoritatea competentă ar trebui să notifice imediat în scris această decizie întreprinderii destinatare autorizate. Această decizie ar trebui să impună întreprinderii destinatare autorizare obligația de a adopta măsurile corective recomandate într-un interval de timp prevăzut în notificarea scrisă.
   La expirarea respectivului interval de timp, autoritatea competentă ar trebui să verifice dacă au fost adoptate măsurile corective. Verificarea ar putea să includă o vizită la fața locului, o reuniune cu membrul organului executiv de conducere menționat la articolul 9 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2009/43/CE sau cu un înalt funcționar desemnat de membrul organului executiv de conducere și/sau evaluarea documentelor scrise furnizate de respectivul membru al organului executiv de conducere.
   Într-un interval de timp de cel mult trei luni de la încheierea verificării, întreprinderea destinatară autorizată ar trebui să fie informată în scris cu privire la rezultatul evaluării de către autoritatea competentă a caracterului adecvat al măsurilor corective adoptate.
   4.2.   Suspendarea și retragerea certificatelor

   Autoritatea competentă ar trebui să suspende sau să retragă certificatul în oricare dintre următoarele cazuri:

               (a)

               întreprinderea destinatară autorizată în cauză nu a adoptat măsurile corective în intervalul de timp stabilit în notificarea scrisă din partea autorității competente care cerea întreprinderii destinatare autorizate să adopte măsuri corective;

               (b)

               întreprinderea destinatară certificată nu mai îndeplinește unul sau mai multe dintre criteriile prezentate la articolul 9 alineatul (2) din Directiva 2009/43/CE sau condițiile de eliberare a certificatului, iar autoritatea competentă consideră că neconformitatea este gravă.

         Autoritatea competentă ar trebui să notifice imediat în scris întreprinderii destinatare autorizate și Comisiei decizia de suspendare sau retragere a certificatului.
   Autoritatea competentă ar trebui să mențină suspendarea până când întreprinderea destinatară autorizată poate proba conformitatea cu criteriile stabilite la articolul 9 alineatul (2) din Directiva 2009/43/CE și cu condițiile de eliberare a certificatului. Autoritatea competentă ar trebui, în momentul notificării scrise a suspendării certificatului sau în corespondența scrisă ulterioară, să impună un termen-limită în care întreprinderea destinatară autorizată să demonstreze conformitatea respectivă.
   4.3.   Ridicarea suspendării certificatului

   În urma expirării termenului-limită impus prin decizia de suspendare, autoritatea competentă ar trebui să verifice dacă întreprinderea destinatară autorizată respectă criteriile stabilite la articolul 9 alineatul (2) din Directiva 2009/43/CE și cu condițiile atașate eliberării certificatului.
   Verificarea ar putea să includă o vizită la fața locului, o reuniune cu membrul organului executiv de conducere menționat la articolul 9 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2009/43/CE sau cu un înalt funcționar desemnat de membrul organului executiv de conducere și/sau evaluarea documentelor scrise furnizate de respectivul membru al organului executiv de conducere.
   Într-un interval de timp de cel mult o lună de la încheierea verificării, o nouă decizie a autorității competente ar trebui notificată în scris întreprinderii destinatare autorizate, în care să se indice oricare dintre următoarele elemente:

               (a)

               că a fost ridicată suspendarea certificatului și data la care acest lucru intră în vigoare;

               (b)

               că se menține suspendarea până la o anumită dată, după care se va efectua o nouă verificare;

               (c)

               că certificatul este retras.

         5.   SCHIMBUL DE INFORMAȚII PRIVIND AUTORIZAREA

   Atunci când un certificat a fost eliberat, suspendat, retras sau suspendarea acestuia a fost ridicată, autoritatea competentă ar trebui să notifice imediat acest lucru în scris întreprinderii destinatare autorizate și Comisiei.
   6.   ACȚIUNI ULTERIOARE

   Statele membre sunt invitate să pună în aplicare prezenta recomandare până cel târziu la 30 iunie 2012.
   Statele membre sunt încurajate să informeze Comisia cu privire la orice măsuri au întreprins pentru a transpune în practică prezenta recomandare.
   7.   DESTINATARI

   Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 11 ianuarie 2011.

            Pentru Comisie

         Antonio TAJANI

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 146, 10.6.2009, p. 1.

      (2)  JO L 134, 30.4.2004, p. 114.

      ANEXA I

         Întrebări și orientări privind descrierea programelor interne de asigurare a conformității și evaluarea ulterioară

                  Domenii principale

                  Întrebări-cheie

                  Recomandări: cele mai bune practici

                  Criteriul relevant de autorizare

                              1.

                              Resursele organizaționale, umane și tehnice alocate pentru gestionarea transferurilor și a exporturilor

                  Ce procent din activitatea economică a întreprinderii (ca cifră de afaceri anuală) depinde de exporturile și transferurile de articole care trebuie să primească o licență?
                  Câte exporturi și transferuri de astfel de articole au loc în decursul unui an?
                  Ce activități din cadrul întreprinderii (de ex. achiziții, inginerie, gestionarea proiectelor, livrări) au legătură cu procesul de export și de transfer și cum sunt organizate aceste responsabilități?
                  Dispune întreprinderea de un sistem electronic de gestionare a exporturilor și a transferurilor? Care sunt principalele caracteristici ale acestui sistem?

                  Scopul acestor întrebări este de a obține informații suplimentare privind organizarea internă a întreprinderii, care sunt relevante pentru a evalua impactul activităților de export/transfer asupra întreprinderii și asupra procedurile operaționale conexe

                  Câți angajați au sarcina exclusivă de a se ocupa de gestionarea exporturilor și a transferurilor și câți au și alte sarcini în plus?

                  Ar trebui să fie întotdeauna cel puțin două persoane prezente, pentru a fi acoperite perioadele de concedii, cazurile de boală etc.

                  Întreprinderea își diseminează pe plan intern angajamentul scris de asigurare a conformității cu reglementările în materie de control al exporturilor/transferurilor și de asumare a oricăror restricții privind utilizarea finală și exportul?
                  Întreprinderea își diseminează pe plan intern angajamentul scris de a furniza la cerere informații privind utilizarea finală/utilizatorii finali?

                  Ambele angajamente scrise ar trebui incluse în manualele de asigurare a conformității disponibile pentru personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor și ar trebui cunoscute de către toți angajații cu responsabilități în materie de control al exporturilor/transferurilor (de ex. departamentul de vânzări …)

                  Articolul 9 alineatul (2) literele (d) și (e)

                  A respectat întreprinderea până în prezent reglementările în materie de control al exporturilor/transferurilor?

                  Întreprinderea ar trebui să aibă o bună performanță din punct de vedere al conformității cu reglementările în materie de control al exporturilor/transferurilor.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (a)

                  Se pun la dispoziția personalului responsabil de controlul exporturilor/transferurilor manuale de conformitate și sunt acestea actualizate constant?

                  Manualele de conformitate destinate a fi utilizate și a oferi orientări personalului responsabil de controlul exporturilor/transferurilor ar trebui să fie accesibile/puse la dispoziție, cel puțin în versiune electronică (de exemplu, pe site-ul intranet al întreprinderii).
                  Aceste manuale ar trebui să conțină procedurile operaționale și organizaționale care trebuie urmate de personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor.
                  Personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor ar trebui informat prompt cu privire la acele modificări aduse manualului care sunt relevante pentru sarcinile acestuia, precum și cu privire la intrarea acestora în vigoare.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                              2.

                              Ierarhia în materie de răspundere

                  Vă rugăm să descrieți ierarhia în materie de răspundere în ceea ce privește activitatea de exporturi și transferuri în cadrul întreprinderii dumneavoastră.

                  Responsabilitatea pentru asigurarea conformității controlului exporturilor/transferurilor ar trebui stabilită în scris. Documentele scrise care descriu ierarhia în materie de răspundere (de exemplu registre sau organigrame) ar trebui actualizate.
                  Descrierea ar trebui să furnizeze informații detaliate privind delegarea responsabilităților și procedurile de rutină adoptate în cazul în care membrul organului executiv de conducere menționat la articolul 9 alineatul (2) litera (c) din Directiva 2009/43/CE este absent.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Este o astfel de descriere întotdeauna disponibilă spre consultare de către autoritatea competentă?

                  Informațiile privind ierarhia în materie de răspundere ar trebui să fie întotdeauna ușor de consultat de către autoritatea competentă nu numai în faza de solicitare a eliberării certificatului, ci și în vederea vizitelor ulterioare de conformitate și de monitorizare a conformității.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  În ce parte din întreprinderea dumneavoastră este organizată gestionarea exporturilor/transferurilor?

                  Organizarea gestionării controlului exporturilor/transferurilor - în fiecare unitate de expediere, la sediul central sau ca un departament separat de control al exporturilor – ar trebui să se facă în funcție de mărimea și structura întreprinderii.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Cum interacționează personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor cu alți membri ai personalului cu alte funcții din cadrul întreprinderii?

                  Personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor ar trebui să fie protejat cât mai mult posibil de conflictele de interese. Persoanele respective ar trebui să aibă dreptul să oprească o tranzacție.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Cum este organizată relația dintre personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor și membrul organului executiv de conducere, de exemplu este prevăzută posibilitatea schimbului de informații?

                  Personalul responsabil de controlul exporturilor ar trebui să aibă posibilitatea să raporteze direct membrului organului executiv de conducere dacă trebuie să obțină autorizația să oprească o tranzacție.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Vă rugăm să indicați celelalte responsabilități ale membrului organului executiv de conducere care a fost numit personal responsabil de transferuri și exporturi

                  Membrul organului executiv de conducere ar trebui să facă parte din organul de conducere al întreprinderii. Funcția sa nu ar trebui să facă obiectul unui conflict de interese (de ex. persoana respectivă nu ar trebui să fie în același timp și directorul departamentului de vânzări …)

                  Articolul 9 alineatul (2) literele (c) și (f)

            3.   Audituri interne

                              (a)

                              Inspecții aleatorii

                  Cât de des se efectuează inspecții aleatorii?

                  Programul de conformitate internă (PCI) și procedurile operaționale zilnice ar trebui să facă obiectul unor verificări aleatorii (inopinate).

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                              (b)

                              Audituri interne

                  Cât de des se efectuează audituri interne?

                  În mod ideal o dată pe an și cel puțin o dată la fiecare trei ani.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Ce procentaj din exporturi/transferuri fac obiectul verificărilor?

                  În funcție de numărul de exporturi/transferuri, cel puțin 1 % și cel mult 20 %, conform estimărilor. Procentul poate varia de fiecare dată când se efectuează un audit.

                  Cine efectuează aceste verificări?

                  Răspunsul posibil ar trebui să fie unul din următoarele:

                              —

                              un înalt funcționar din ierarhia în materie de răspundere pentru controlul exporturilor/transferurilor;

                              —

                              directorul de calitate;

                              —

                              directorul financiar sau contabilul;

                              —

                              orice alt funcționar care face parte din cadrele intermediare de conducere sau are o poziție ierarhică superioară care ocupă un post aflat cel puțin cu o treaptă peste nivelul de încadrare al echipei responsabile de exporturi/transferuri.

                  Ce aspecte vizează aceste audituri?

                  Auditurile ar trebui să ofere răspunsuri la următoarele întrebări:

                              —

                              Sunt respectate restricțiile impuse exporturilor?

                              —

                              Au fost stabilite proceduri și sunt acestea actualizate pentru a garanta faptul că se respectă toate reglementările privind exporturile și transferurile?

                              —

                              Se organizează periodic cursuri de formare pentru sensibilizarea personalului?

                              —

                              Sunt registrele disponibile spre consultare?

                              —

                              Conțin registrele informații complete?

                              —

                              Acoperă registrele toate aspectele importante ale importului, exportului și transferului, precum și date privind produsele care rămân pe teritoriul statului membru?

                              —

                              Există informații disponibile privind ciclul de viață al produselor relevante, de la origine la destinație?

                              (c)

                              Planificarea auditurilor, eficacitatea acestora și acțiuni ulterioare

                  Cum vă asigurați că auditați un eșantion reprezentativ de transporturi?

                  Ar trebui să facă obiectul auditului cel puțin un transport pentru fiecare client sau destinație sau cel puțin un transport pentru fiecare proiect.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Întreprinderea are un program de audit intern?

                  Ar trebui să existe un program de audit intern care să garanteze faptul că face obiectul auditului un eșantion reprezentativ de transporturi.

                  Sunt cazurile de neconformitate evidențiate de auditurile interne corectate în mod sistematic? Se ține o evidență a acestor acțiuni?

                  Întreprinderea ar trebui să consemneze în registre orice caz de neconformitate constatată în urma auditului intern, măsurile recomandate pentru corectarea situației și o evaluare a eficacității acestor măsuri corective asupra conformității.

            4.   Sensibilizare generală

                              4.1.

                              Proceduri operaționale și organizaționale

                  Sunt procedurile interne ale întreprinderii concepute astfel încât să sporească gradul de sensibilizare a personalului și să reducă riscurile asociate controlului exporturilor/transferurilor?

                  Procedurile operaționale și organizaționale ar trebui stabilite în scris și ar trebui să ofere instrucțiuni și orientări privind:

                              —

                              ansamblul procesului de export/transfer de la primirea unei comenzi la evaluarea aplicabilității reglementărilor privind exporturile/transferurile, la conformitatea cu reglementările relevante în domeniu și la expedierea sau transmiterea produsului (înainte de expediere sau transmitere trebuie să se efectueze o verificare finală a conformității);

                              —

                              monitorizarea conformității cu termenii și condițiile licenței;

                              —

                              interacțiunea cu părțile terțe și, în anumite cazuri, cu alte departamente interesate din cadrul întreprinderii, de exemplu cu departamentul juridic și de vânzări;

                              —

                              coordonarea tuturor angajaților implicați în controlul exporturilor/transferurilor sau vizați în vreun fel de acesta (de exemplu: personalului de vânzări ar trebui să i se dea instrucțiuni să informeze personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor cu privire la orice dubii ar avea și ar trebui să cunoască faptul că nu se poate da curs unei comenzi decât după ce aceasta a fost validată de personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor);

                              —

                              coordonarea și posibilul schimb de informații cu autoritățile competente (de ex. eventuala semnalare a ordinelor de tranzacționare suspecte, eventuala existență a unei politici voluntare de divulgare de informații …)

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

            4.1.1.   Proceduri operaționale și organizaționale: etapa preliminară acordării de licențe (1)

                              (a)

                              Embargouri

                  Cum ține întreprinderea seama de eventualele embargouri?

                  În cazurile în care se planifică trimiterea unui transport către o destinație aflată sub embargou, ar trebui să existe reguli pe baza cărora să se verifice reglementările aplicabile în materie de embargou. O astfel de verificare ar trebui să vizeze cel puțin:

                              —

                              interdicțiile de furnizare instituite de reglementările privind embargoul;

                              —

                              clasificarea produselor care urmează să fie expediate în raport cu lista de produse care fac obiectul embargoului;

                              —

                              cerințele suplimentare în materie de acordare de licențe pentru anumite servicii, cum ar fi asistența tehnică.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                              (b)

                              Listele de sancțiuni

                  Cum ține întreprinderea seama de listele de sancțiuni?

                  Numele și identitatea persoanelor juridice și fizice cărora le sunt destinate produsele ar trebui verificate în raport cu listele relevante de sancțiuni.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Atunci când se face o verificare a unei identități în lista de sancțiuni, care este nivelul (sau procentul) de siguranță necesar pentru a considera că informațiile găsite indică o concordanță de 100 %? Ce proceduri se aplică atunci când este identificată în lista o corespondență pentru un nume?

                  Este necesar ca instrucțiunile procedurale să consemneze în scris, în detaliu, cum trebuie gestionate corespondențele și concordanțele de 100 % (de exemplu, atunci când se identifică o corespondență, aceasta trebuie semnalată autorității competente).

                              (c)

                              Controlul produsele incluse în liste (produse care fac obiectul obligației de acordare de licență ca urmare a faptului că fac parte dintr-o listă de control al exporturilor/transferurilor)

                  Întrebări privind procedurile interne pentru a garanta faptul că un produs inclus pe o listă nu este exportat sau transferat fără licență:

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                              (1)

                              Există un sistem electronic de prelucrare a datelor destinat înregistrării clasificării produselor primite sau fabricate de întreprindere?

                  Clasificarea produselor ar trebui înregistrată într-un sistem electronic de prelucrare a datelor (numai în cazul în care acesta există deja). Orice modificări intervenite în listele de control ar trebui notificate imediat în sistem.

                              (2)

                              Cum sunt clasificate și înregistrate toate produsele pentru care este necesar să se acorde licențe și cine răspunde de clasificarea și înregistrarea lor? Ce proceduri există pentru a garanta faptul că se efectuează actualizări periodice ale clasificării produselor și cum sunt acestea repertoriate?

                  Personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor ar trebui să răspundă de înregistrarea și clasificarea produselor, dacă este cazul în consultare cu experții tehnici.

                              (3)

                              Cum sunt evaluate utilizarea finală de către destinatar și fiabilitatea acestuia?

                  Personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor ar trebui să răspundă de verificarea fiabilității întreprinderilor destinatare, acordând o atenție deosebită utilizării finale și riscului de deturnare.
                  În cazul în care personalul responsabil de controlul exporturilor/transferurilor iau cunoștință de faptul că destinatarul a încălcat reglementările privind controlul exporturilor/transferurilor, aceștia ar trebui să informeze autoritatea competentă. Verificarea bunei credințe a destinatarului este deosebit de importantă în cazurile în care clientul este nou sau identitatea acestuia nu este evidentă sau atunci când există dubii cu privire la utilizarea finală declarată a produselor (de ex. un volum neobișnuit al comenzii, solicitarea de către destinatar a unor rute de tranzit speciale și neobișnuite …).

                              (d)

                              Transferul intangibil de tehnologie

                  Cum asigură întreprinderea conformitatea cu cerințele în materie de transfer intangibil de tehnologie (TIT) (de ex. e-mail și acces la intranet din străinătate)?

                  Este necesar ca întreprinderea să fi formulat instrucțiuni scrise clare cu privire la TIT prin e-mail, fax, intranet sau internet.
                  Furnizarea sau transferul de tehnologie nu ar trebui să aibă loc înainte să se evalueze posibilitatea acordării unei licențe și, dacă se poate acorda o licență, până la obținerea acesteia, pentru a permite efectuarea transferului.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                              (e)

                              Asistență tehnică

                  Cum asigură întreprinderea conformitatea cu cerințele în materie de asistență tehnică?

                  Ar trebui să existe o procedură de asigurare a conformității în ceea ce privește asistența tehnică:

                              —

                              pentru vizitatorii/angajații străini;

                              —

                              pentru angajații (de ex. tehnicienii) din străinătate;

                              —

                              pentru conferințe sau seminarii cu participanți străini sau organizate în străinătate.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                              4.1.2.

                              Proceduri operaționale și organizaționale: etapa acordării de licențe

                  Cum se asigură întreprinderea că transmite cereri de licență complete?

                  Întreprinderea ar trebui să fie în măsură să se conformeze pe deplin procesului și procedurilor de cerere de licențe în vigoare în statul membru în care își are sediul.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                              4.1.3.

                              Proceduri operaționale și organizaționale: etapa ulterioară acordării de licențe

                  Ce proceduri interne garantează conformitatea cu condițiile necesare pentru acordarea de licență?

                  Ar trebui efectuată o verificare finală a cerințelor privind controlul exporturilor/transferurilor înainte de expedierea finală pentru a avea siguranța că au fost respectați termenii și condițiile impuse pentru acordarea de licență.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                              4.2.

                              Sensibilizarea și formarea personalului responsabil de controlul exporturilor

                  Ce informații sunt puse la dispoziția tuturor angajaților cu responsabilități în materie de control al exporturilor/transferurilor și a personalului responsabil de controlul exporturilor/transferurilor?

                  Întregul personal ar trebui să aibă acces la procedurile organizaționale și operaționale menționate anterior cu privire la controlul exporturilor/transferurilor.
                  Aceste proceduri operaționale și organizaționale ar trebui înregistrate și actualizate în manuale de conformitate care să fie puse la dispoziția personalului responsabil de controlul exporturilor/transferurilor.
                  Procedurile operaționale și organizaționale ar trebui să includă o descriere clară a procesului de asigurare a conformității exporturilor/transferurilor, de la primirea comenzii și verificarea conformității cu reglementările relevante în materie de exporturi/transferuri la expedierea sau transmiterea finală.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Cât de des sunt actualizate cunoștințele personalului responsabil de controlul exporturilor/transferurilor?

                  Cunoștințele personalului ar trebui actualizate atunci când se aduc modificări legislației naționale și a Uniunii privind controlul exporturilor, însă cel puțin o dată pe an. În afara cursurile anuale generale de actualizare a cunoștințelor, se recomandă să se pună la dispoziția personalului observații referitoare la legislația în materie de control al exporturilor/transferurilor, precum și publicații de specialitate, dacă acestea există.

                  Cum sunt actualizate cunoștințele personalului responsabil de controlul exporturilor/transferurilor?

                  Prin formarea personalului cu ajutorul unor instrumente, precum:

                              —

                              seminarii externe;

                              —

                              înscriere la sesiuni de informare oferite de autoritățile competente;

                              —

                              cursuri de formare, externe sau online.

                              5.

                              Securitatea fizică și tehnică

                  Este componenta de securitate a întreprinderii dumneavoastră acreditată de un organism guvernamental corespunzător? Vă rugăm să oferiți detalii.

                  Ministerul apărării naționale din fiecare țară sau organizația similară națională este probabil să solicite respectarea anumitor măsuri de securitate pentru întreprinderile care lucrează pentru ele. Simplu fapt că întreprinderea are o anumită acreditare de securitate poate fi suficient.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  În cazul în care nu există o astfel de acreditare de securitate oficială, ce măsuri de securitate există pentru a asigura securitatea înregistrărilor și procedurilor în materie de exporturi/transferuri?

                  Incinta întreprinderii ar trebui să fie integral îngrădită. Intrarea în întreprindere ar trebui securizată și controlată. Incinta ar trebui să fie supusă unei supravegheri permanente, inclusiv după orele de program. Ar putea să fie prevăzută o intrare separată pentru livrări și colecte, departe de zona principală de producție.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Care sunt măsurile de securitate existente în ceea ce privește programele informatice și tehnologia?

                  Sistemul ar trebui să fie protejat cu parolă și securizat cu firewall. Rețeaua întreprinderii este protejată împotriva accesului neautorizat.
                  Ar trebui să existe un control cu privire la echipamentele electronice (laptopuri, PDA-uri etc.) care sunt scoase din incinta întreprinderii sau în străinătate și cu privire la emailurile trimise în cadrul unui proiect și în alte situații.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                              6.

                              Ținerea registrelor și trasabilitatea exporturilor și transferurilor

                  Cum se țin registrele cu restricțiile privind exporturile care vă sunt transmise de furnizorul produselor?

                  Întreprinderile ar trebui să țină unul sau mai multe din următoarele tipuri de registre:

                              —

                              fișier electronic sau director de mesagerie electronică;

                              —

                              directoare bazate pe proiecte;

                              —

                              directoare bazate pe furnizori;

                              —

                              directoare separate pentru restricții;

                              —

                              sistem de înregistrare a comenzilor.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Cum corelați restricțiile privind exporturile cu transferurile și exporturile ulterioare?

                  Răspunsul posibil ar trebui să includă unul sau mai multe dintre următoarele elemente:

                              —

                              fișier electronic sau director de mesagerie electronic care să conțină informații privind importurile și mișcările ulterioare;

                              —

                              ca parte a unui sistem de gestionare a activității;

                              —

                              directoare bazate pe proiecte sau furnizori în care să fie reunite toate informațiile relevante;

                              —

                              un sistem de înregistrare similar sistemului de directoare.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

                  Prin ce mijloace sunt aceste registre puse la dispoziția autorităților competente?

                              —

                              ar trebui să fie posibil ca registrele să fie puse la dispoziție spre consultare în format electronic – pentru unele este posibil sa fie nevoie de o vizită la fața locului dacă este necesar accesul la site-uri intranet securizate, însă o parte din aceste registre este posibil să poată fi transferate pentru a fi verificate în altă locație;

                              —

                              registrele pot fi, de asemenea, puse la dispoziție în format tipărit și unele dintre acestea pot fi scanate, de exemplu pentru a fi verificate în altă locație.

                  Articolul 9 alineatul (2) litera (f)

         (1)  Scopul etapei preliminare acordării de licențe este de a stabili în ce măsură întreprinderea este afectată de controlul exporturilor/transferurilor, și anume dacă reglementările în materie de exporturi/transferuri sunt relevante pentru activitățile și tranzacțiile întreprinderii și, respectiv, dacă este nevoie să se acorde licențe pentru aceste tranzacții. Obiectivul este de a identifica și analiza cât mai curând posibil eventualele riscuri asociate controlului exporturilor/transferurilor și de a întreprinde orice măsuri relevante necesare, de exemplu de a solicita o licență sau de a utiliza în mod adecvat o licență generală.

      ANEXA II

         MODEL STANDARD DE CERTIFICAT


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 22 decembrie 2016 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Bank of Greece (BCE/2016/46)

text:
               6.1.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 3/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 22 decembrie 2016
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Bank of Greece
   (BCE/2016/46)
   (2017/C 3/01)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul actualului auditor extern al Bank of Greece, KPMG Certified Auditors AE, va înceta după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2016. Prin urmare, este necesară desemnarea unui auditor extern începând cu exercițiul financiar 2017.

               (3)

               Bank of Greece a selectat Deloitte Certified Public Accountants S.A. drept auditor extern pentru exercițiile financiare 2017-2021,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă desemnarea Deloitte Certified Public Accountants S.A. drept auditor extern al Bank of Greece pentru exercițiile financiare 2017-2021.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 22 decembrie 2016.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2011 privind Programul național de reformă din 2011 al Germaniei și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate actualizat al Germaniei pentru perioada 2011-2014

text:
               19.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/9

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2011
   privind Programul național de reformă din 2011 al Germaniei și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate actualizat al Germaniei pentru perioada 2011-2014
   2011/C 212/03
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (3),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii Europene (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate la elaborarea politicilor economice și de ocupare a forței de muncă la nivel național.

               (3)

               La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și primul semestru european de coordonare ex ante integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020.

               (4)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru consolidarea bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie 2011 și 7 martie 2011 și ca urmare a analizei anuale a creșterii efectuate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii unor bugete solide și sustenabilității fiscale, reducerii șomajului prin reforme ale pieței muncii și depunerii de noi eforturi pentru consolidarea creșterii economice. Consiliul European a solicitat statelor membre să transpună aceste priorități în măsuri concrete care să fie incluse în programele de stabilitate sau de convergență ale acestora, precum și în programele naționale de reformă.

               (5)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat totodată statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi incluse în programele de stabilitate sau de convergență ale acestora, precum și în programele naționale de reformă.

               (6)

               La 27 aprilie 2011, Germania a prezentat Programul de stabilitate actualizat pentru perioada 2011-2015 și, la 7 aprilie 2011, Programul național de reformă din 2011. Cele două programe au fost evaluate în același timp, pentru a ține seama de legăturile dintre ele.

               (7)

               Economia germană a intrat în perioada de criză de pe o poziție relativ solidă. Cu toate acestea, prăbușirea comerțului mondial s-a concretizat în colapsul exporturilor și investițiilor în 2009, astfel că PIB-ul real a cunoscut o contractare, fără precedent, de 4,7 %. Totuși, după o ușoară creștere, ocuparea forței de muncă a scăzut din nou începând cu sfârșitul lui 2009. Reziliența pieței muncii reflectă efectele benefice ale reformelor din trecut de facilitare a reducerii orelor lucrate și a subvențiilor pentru programul de lucru redus. Economia și-a revenit puternic din recesiune, în 2010 înregistrându-se o creștere a PIB-ului real de 3,6 %. Exporturile au recuperat în mare măsură declinul masiv înregistrat în 2009 și s-a deschis calea unei relansări mai ample, care conduce în același timp la diminuarea excedentului de cont curent. Competitivitatea economiei a continuat să se îmbunătățească prin comparație cu cele mai multe dintre celelalte state membre din zona euro. Bugetul public general a trecut de la o poziție echilibrată la un deficit de 3 % din PIB în 2009, ca urmare a utilizării depline a stabilizatorilor automați și a măsurilor discreționare în scopul contracarării recesiunii economice. Redresarea economică a contribuit la limitarea deficitului în 2010 (3,3 % din PIB) în pofida continuării măsurilor considerabile de stimulare fiscală și de sprijinire a pieței financiare.

               (8)

               Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, a Programului de stabilitate actualizat, avizul Consiliului este că scenariul macroeconomic pe care se bazează programul este prudent pentru 2011 și plauzibil pentru perioada următoare, în conformitate cu evaluarea din previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2011. Programul de stabilitate preconizează că PIB-ul real va crește cu 2,3 % în 2011, înainte de a scădea la 1,8 % în 2012 și la o valoare medie de 1,5 % în 2013-2015. Programul de stabilitate are în vedere aducerea deficitului sub valoarea de referință de 3 % din PIB deja în 2011, cu doi ani înainte de termenul stabilit de Consiliu, și realizarea de noi progrese în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu (OTM) de a avea un deficit de 0,5 % în termeni structurali, în 2014. Ca urmare a corectării preconizate a deficitului excesiv, ritmul de ajustare în vederea atingerii OTM stabilit de Programul de stabilitate scade sub valoarea de referință de 0,5 % din PIB în 2013 și 2014. Ponderea datoriei în PIB a crescut cu aproape 10 puncte procentuale în 2010 (3), dar se preconizează că aceasta va începe să scadă în 2011, pentru a atinge 75,5 % din PIB până în 2015, rămânând astfel peste valoarea de referință prevăzută în tratat. Riscurile legate de proiecțiile bugetare par să fie, în general, echilibrate pentru 2011, însă, ulterior, rezultatele ar putea fi mai slabe decât cele preconizate, deoarece este posibil ca unele economii să nu se materializeze conform așteptărilor. Anumite măsuri fac încă obiectul dezbaterii (de exemplu, impozitarea operațiunilor financiare și a energiei), în timp ce altele trebuie specificate (de exemplu, îmbunătățirea eficienței în administrația publică). În plus, nu se poate exclude eventualitatea unor măsuri financiare suplimentare de sprijinire a pieței. Potrivit celei mai recente evaluări de către Comisie, riscurile legate de sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice par să fie de nivel mediu.

               (9)

               Deoarece reforma recentă a sistemului de sănătate a introdus măsuri în vederea limitării creșterii cheltuielilor, în principal, în 2011 și 2012, întreprinderea de noi măsuri, destinate sporirii eficienței cheltuielilor publice în domeniul sănătății și al îngrijirilor de lungă durată, ar contribui la sprijinirea traiectoriei de consolidare preconizate. În același timp, menținerea unei traiectorii de consolidare orientate puternic către creștere, inclusiv prin garantarea unor cheltuieli corespunzătoare pentru educație, ar contribui la consolidarea potențialului de creștere pe termen lung.

               (10)

               Deși cadrul bugetar german a fost consolidat în mod semnificativ prin introducerea unei norme bugetare constituționale, prin crearea Consiliului de stabilitate și a sistemului de avertizare rapidă pentru prevenirea dificultăților bugetare, norma bugetară mai trebuie încă aplicată pe deplin la nivelul landurilor. Consolidarea în continuare a mecanismului de monitorizare și de sancționare aferent acesteia ar crește credibilitatea de ansamblu a finanțelor publice.

               (11)

               Criza a revelat vulnerabilități grave în sectorul bancar. Pierderile și deprecierile considerabile rezultate din investițiile internaționale în împrumuturi subprime și în mijloace fixe au slăbit baza de capital a anumitor bănci și au făcut necesară intervenția substanțială a statului. Totodată, criza a pus în evidență deficiențele anumitor bănci ale landurilor (Landsbanken), care sufereau deja, înaintea crizei, de pe urma lipsei unor structuri eficace de management al riscurilor și a absenței unui model de afaceri viabil. Continuarea reformei sectorului bancar, inclusiv restructurarea acelor Landsbanken care necesită un model de afaceri viabil și finanțat în mod corespunzător și întărirea cadrului de reglementare și supraveghere, ar ajuta la menținerea stabilității sectorului financiar și ar asigura, totodată, alocarea mai eficientă a economiilor interne, ca o modalitate de sprijinire a cererii și a investițiilor.

               (12)

               Potențialul de creștere și competitivitatea structurală a economiei germane depind în mare măsură de existența unei forțe de muncă bine educate și calificate, însă lipsa de forță de muncă ar putea deveni presantă, date fiind evoluțiile demografice. Acest lucru subliniază importanța utilizării la maximum a potențialului forței de muncă prin eliminarea obstacolelor în calea participării la piața muncii a unor grupuri specifice (lucrători în vârstă, femei, lucrători slab calificați, resortisanți ai unor țări care nu sunt membre UE) și prin continuarea dezvoltării capitalului uman. Soluționarea problemei sarcinii fiscale, care rămâne împovărătoare, în special pentru cei cu venituri mici și medii, ar ameliora stimulentele pentru muncă, și ar permite, în același timp, reflectarea, într-o măsură mai mare, a creșterilor salariale în creșterea veniturilor și a cererii interne. Rata marginală ridicată de impozitare a veniturilor pentru a doua persoană care contribuie la venitul familiei datorată impozitării în comun a cuplurilor creează obstacole pentru forța de muncă. „Faktorverfahren” introdus în 2009 permite sarcinii fiscale lunare individuale să reflecte venitul personal al fiecărui individ, câtă vreme sarcina fiscală anuală în ansamblu ar rămâne neschimbată. Efectele acestei reforme asupra participării pe piața forței de muncă ar trebui să fie monitorizate. În acest context, ar putea fi necesare măsuri suplimentare pentru a reduce posibilele obstacole rămase în calea forței de muncă. O mai mare disponibilitate a facilităților de îngrijire a copiilor ar contribui, de asemenea, la îmbunătățirea proporției, încă scăzute, de femei care muncesc cu normă întreagă. Mai mult, creșterea numărului de persoane cu calificări obținute prin absolvirea unei forme de învățământ profesional ar putea îmbunătăți perspectivele pe piața muncii ale lucrătorilor slab calificați.

               (13)

               Germania a luat recent decizii îndrăznețe cu privire la viitorul său mix energetic. Punerea în aplicare a „conceptului energetic” va produce o transformare fundamentală în domeniul aprovizionării cu energie și va avea implicații asupra prețurilor energiei și a competitivității economiei pe termen mediu și lung. Prin urmare, rentabilitatea ar trebui să fie principiul director esențial pentru punerea în aplicare a „conceptului energetic”, bazat pe consumul eficient de energie, pe scheme de sprijin rentabile și pe rețele electrice adecvate pentru energia din surse regenerabile și pe piețe energetice competitive.

               (14)

               Stimularea concurenței în sectorul serviciilor ar stimula creșterea productivității și ar sprijini cererea internă. Creșterea mai dinamică a sectorului serviciilor ar putea contribui, de asemenea, la lărgirea bazei de creștere a cererii și ofertei în Germania. În pofida progreselor semnificative din ultimii ani, determinate de punerea în aplicare a directivei privind serviciile, pare să existe o marjă pentru a reduce și mai mult barierele la intrarea și la ieșirea de pe piață a întreprinderilor, în special prin simplificarea în continuare a sistemului de licențe și autorizații, precum și simplificarea reglementărilor privind exercitarea anumitor servicii profesionale. Ar trebui să fie analizată justificarea și adecvarea reglementărilor privind anumite meserii. Cu privire la serviciile sectoriale bazate pe rețele, ar putea fi ameliorată, în special, concurența în sectorul feroviar. Consolidarea rolului de supraveghere al Agenției federale a rețelelor și deschiderea infrastructurii de vânzări și bilete către concurenți ar favoriza concurența pe termen scurt.

               (15)

               Realizarea de noi reforme pentru îmbunătățirea accesibilității și a calității sistemului de învățământ și de formare profesională va avea un rol-cheie pentru garantarea unei oferte de mână de lucru calificată corespunzător, inclusiv din perspectiva evoluțiilor demografice. Se previzionează o penurie de mână de lucru cu calificare medie și, îndeosebi, înaltă, în special în domenii cum sunt matematica, știința și tehnologia. Nivelul de studii al tinerilor din Germania, atât în învățământul secundar superior, cât și în cel terțiar, se situează sub media din UE. Creșterea disponibilității învățământului preșcolar și a programelor prelungite în școli, precum și facilitarea tranziției între diferitele componente ale sistemului școlar pot îmbunătăți rezultatele școlare.

               (16)

               Germania și-a luat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus. Pe partea bugetară, angajamentele vizează corectarea deficitului excesiv încă din 2011 și atingerea deplină a obiectivelor prevăzute de norma bugetară națională în 2011-2012. În scopul consolidării stabilității financiare, măsurile includ reglementarea și supravegherea eficientă a pieței de capital. Măsurile privind ocuparea forței de muncă se concentrează pe participarea pe piața muncii (reforma instrumentelor active pe piața muncii, integrarea sporită a specialiștilor cu calificări în străinătate și integrarea migranților) și pe educație (Pactul privind învățământul de bază). Măsurile privind competitivitatea se concentrează pe sectoarele bazate pe rețele, pe energie și pe sectorul serviciilor (respectiv Agenția privind transparența pieței pentru sectorul energiei electrice și al gazului, un program privind electromobilitatea și creșterea finanțării pentru infrastructurile de transporturi), precum și pe educație (Inițiativa pentru excelență de promovare a instituțiilor de învățământ superior și finanțarea pactului universitar). Aceste angajamente se referă la cele patru domenii ale pactului. Acestea reflectă în mare măsură agenda mai largă de reforme definită în Programul de stabilitate și în Programul național de reformă. Cu toate acestea, mai multe domenii de politică nu sunt vizate de angajamentele din cadrul pactului (de exemplu, restructurarea Landesbanken sau sarcina fiscală asupra veniturilor salariale) sau sunt doar amintite (deschiderea către o concurență sporită a sectorului serviciilor și a sectoarelor bazate pe rețele). Angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus au fost evaluate și luate în considerare în recomandări.

               (17)

               Comisia a evaluat Programul de stabilitate și Programul național de reformă ale Germaniei, inclusiv angajamentele asumate de aceasta în cadrul Pactului Euro Plus. Comisia a luat în considerare nu doar relevanța acestora pentru o politică socioeconomică și bugetară sustenabilă în Germania, dar și conformitatea lor cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin contribuția UE la deciziile naționale viitoare. Din această perspectivă, Comisia consideră că strategia bugetară a Germaniei trebuie să fie transpusă în practică în forma prevăzută. Ulterior ar trebui să se asigure, de asemenea, un efort de ajustare structurală adecvat a OTM, menținând în același timp o consolidare care să încurajeze creșterea. Viitoarele măsuri în perioada 2011-2012 ar trebui să se concentreze pe garantarea stabilității sistemului financiar (de exemplu, prin restructurarea Landesbanken) și pe consolidarea surselor interne de creștere, printr-o participare mai importantă pe piața muncii prin reducerea sarcinii fiscale asupra veniturilor salariale, prin îmbunătățirea accesibilității și a calității educației, precum și prin deschiderea sectorului serviciilor, a meseriilor și profesiilor și a sectoarelor bazate pe rețele către o concurență sporită.

               (18)

               În considerarea prezentei evaluări și ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene din 2 decembrie 2009, Consiliul a examinat Programul de stabilitate actualizat în 2011 al Germaniei, iar avizul său (4) se reflectă în special în recomandarea de la punctul 1 de mai jos. Ținând seama de concluziile Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul național de reformă al Germaniei,

         RECOMANDĂ ca Germania să întreprindă acțiuni în perioada 2011-2012, astfel încât:

               1.

               Să pună în aplicare strategia bugetară pentru anul 2012 și ulterior, conform planificării, în același timp reducând rata ridicată a datoriei publice, în concordanță cu recomandările Consiliului privind procedura deficitului excesiv. Ulterior, să asigure un efort de ajustare structurală adecvat în vederea obiectivului pe termen mediu. Să finalizeze aplicarea normei bugetare la nivelul landurilor și să consolideze în continuare mecanismul de monitorizare și sancționare aferent acesteia. Să mențină o traiectorie de consolidare care să încurajeze creșterea, în special prin garantarea unor cheltuieli corespunzătoare pentru educație și prin sporirea în continuare a eficienței cheltuielilor publice în domeniul sănătății și al îngrijirii pe termen lung.

               2.

               Să soluționeze deficiențele structurale din sectorul financiar, în special prin restructurarea acelor Landesbanken care au nevoie de un model de afaceri viabil și finanțat corespunzător.

               3.

               Să sporească participarea pe piața muncii printr-un acces mai bun și echitabil la sistemele de educație și formare profesională și prin viitoare măsuri de reducere a sarcinii fiscale într-o manieră neutră din punct de vedere bugetar și să amelioreze stimulentele pentru muncă în cazul persoanelor cu perspective reduse de venit. Să sporească numărul de facilități de îngrijire a copiilor cu program normal și a școlilor cu program prelungit. Să urmărească atent efectele recentelor măsuri de reformă care urmăresc reducerea obstacolelor fiscale pentru cea de a doua persoană care contribuie la venitul familiei și să ia măsuri suplimentare în cazul în care obstacolele rămân.

               4.

               Să elimine restricțiile nejustificate pentru anumite servicii profesionale și pentru anumite meserii. În scopul îmbunătățirii concurenței în sectoarele bazate pe rețele, să consolideze rolul de supraveghere al Agenției federale a rețelelor în sectorul feroviar; și, în contextul „conceptului energetic național” anunțat, să se concentreze pe îmbunătățirea rentabilității pe termen lung a legii energiei din surse regenerabile, pe asigurarea unei independențe reale a producției de energie de transportul acesteia, precum și pe îmbunătățirea interconexiunilor transfrontaliere.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 138, 26.5.2011, p. 56).

      (3)  „Saltul” din 2010 a fost cauzat în mare parte de faptul că două bănci cu probleme au transferat activele depreciate băncilor lor „rele” (bad banks), care sunt clasificate în sectorul administrației publice. În conformitate cu orientările Eurostat privind regulile contabile pentru entitățile cărora li se transferă activele depreciate, pasivele corespunzătoare ale acestor entități au avut un impact direct asupra nivelului datoriei.

      (4)  Prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 14 iulie 2015 privind Programul național de reformă al Țărilor de Jos pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Țărilor de Jos pentru 2015

text:
               18.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/83

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 14 iulie 2015
   privind Programul național de reformă al Țărilor de Jos pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Țărilor de Jos pentru 2015
   (2015/C 272/22)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice. Strategia se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 14 iulie 2015, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii, iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3). Împreună, acestea formează „orientările integrate” de care statele membre au fost invitate să țină seama în politicile lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)

               La 8 iulie 2014, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al Țărilor de Jos pentru 2014 și a emis un aviz privind Programul de stabilitate actualizat al Țărilor de Jos pentru 2014. La 28 noiembrie 2014, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al Țărilor de Jos pentru 2015.

               (4)

               La 28 noiembrie 2014, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2015. În aceeași zi, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care Țările de Jos au fost identificate ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (5)

               La 18 decembrie 2014, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru stimularea investițiilor, intensificarea reformelor structurale și continuarea unei consolidări fiscale responsabile și favorabile creșterii.

               (6)

               La 26 februarie 2015, Comisia a publicat Raportul de țară pentru Țările de Jos pentru 2015. În raport s-au evaluat progresele realizate de Țările de Jos în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 8 iulie 2014. Raportul de țară include, de asemenea, rezultatele bilanțului aprofundat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că Țările de Jos se confruntă cu dezechilibre macroeconomice care necesită măsuri de politică și monitorizare. Riscurile determinate de nivelul ridicat al datoriei private persistă și necesită atenție, chiar dacă măsurile recente susțin redresarea pieței locuințelor și vor contribui la frânarea creșterii creditelor ipotecare. În timp ce excedentul ridicat al contului curent reflectă în parte caracteristicile structurale ale economiei, structura sistemelor fiscale și de pensii ar putea constitui o sursă de alocare ineficientă a capitalului.

               (7)

               La 30 aprilie 2015, Țările de Jos și-au prezentat Programul național de reformă pentru 2015 și Programul de stabilitate pentru 2015. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (8)

               În prezent, Țările de Jos se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și fac obiectul regulii tranzitorii privind datoria. În programul său de stabilitate pentru 2015, guvernul prevede o îmbunătățire treptată a deficitului global, la 1,8 % din PIB în 2015 și, apoi, la 0,7 % din PIB în 2018. Guvernul prevede să atingă obiectivul pe termen mediu – un deficit structural de 0,5 % din PIB – în perioada acoperită de program. În conformitate cu Programul de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei guvernamentale în PIB va atinge vârful de 68,8 % în 2015 și va descrește treptat la 66,1 % din PIB în 2018. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. În previziunile Comisiei din primăvara anului 2015 se estimează că soldul structural va îndeplini obiectivul pe termen mediu și va atinge – 0,3 % din PIB în 2015 și – 0,4 % din PIB în 2016. Pe baza evaluării Programului de stabilitate și luând în considerare previziunile Comisiei din primăvara anului 2015, Consiliul consideră că Țările de Jos vor respecta probabil dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. Nivelul cheltuielilor publice pentru cercetare și dezvoltare (C&D), de 0,84 % din PIB în 2013, este scăzut având în vedere nivelul instruirii și al rezultatelor școlare, precum și dezvoltarea economică. Cheltuielile publice în acest domeniu înregistrează o tendință descendentă din 2014, în timp ce cheltuielile private pentru C&D rămân la un nivel redus. Orientarea cheltuielilor publice către inovare și cercetare, în special către cercetarea fundamentală, și punerea în aplicare a unor politici-cadru prin care să se deblocheze investițiile private în C&D ar contribui la consolidarea potențialului de creștere pe termen lung al economiei Țărilor de Jos.

               (9)

               O provocare-cheie este reprezentată de piața locuințelor, unde modelele de finanțare pentru locuințe și modelele de economii sectoriale sunt determinate de rigiditățile și stimulentele cu efect de denaturare a concurenței care s-au acumulat de-a lungul deceniilor. Tendința gospodăriilor de a se îndatora oferind drept garanție bunuri imobiliare se explică în mare parte prin existența de lungă durată a unor stimulente fiscale, în special deductibilitatea fiscală integrală a dobânzilor ipotecare. Începând din 2012, au fost puse în aplicare o serie de măsuri pentru a remedia parțial problema acestor stimulente. Unele dintre acestea implică ajustarea regimului fiscal aplicat finanțării locuințelor. Trecerea treptată la limitarea deductibilității fiscale a dobânzilor ipotecare și la stimularea într-o mai mare măsură a amortizării este asigurată. Pe de altă parte, introducerea treptată a acestei măsuri ar putea fi accelerată pentru a se influența și mai mult comportamentul de amortizare. Vor persista stimulentele fiscale considerabile pentru a investi în active neproductive. Ponderea de 100 % a creditelor în valoarea garanțiilor ipotecare, care urmează să fie atinsă în 2018, este încă ridicată. Piața chiriilor este restricționată de reglementări și de prezența unui sector foarte extins al locuințelor sociale, care se confruntă și cu problema unor liste lungi de așteptare. Introducerea în sectorul locuințelor sociale a unei diferențieri a chiriilor bazată într-o mai mare măsură pe nivelul veniturilor este un pas în direcția cea bună, dar impactul său este limitat. Un nou act legislativ impune ca întreprinderile de construcții de locuințe să își separe activitățile de interes economic general (și anume, cele din domeniul locuințelor sociale) de celelalte activități. Rămâne de văzut dacă în acest fel se va obține redirecționarea preconizată a locuințelor sociale către persoanele care au nevoie de acestea și se va asigura faptul că de locuințele sociale beneficiază persoanele defavorizate care nu au acces la locuințe în condiții de piață.

               (10)

               Sustenabilitatea pe termen lung a sistemului de pensii a fost îmbunătățită. Pe lângă creșterea treptată a vârstei legale de pensionare în cadrul primului pilon, de la 65 de ani în 2012 la 67 de ani în 2021, iar ulterior corelarea acesteia cu speranța de viață, Țările de Jos au adoptat reforme ample ale pilonului cu finanțare privată al sistemului de pensii și ale sistemului de îngrijire pe termen lung. A fost optimizată supravegherea financiară a fondurilor de pensii și a fost sporită reziliența sistemului la șocuri financiare. Aceste măsuri au fost completate de reforme de succes care încurajează persoanele în vârstă să lucreze mai mult timp. Reformele în domeniul serviciilor de îngrijire pe termen lung au transferat responsabilitățile asupra municipalităților, ceea ce a determinat reducerea cheltuielilor globale și axarea pe creșterea eficienței. Calitatea și accesibilitatea îngrijirii pe termen lung trebuie monitorizată.

               (11)

               Printre provocările care nu au fost încă depășite se numără o distribuție corespunzătoare a costurilor și a riscurilor, atât în cadrul aceleiași generații, cât și între generații, dincolo de normele de indexare adoptate și de rezervele financiare (cadrul de evaluare financiară), în special prin reducerea contribuțiilor plătite de persoanele aflate la începutul carierei profesionale. Îmbunătățirea echității actuariale a contribuțiilor la cel de al doilea pilon de pensii ar ajuta gospodăriile să își aloce resursele financiare într-un mod mai favorabil creșterii.

               (12)

               Reforma amplă a legislației privind protecția ocupării locurilor de muncă adoptată în 2014 are obiectivul de a spori participarea pe piața muncii și mobilitatea. Măsurile fiscale care descurajează încadrarea în muncă au fost reduse. Un act legislativ adoptat de Parlament a introdus posibilitatea activării unei cote în cazul în care angajatorii nu își respectă angajamentele privind oferirea de locuri de muncă suplimentare pentru persoanele cu handicap. Impactul acestor măsuri va putea fi pe deplin evaluat numai după punerea lor în aplicare. Sunt necesare măsuri suplimentare pentru a îmbunătăți integrarea persoanelor aflate la marginea pieței muncii, inclusiv a persoanelor care provin din familii de migranți.

               (13)

               Ținând seama de plățile nefiscale obligatorii, în Țările de Jos sarcina fiscală este cu mult mai mare decât media UE și există în continuare potențial de reorientare a impozitării către factori care afectează mai puțin creșterea. Reforma fiscală planificată ar urma să contribuie la creșterea participării pe piața muncii. După adoptare, va trebui monitorizat cu atenție impactul acesteia.

               (14)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Țărilor de Jos, pe care a publicat-o în raportul de țară pe 2015. De asemenea, a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Țărilor de Jos în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Țările de Jos, ci și de conformitatea cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul UE cu privire la deciziile naționale viitoare. Recomandările din cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandările 1-3 de mai jos.

               (15)

               În lumina acestei evaluări, Comisia a examinat Programul de stabilitate și consideră (6) că Țările de Jos respectă normele Pactului de stabilitate și de creștere.

               (16)

               În lumina bilanțului aprofundat realizat de Comisie și a evaluării sus-menționate, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos.

               (17)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (7). Fiind un stat membru a cărui monedă este euro, Țările de Jos ar trebui să vegheze, în același timp, la punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandărilor respective,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2015-2016, Țările de Jos să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să redirecționeze cheltuielile publice către sprijinirea investițiilor în C&D și să elaboreze condiții-cadru care să stimuleze cheltuielile private pentru C&D, în scopul de a contracara tendința descendentă a cheltuielilor publice pentru C&D și de a consolida potențialul de creștere economică.

               2.

               Concomitent cu consolidarea redresării, să accelereze reducerea deductibilității fiscale a dobânzilor ipotecare, în vederea reducerii stimulentelor fiscale pentru a investi în active neproductive. Să asigure un mecanism de stabilire a prețurilor pentru piața chiriilor orientat într-o mai mare măsură spre piață și să asigure o corelare mai strânsă între chirii și veniturile gospodăriilor în sectorul locuințelor sociale.

               3.

               Să reducă nivelul contribuțiilor la cel de al doilea pilon al sistemului de pensii pentru persoanele aflate la începutul carierei profesionale.

      Adoptată la Bruxelles, 14 iulie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. GRAMEGNA

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținută prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014, p. 49).

      (4)  Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Țărilor de Jos pentru 2014, care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Țărilor de Jos pentru 2014 (JO C 247, 29.7.2014, p. 88).

      (5)  Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind dispozițiile comune pentru monitorizarea și evaluarea proiectelor de planuri bugetare și pentru asigurarea corectării deficitelor excesive ale statelor membre din zona euro (JO L 140, 27.5.2013, p. 11).

      (6)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (7)  JO C 272, 18.8.2015, p. 98.