title: Recomandarea (UE) 2018/951 a Comisiei din 22 iunie 2018 privind standardele aplicabile organismelor de promovare a egalității

text:
               4.7.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 167/28

         RECOMANDAREA (UE) 2018/951 A COMISIEI
   din 22 iunie 2018
   privind standardele aplicabile organismelor de promovare a egalității
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană, Uniunea se întemeiază pe valorile respectării demnității umane, libertății, democrației, egalității, statului de drept, precum și pe respectarea drepturilor omului, inclusiv a drepturilor persoanelor care aparțin minorităților. Aceste valori sunt comune statelor membre într-o societate caracterizată de pluralism, nediscriminare, toleranță, justiție, solidaritate și egalitate între femei și bărbați.

               (2)

               Articolul 8 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prevede că, în toate acțiunile sale, Uniunea urmărește să elimine inegalitățile și să promoveze egalitatea între bărbați și femei.

               (3)

               Articolul 21 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene interzice discriminarea de orice fel, bazată pe motive precum sexul, rasa, originea etnică, religia sau convingerile, un handicap, vârsta sau orientarea sexuală. Articolul 23 al cartei consacră dreptul la egalitate între femei și bărbați în toate domeniile, inclusiv în ceea ce privește încadrarea în muncă, munca și remunerarea. Articolul 26 din cartă recunoaște și respectă dreptul persoanelor cu handicap de a beneficia de măsuri care să le asigure autonomia, integrarea socială și profesională, precum și participarea la viața comunității. În plus, la articolul 20 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene este consacrată egalitatea tuturor persoanelor în fața legii.

               (4)

               În conformitate cu articolul 19 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul, hotărând în unanimitate, în conformitate cu o procedură legislativă specială și cu aprobarea Parlamentului European, poate lua măsurile necesare în vederea combaterii oricărei discriminări bazate pe sex, rasă sau origine etnică, pe religie sau convingeri, un handicap, vârstă sau orientare sexuală, fără a aduce atingere celorlalte dispoziții din tratate și în limitele competențelor pe care acesta le conferă Uniunii. În conformitate cu articolul 157 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Parlamentul European și Consiliul adoptă măsuri necesare pentru a asigura punerea în aplicare a principiului egalității șanselor și al egalității de tratament între bărbați și femei în ceea ce privește munca și locul de muncă, inclusiv a principiului egalității de remunerare pentru aceeași muncă sau pentru o muncă echivalentă.

               (5)

               Pe baza acestor dispoziții au fost adoptate mai multe directive privind interzicerea discriminării în domeniile relevante.

               (6)

               Directiva 2000/43/CE a Consiliului (1) interzice discriminarea directă și indirectă bazată pe rasă sau origine etnică, inclusiv hărțuirea. Aceasta se aplică tuturor persoanelor, atât din sectorul public, cât și din cel privat, inclusiv organismelor publice, în ceea ce privește: (a) condițiile de acces la locurile de muncă, activități independente sau autonome, inclusiv criteriile de selecție și condițiile de recrutare, indiferent care este ramura de activitate și avându-se în vedere toate nivelele ierarhiei profesionale, inclusiv promovarea; (b) accesul la toate tipurile și la toate nivelele de orientare profesională, formare profesională, perfecționare și recalificare, inclusiv experiența practică de lucru; (c) condițiile de angajare și condițiile de muncă, inclusiv concedierile și remunerarea; (d) afilierea la și angajarea într-o organizație a lucrătorilor sau patronatului sau în orice organizație ai cărei membri aparțin unei anumite profesii, inclusiv beneficiile oferite de asemenea organizații; (e) protecția socială, inclusiv securitatea socială și îngrijirea medicală; (f) avantajele sociale; (g) educația; și (h) accesul la bunuri și servicii și furnizarea acestora, la dispoziția publicului, inclusiv în ceea ce privește locuința.

               (7)

               Directiva 2000/78/CE a Consiliului (2) interzice discriminarea directă sau indirectă, inclusiv hărțuirea, pe motive de apartenență religioasă sau convingeri, handicap, vârstă sau orientare sexuală, în ceea ce privește încadrarea în muncă, ocuparea forței de muncă și formarea profesională. Aceasta se aplică tuturor persoanelor, atât din sectorul public, cât din în cel privat, inclusiv organismelor publice, în ceea ce privește literele (a)-(d) citate în considerentul anterior.

               (8)

               Directiva 2004/113/CE a Consiliului (3) interzice discriminarea directă și indirectă pe criterii de sex, inclusiv hărțuirea și hărțuirea sexuală, în ceea ce privește accesul la bunuri și servicii și furnizarea acestora.

               (9)

               Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului (4) privind egalitatea de gen interzice discriminarea directă și indirectă pe criterii de sex, inclusiv hărțuirea și hărțuirea sexuală, în ceea ce privește accesul la muncă, inclusiv la promovare, și la formarea profesională, condițiile de muncă, inclusiv remunerația, și sistemele profesionale de securitate socială.

               (10)

               Directiva 2010/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului (5) interzice discriminarea directă și indirectă, inclusiv hărțuirea și hărțuirea sexuală, între bărbații și femeile care desfășoară o activitate independentă. Domeniul de aplicare al directivei cuprinde toate tipurile de discriminare, însă protecția socială și prestațiile de maternitate sunt menționate în mod specific.

               (11)

               Toate directivele menționate mai sus (denumite în continuare „directivele privind egalitatea”) au fost transpuse de statele membre. Directivele privind egalitatea, cu excepția Directivei 2000/78/CE, prevăd ca statele membre să desemneze unul sau mai multe organisme însărcinate cu promovarea, inclusiv prin analiză, monitorizare și sprijin, a egalității de tratament pentru toate persoanele, fără discriminare pe criteriile prevăzute de directivele respective (denumite în continuare „organisme de promovare a egalității”). În consecință, toate statele membre au înființat organisme de promovare a egalității.

               (12)

               Prezenta recomandare se aplică organismelor de promovare a egalității înființate în temeiul directivelor privind egalitatea menționate mai sus.

               (13)

               Acele directive privind egalitatea care prevăd înființarea unor astfel de organisme de promovare a egalității impun statelor membre să se asigure că printre competențele lor se numără acordarea de asistență independentă victimelor, desfășurarea de studii independente privind discriminarea, publicarea de rapoarte independente și formularea de recomandări în orice problemă legată de o asemenea discriminare.

               (14)

               În plus, la 2 iulie 2008 Comisia a adoptat o propunere de directivă a Consiliului cu privire la punerea în aplicare a principiului tratamentului egal al persoanelor indiferent de religie sau convingeri, handicap, vârstă sau orientare sexuală (6). Domeniul de aplicare al propunerii vizează: (a) protecția socială, inclusiv securitatea socială și asistența medicală; (b) avantajele sociale; (c) educația; și (d) accesul la bunuri și servicii și furnizarea acestora, la dispoziția publicului, inclusiv în ceea ce privește accesul la locuințe. În temeiul directivei propuse, statele membre au obligația să desemneze unul sau mai multe organisme de promovare a egalității de tratament și în aceste domenii, ele putând să fie aceleași organisme ca cele deja înființate în temeiul directivelor privind egalitatea. Deși propunerea nu a fost încă adoptată, statele membre ar trebui încurajate să desemneze organisme de promovare a egalității în domeniile respective, deoarece experiența arată că desemnarea unor astfel de organisme consolidează protecția împotriva discriminării.

               (15)

               Directivele 2006/54/CE și 2010/41/UE prevăd, în plus, obligația statelor membre de a se asigura că printre sarcinile organismelor de promovare a egalității se numără și schimbul de informații disponibile cu organismele europene corespunzătoare.

               (16)

               În mai multe state membre, mandatul organismelor de promovare a egalității vizează inclusiv infracțiunile motivate de ură și discursul de incitare la ură. Acest aspect are relevanță în special în ceea ce privește asigurarea punerii în aplicare eficace a Deciziei-cadru 2008/913/JAI a Consiliului (7) privind combaterea anumitor forme și expresii ale rasismului și xenofobiei prin intermediul dreptului penal, care stabilește standarde minime pentru incriminarea, urmărirea penală și sancționarea discursurilor de incitare la ură și a infracțiunilor motivate de ură de natură rasistă.

               (17)

               În plus față de obligațiile de înființare a organismelor de promovare a egalității conform prevederilor directivelor, majoritatea statelor membre au extins mandatul organismelor proprii de promovare a egalității pentru a cuprinde, la nivel general, și sfera de aplicare a discriminării pe criterii de gen, rasă sau origine etnică, religie sau convingeri, handicap, vârstă sau orientare sexuală în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă, accesul la bunuri și servicii și furnizarea acestora, educația, protecția socială și avantajele sociale, acoperind prin urmare domeniul de aplicare al Directivei 2000/78/CE, precum și alte domenii.

               (18)

               Textul directivelor privind egalitatea lasă statelor membre o marjă largă de apreciere în ceea ce privește structura și funcționarea organismelor de promovare a egalității. Aceasta are ca rezultat apariția unor diferențe semnificative între organismele de promovare a egalității înființate în statele membre, în ceea ce privește mandatul, competențele, structurile, resursele și funcționarea lor operațională. Uneori, aceasta are drept rezultat un acces nesatisfăcător la protecție pentru cetățeni, această protecție fiind inegală de la un stat membru la altul (8).

               (19)

               Unele state membre au înființat mai multe organisme de promovare a egalității, ceea ce presupune crearea unor mecanisme clare de coordonare și cooperare între acestea.

               (20)

               În unele state membre, mandatul organismelor existente de promovare a egalității a fost extins la cele mai diverse domenii fără o majorare corespunzătoare a resurselor. O serie de organisme de promovare a egalității s-au confruntat chiar cu reduceri semnificative ale bugetelor, ceea ce poate duce la slăbirea capacității lor de a-și îndeplini sarcinile (9).

               (21)

               În studii au fost evidențiate cazuri de organisme de promovare a egalității lipsite de independență și de eficacitate, de exemplu din cauza unor presiuni externe sau a personalului insuficient (10).

               (22)

               În practică, independența ar putea fi afectată mai ales atunci când organismul de promovare a egalității este înființat în cadrul unui minister care primește instrucțiuni direct de la guvern.

               (23)

               Organismele de promovare a egalității nu ar trebui să se concentreze în mod disproporționat asupra unor sarcini în detrimentul altora (11).

               (24)

               Pentru a ajuta categoriile sau persoanele discriminate să își exercite drepturile, organismele de promovare a egalității ar trebui, de asemenea, să sensibilizeze publicul larg cu privire la existența acestor organisme și a normelor antidiscriminare în vigoare, precum și cu privire la modalitățile în care se pot solicita reparații. În acest scop, accesul la organismele de promovare a egalității ar trebui să fie ușor pentru toți, atât fizic, cât și online. Ar trebui ca și depunerea plângerilor să fie facilitată, prin asigurarea confidențialității și prin proceduri simple gratuite.

               (25)

               Pentru a se asigura o funcționare corespunzătoare și coerentă a organismelor de promovare a egalității pe tot cuprinsul Uniunii, rezultă că este oportun ca statelor membre să li se recomande standarde pentru aceste organisme.

               (26)

               Necesitatea instituirii unor standarde pentru organismele de promovare a egalității a fost subliniată și în Raportul comun din 2014 privind aplicarea Directivelor 2000/43/CE și 2000/78/CE (12), în Raportul din 2015 privind aplicarea Directivei 2004/113/CE (13), în Raportul de evaluare a Recomandării privind transparența salarială din 2014 și în Planul de acțiune al UE 2017-2019 – „Combaterea diferenței de remunerare între femei și bărbați” (14). În plus, Parlamentul European a solicitat stabilirea unor standarde pentru organismele de promovare a egalității în rezoluția sa din 2015 (15).

               (27)

               Organizația Națiunilor Unite (16), Rețeaua europeană a organismelor de promovare a egalității (17) și Consiliul Europei (18) au adoptat deja standarde pentru organismele de promovare a egalității și instituțiile pentru drepturile omului.

               (28)

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre. Scopul său este să contribuie la reducerea discrepanțelor dintre standardele organismelor de promovare a egalității din Europa.

               (29)

               Recomandarea stabilește standarde privind mandatul, independența, eficacitatea, accesibilitatea și coordonarea organismelor de promovare a egalității și privind accesul la acestea, menite să asigure faptul că organismele își pot îndeplini funcțiile cu eficacitate.

               (30)

               Prezenta recomandare se bazează pe angajamentul Comisiei de a încuraja și a ajuta statele membre să își îmbunătățească abilitatea de a asigura respectarea legislației Uniunii și de a oferi soluții care să asigure faptul că persoanele și categoriile discriminate și protejate de dreptul Uniunii se pot bucura pe deplin de drepturile lor, în conformitate cu comunicarea intitulată „Legislația UE: o mai bună aplicare pentru obținerea unor rezultate mai bune” (19). Organismele independente de promovare a egalității îndeplinesc un rol esențial în ceea ce privește aplicarea efectivă a legislației Uniunii și asigurarea respectării acesteia într-un mod cuprinzător și consecvent. Aceste organisme sunt, de asemenea, instituții valoroase pentru dezvoltarea susținută a unor societăți democratice egale și favorabile incluziunii.

               (31)

               În domeniile care țin de competența Uniunii, standardele pentru organismele de promovare a egalității trebuie să respecte și cerințele privind accesibilitatea consacrate în Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap. Această convenție a fost aprobată în numele Comunității Europene prin Decizia 2010/48/CE a Consiliului (20), așadar face parte integrantă din ordinea juridică a Uniunii Europene, care prevalează asupra legislației secundare a UE.

               (32)

               Directivele 2000/43/CE, 2000/78/CE, 2004/113/CE și 2006/54/CE prevăd obligația statelor membre de a comunica toate informațiile disponibile cu privire la aplicarea acestora, astfel încât Comisia să fie în măsură să întocmească un raport de evaluare a măsurilor luate de state în temeiul directivelor relevante. Comunicarea trebuie să se realizeze la anumite intervale prestabilite (21), pentru a da Comisiei posibilitatea să adopte și să publice raportul. Includerea în comunicarea respectivă a unor informații privind respectarea de către statele membre a prezentei recomandări ar permite o evaluare a impactului acesteia.

               (33)

               La nivelul Uniunii, prezenta recomandare nu aduce atingere principiilor din dreptul procesual național și nici tradițiilor juridice ale statelor membre. Recomandarea nu implică extinderea competențelor Uniunii, astfel cum sunt definite în tratate și în legislația secundară a Uniunii,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   CAPITOLUL I

      SCOP ȘI OBIECT

               (1)

               Scopul prezentei recomandări este să stabilească măsurile pe care le pot aplica statele membre pentru a contribui la îmbunătățirea independenței și a eficacității organismelor de promovare a egalității, în special în ceea ce privește capacitatea acestora de a se asigura că persoanele și categoriile discriminate se pot bucura pe deplin de drepturile lor.

               (2)

               Toate statele membre ar trebui să se asigure că organismele de promovare a egalității își pot îndeplini în mod independent și eficace funcțiile stabilite prin Directivele 2000/43/CE, 2004/113/CE, 2006/54/CE și 2010/41/UE.

         CAPITOLUL II

      MĂSURI RECOMANDATE

   1.1.   Mandatul organismelor de promovare a egalității

   1.1.1.   Criteriile de discriminare și sfera discriminării vizate de mandatul organismelor de promovare a egalității

               (1)

               Pe lângă obligațiile care le revin în temeiul Directivelor 2000/43/CE, 2004/113/CE, 2006/54/CE și 2010/41/UE în ceea ce privește desemnarea organismelor de promovare a egalității de tratament (denumite în continuare „organisme de promovare a egalității”), toate statele membre ar trebui să analizeze posibilitatea de a desemna un organism de promovare a egalității care să se ocupe de discriminarea pe criterii de religie sau convingeri, handicap, vârstă sau orientare sexuală, în cadrul domeniului de aplicare al Directivei 2000/78/CE.

               (2)

               Statele membre ar trebui să analizeze posibilitatea de a extinde mandatul organismelor de promovare a egalității astfel încât să cuprindă, pentru toate criteriile de discriminare interzise, domeniile: ocuparea forței de muncă și încadrarea în muncă, accesul la bunuri și servicii și furnizarea acestora, educația, protecția socială și avantajele sociale, inclusiv discursul de incitare la ură asociat acestor criterii în domeniile respective.

               (3)

               Structura internă a organismelor de promovare a egalității – atât a celor cu mandat unic, cât și a celor care au mai multe mandate și/sau se ocupă de mai multe criterii de discriminare – ar trebui să asigure concentrarea pe fiecare componentă a mandatului și pe fiecare criteriu în parte. Acest lucru ar trebui să se facă proporțional cu impactul criteriului de discriminare respectiv, iar resursele ar trebui să fie echilibrate corespunzător.

         1.1.2.   Funcțiile incluse în mandatul organismelor de promovare a egalității

      Asistență independentă

               (1)

               Statele membre ar trebui să ia în considerare următoarele aspecte conexe acordării de asistență independentă victimelor: primirea și gestionarea plângerilor individuale sau colective; acordarea de consultanță juridică victimelor, inclusiv în ceea ce privește urmărirea plângerilor; angajarea în activități de mediere și de conciliere; reprezentarea reclamanților în instanță și asumarea rolului de amicus curiae sau de expert în cazurile în care este necesar.

               (2)

               Statele membre ar trebui, de asemenea, să ia în considerare faptul că o modalitate de a acorda asistență independentă victimelor poate consta în asigurarea posibilității organismelor de promovare a egalității de a se angaja în litigii sau de a asista la acestea, pentru a combate discriminarea structurală și sistematică în cazuri selectate chiar de către aceste organisme din cauza abundenței acestora, a gravității lor sau a nevoii de clarificare juridică. Litigiile de acest tip ar putea avea loc fie în numele propriu al organismului, fie în numele victimelor sau al organizațiilor care le reprezintă, în conformitate cu dreptul procesual național.

               (3)

               Statele membre ar trebui să ia în considerare și faptul că asistența acordată victimelor poate include emiterea de recomandări sau, dacă legislația națională permite acest lucru, de decizii cu caracter juridic obligatoriu în cazuri individuale sau colective de discriminare, precum și urmărirea acestora pentru a asigura punerea lor în aplicare.

               (4)

               Statele membre ar trebui să ofere organismelor de promovare a egalității posibilitatea să adune dovezi și informații relevante, în conformitate cu legislația națională.

               (5)

               În cazul în care organismele de promovare a egalității au capacitatea juridică de a emite decizii cu caracter obligatoriu, statele membre ar trebui să le confere și capacitatea de a dispune sancțiuni adecvate, eficace și proporționale.

               (6)

               Exercitarea competențelor conferite organismelor de promovare a egalității ar trebui să facă obiectul unor măsuri de protecție adecvate, printre care să se numere, după caz, căi de atac eficace și respectarea garanțiilor procedurale. În special dreptul de a ataca în instanță deciziile cu caracter obligatoriu ale organismelor de promovare a egalității, în cazul în care acestea au competența să ia astfel de decizii în temeiul legislației naționale, ar trebui să fie descris în mod clar în legislația națională.

      Studii independente

               (7)

               Statele membre ar trebui să ofere organismelor de promovare a egalității posibilitatea de a efectua studii independente în mod regulat. Sfera de cuprindere și modul de concepere ale studiilor ar trebui să asigure obținerea unei cantități suficiente de date cantitative și calitative solide privind discriminarea, care să permită analiza necesară stabilirii unor concluzii bazate pe dovezi cu privire la principalele provocări și la modul de abordare a acestora.

      Rapoarte independente

               (8)

               Statele membre ar trebui să ofere organismelor de promovare a egalității posibilitatea de a publica în mod regulat rapoarte independente și de a le prezenta instituțiilor publice vizate, inclusiv parlamentelor și administrațiilor naționale și regionale relevante, după caz. Obiectul rapoartelor ar trebui să fie suficient de amplu încât să permită o evaluare generală a situației discriminării în statul membru respectiv pentru fiecare dintre criteriile discutate.

               (9)

               În scopul obținerii unor rapoarte independente de înaltă calitate, statele membre ar trebui să ofere organismelor de promovare a egalității posibilitatea de a efectua cercetări independente. Acestea ar putea viza colectarea de date în special cu privire la: numărul de plângeri pentru fiecare criteriu de discriminare; durata procedurilor administrative, de la depunerea plângerii până la închiderea cazului; rezultatul procedurilor administrative; precum și numărul, durata și rezultatul cazurilor judiciare în care sunt implicate organismele de promovare a egalității.

      Recomandările organismelor de promovare a egalității

               (10)

               Statele membre ar trebui să se asigure că autoritățile lor publice iau în considerare, în măsura posibilului, recomandările formulate de organismele de promovare a egalității cu privire la legislație, politică, procedură, programe și practică. Ar trebui să se asigure informarea organismelor de promovare a egalității de către autoritățile publice cu privire la modul în care s-a dat curs recomandărilor, precum și publicarea acestor informații.

      Promovarea egalității

               (11)

               Pentru a promova egalitatea și diversitatea, statele membre ar trebui să ofere organismelor de promovare a egalității posibilitatea de a contribui la prevenirea discriminării, în special prin oferirea de cursuri de formare, informații, consiliere, îndrumare și sprijin responsabililor care au obligații în temeiul directivelor privind egalitatea – instituții și persoane fizice – și prin creșterea sensibilizarea publicului larg atât cu privire la existența organismelor, cât și cu privire la conținutul normelor antidiscriminare existente și la modul în care se pot solicita reparații.

               (12)

               În același scop, statele membre ar trebui să ofere organismelor de promovare a egalității și posibilitatea de a se angaja în dezbateri publice, de a dialoga periodic cu autoritățile publice, de a comunica cu categoriile discriminate și cu părțile interesate și de a promova bunele practici și acțiunile pozitive.

         1.2.   Independență și eficacitate

   1.2.1.   Independență

               (1)

               Pentru a garanta independența organismelor de promovare a egalității în îndeplinirea sarcinilor care le revin, statele membre ar trebui să ia în considerare elemente precum modurile de organizare a acestor organisme, locul lor în structura administrativă generală, alocarea bugetului lor sau procedurile lor de gestionare a resurselor, acordând o atenție specială procedurilor de numire și de concediere a personalului, inclusiv a persoanelor aflate în funcții de conducere. Această analiză nu ar trebui să afecteze structurile organizatorice naționale specifice ale statelor membre.

               (2)

               Statele membre ar trebui să se asigure că membrii personalului organismelor de promovare a egalității, inclusiv persoanele aflate în funcții de conducere și membrii consiliilor de administrație, nu se pot implica în nicio acțiune incompatibilă cu sarcinile lor și nu se implică în timpul mandatului în nicio activitate conflictuală, remunerată sau nu.

         1.2.2.   Resurse

               (1)

               Statele membre ar trebui să se asigure că fiecare organism de promovare a egalității dispune de resursele umane, tehnice și financiare, de spațiile și infrastructura necesare pentru îndeplinirea sarcinilor sale și pentru exercitarea eficace a competențelor care îi revin. Resursele alocate organismelor de promovare a egalității ar trebui să țină seama de competențele acestora și de sarcinile atribuite. Resursele pot fi considerate adecvate doar dacă permit organismelor de promovare a egalității să își îndeplinească în mod eficace funcțiile de asigurare a egalității de tratament, într-un interval rezonabil și în termenele stabilite de dreptul național.

               (2)

               Statele membre ar trebui să se asigure că personalul organismelor de promovare a egalității este suficient de numeros și deține calificări corespunzătoare din punctul de vedere al competențelor, al cunoștințelor și al experienței, astfel încât să poată îndeplini în mod adecvat și eficace fiecare dintre funcțiile organismelor de promovare a egalității.

               (3)

               Statele membre ar trebui să ofere organismelor de promovare a egalității posibilitatea de a monitoriza în mod real executarea propriilor decizii, precum și a deciziilor luate de instituții, de organele competente și de instanțe în legătură cu cazurile de discriminare. În acest scop, ele ar trebui să fie informate cu promptitudine cu privire la astfel de decizii și la măsurile luate pentru punerea lor în aplicare.

         1.2.3.   Depunerea plângerilor, accesul și accesibilitatea

               (1)

               Statele membre ar trebui să se asigure că se pot depune plângeri la organismele de promovare a egalității pe cale orală, în formă scrisă și online, într-o limbă aleasă de reclamant care se folosește în mod curent în statul membru în care se află organismul de promovare a egalității.

               (2)

               Statele membre ar trebui să se asigure că procedura de depunere a plângerilor la organismele de promovare a egalității este simplă și gratuită.

               (3)

               Statele membre ar trebui să prevadă obligația organismelor de promovare a egalității de a oferi condiții de confidențialitate martorilor și avertizorilor și, în măsura posibilului, reclamanților care acuză o situație de discriminare.

               (4)

               Statele membre ar trebui să asigure accesul facil al tuturor persoanelor la spațiile fizice ale organismelor de promovare a egalității și la informațiile și comunicările acestora, inclusiv prin intermediul tehnologiilor informației, precum și deschiderea către public sau punerea la dispoziția publicului a serviciilor și produselor lor, precum documente și materiale audiovizuale sau reuniuni și evenimente. Acestea ar trebui să fie accesibile în special persoanelor cu handicap, pentru care, în plus, ar trebui să se ofere adaptări rezonabile, astfel cum sunt definite în Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap, pentru a asigura accesul acestor persoane la organismele de promovare a egalității în condiții de egalitate cu ceilalți.

               (5)

               În cazul în care este necesar din motive geografice sau de altă natură, statele membre ar trebui să ia în considerare posibilitatea de a permite organismelor de promovare a egalității să își înființeze birouri locale și/sau regionale sau să întreprindă inițiative locale și/sau regionale de informare care să le asigure o prezență temporară regulată.

               (6)

               Statele membre ar trebuie să asigure un buget suficient și resurse suficiente organismelor de promovare a egalității pentru a le permite să desfășoare activități de sensibilizare eficace având ca obiect informarea publicului larg cu privire la existența lor și la posibilitatea de a depune plângeri în caz de discriminare.

         1.3.   Coordonare și cooperare

               (1)

               În cazul în care în același stat membru există mai multe organisme de promovare a egalității, statele membre ar trebui să le ofere posibilitatea de a crea un mecanism de coordonare periodică eficace, pentru a se asigura că aplică principiile nediscriminării în mod consecvent. Organismele de promovare a egalității nu ar trebui să se concentreze în mod disproporționat asupra unor sarcini în detrimentul altora. Atunci când se desfășoară activități de sensibilizare, ar trebui să fie implicate și alte organisme competente, în măsura posibilului, pentru a pune la dispoziția publicului larg informații complete.

               (2)

               Statele membre ar trebui să ofere organismelor de promovare a egalității posibilitatea de a se angaja într-un dialog și de a coopera în mod eficace cu autoritățile și organismele naționale competente din același stat membru. Aceasta implică, de asemenea, asigurarea consultării organismelor de promovare a egalității în mod prompt și transparent cu privire la propunerile legislative și de politici și cu privire la evoluțiile înregistrate de aspectele care fac obiectul mandatului lor.

               (3)

               Statele membre ar trebui să acorde organismelor de promovare a egalității capacitatea de a colabora la nivel european și internațional cu alte organisme de promovare a egalității și cu alte organizații, inclusiv prin realizarea de studii comune.

               (4)

               Statele membre ar trebui să ofere organismelor de promovare a egalității posibilitatea de a coopera cu organismele relevante. Printre acestea se numără cadrele naționale desemnate în temeiul articolului 33 alineatul (2) din Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap; punctele naționale de contact pentru romi; organizațiile societății civile și autoritățile de gestionare a fondurilor structurale și de investiții europene, pentru asigurarea faptului că nu se distribuie fonduri unor proiecte umbrite de discriminare.

         CAPITOLUL III

      COMUNICAREA STATELOR MEMBRE

   Statele membre sunt invitate să includă în comunicările lor privind aplicarea Directivelor 2000/43/CE, 2000/78/CE, 2004/113/CE și 2006/54/CE informații privind modul în care țin seama de prezenta recomandare.

      Adoptată la Bruxelles, 22 iunie 2018.

            Pentru Comisie

         Věra JOUROVÁ

            Membru al Comisiei

      (1)  Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO L 180, 19.7.2000, p. 22).

      (2)  Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, 2.12.2000, p. 16).

      (3)  Directiva 2004/113/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii (JO L 373, 21.12.2004, p. 37).

      (4)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO L 204, 26.7.2006, p. 23).

      (5)  Directiva 2010/41/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 iulie 2010 privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară o activitate independentă și de abrogare a Directivei 86/613/CEE a Consiliului (JO L 180, 15.7.2010, p. 1).

      (6)  COM(2008) 426 final.

      (7)  Decizia-cadru 2008/913/JAI a Consiliului din 28 noiembrie 2008 privind combaterea anumitor forme și expresii ale rasismului și xenofobiei prin intermediul dreptului penal (JO L 328, 6.12.2008, p. 55).

      (8)  A se vedea, printre altele, Human European Consultancy în parteneriat cu Institutul Ludwig Boltzmann pentru drepturile omului, octombrie 2010, „A Study on Equality Bodies set up under Directives 2000/43/EC, 2004/113/EC, and 2006/54/EC” (Studiu privind organismele de promovare a egalității instituite în temeiul Directivelor 2000/43/CE, 2004/113/CE și 2006/54/CE), pagina 177, și Rețeaua europeană a organismelor de promovare a egalității, octombrie 2012, „Equality Bodies. Current Challenges” (Organismele de promovare a egalității. Provocări actuale).

      (9)  Human European Consultancy, op. cit, paginile 78, 125, 142, și Rețeaua europeană a organismelor de promovare a egalității, op. cit., paginile 8 și 17. A se vedea, de asemenea, Rețeaua europeană a organismelor de promovare a egalității, „Strategic Role of Equality Bodies” (Rolul strategic al organismelor de promovare a egalității), 2009, paginile 43-44 și 52.

      (10)  Human European Consultancy, op. cit, paginile 70-145, și Rețeaua europeană a organismelor de promovare a egalității, op. cit., paginile 8 și 13-20.

      (11)  Comisia Europeană, 2006, „Catalysts for Change? Equality bodies according to Directive 2000/43/EC – existence, independence and effectiveness” (Catalizatori ai schimbării? Organismele de promovare a egalității conform Directivei 2000/43/CE – existență, independență și eficacitate), pagina 57.

      (12)  Raport comun privind aplicarea Directivei 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (directiva privind egalitatea rasială) și a Directivei 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (directiva privind egalitatea de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă) [COM(2014) 2 final].

      (13)  Raport privind aplicarea Directivei 2004/113/CE a Consiliului de aplicare a principiului egalității de tratament între bărbați și femei privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii [COM(2015) 190 final]. Această necesitate a fost menționată și în Evaluarea la jumătatea perioadei a cadrului UE pentru strategiile naționale de integrare a romilor [COM(2017) 458 final], în Raportul privind drepturile fundamentale al Agenției pentru Drepturi Fundamentale din mai 2017 și în Raportul privind punerea în aplicare a Recomandării Comisiei referitoare la consolidarea principiului egalității de remunerare între bărbați și femei prin transparență [COM(2017) 671 final].

      (14)  Raportul privind punerea în aplicare a Recomandării Comisiei referitoare la consolidarea principiului egalității de remunerare între bărbați și femei prin transparență, op. cit; Planul de acțiune al UE 2017-2019 – Combaterea diferenței de remunerare între femei și bărbați [COM(2017) 678 final].

      (15)  Rezoluția Parlamentului European din 8 octombrie 2015 referitoare la aplicarea Directivei 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă [2014/2160(INI)].

      (16)  Oficiul Înaltului Comisar al Națiunilor Unite pentru Drepturile Omului (OHCHR), Principiile Adunării Generale a ONU privind statutul instituțiilor naționale (Principiile de la Paris), Rezoluția 48/134 din 20 decembrie 1993 și Observațiile generale privind interpretarea și punerea în aplicare a acestor principii de către Comitetul internațional al ONU de coordonare a instituțiilor naționale din domeniul drepturilor omului, astfel cum au fost formulate la 21 februarie 2018.

      (17)  Rețeaua europeană a organismelor de promovare a egalității, 2016, „Developing Standards for Equality Bodies” (Dezvoltarea de standarde pentru organismele de promovare a egalității). Document de lucru al Equinet.

      (18)  Comisia Europeană împotriva Rasismului și Intoleranței (ECRI), Recomandarea de politică generală nr. 2 revizuită privind organismele de promovare a egalității pentru combaterea rasismului și a intoleranței la nivel național, CRI(2018) 06, adoptată la 7 decembrie 2017.

      (19)  C(2016) 8600.

      (20)  Decizia 2010/48/CE a Consiliului din 26 noiembrie 2009 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Convenției Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap (JO L 23, 27.1.2010, p. 35).

      (21)  O dată la patru ani în temeiul Directivei 2006/54/CE și o dată la cinci ani în temeiul Directivelor 2000/43/CE, 2000/78/CE și 2004/113/CE.


               18.7.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 252/298

         P8_TA(2017)0029
   Prioritățile UE pentru cea de a 61-a sesiune a Comisiei ONU pentru statutul femeii
   Recomandarea Parlamentului European din 14 februarie 2017 adresată Consiliului privind prioritățile UE pentru cea de a 61-a sesiune a Comisiei ONU pentru statutul femeilor (2017/2001(INI))
   (2018/C 252/30)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere propunerea de recomandare adresată Consiliului, prezentată de Constance Le Grip, în numele Grupului PPE, și de Maria Arena, în numele grupului S&D, privind prioritățile UE pentru cea de a 61-a sesiune a Comisiei ONU pentru statutul femeilor (B8-1365/2016),

               —

               având în vedere concluziile Consiliului din 26 mai 2015 privind Dimensiunea de gen în contextul dezvoltării și Un nou parteneriat mondial pentru eradicarea sărăciei și dezvoltare durabilă în perioada ulterioară anului 2015, precum și concluziile Consiliului din 16 decembrie 2014 privind o agendă favorabilă transformării pentru perioada de după 2015,

               —

               având în vedere cea de a 61-a sesiune a Comisiei ONU pentru statutul femeilor (CSW) și tema prioritară a acesteia, „Capacitarea economică a femeilor într-o lume profesională în schimbare”,

               —

               având în vedere cea de a patra Conferință mondială privind femeile, desfășurată la Beijing în septembrie 1995, Declarația și Platforma de acțiune adoptate la Beijing, precum și documentele finale ulterioare, adoptate în sesiunile speciale Beijing+5, Beijing+10, Beijing+15 și Beijing+20 ale ONU, referitoare la viitoarele acțiuni și inițiative pentru aplicarea Declarației și a Platformei de acțiune de la Beijing, adoptate la 9 iunie 2000, 11 martie 2005, 2 martie 2010 și, respectiv, 9 martie 2015,

               —

               având în vedere Convenția Organizației Națiunilor Unite din 1979 privind eliminarea tuturor formelor de discriminare față de femei (CEDAW),

               —

               având în vedere articolul 113 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea de gen (A8-0018/2017),

               A.

               întrucât egalitatea între femei și bărbați este un principiu fundamental al UE, consacrat în Tratatul privind Uniunea Europeană, precum și unul dintre obiectivele și îndatoririle sale, și întrucât UE este ghidată de acest principiu și în acțiunea sa externă, având în vedere că ambele dimensiuni trebuie coordonate;

               B.

               întrucât drepturile femeilor și egalitatea de gen nu reprezintă numai drepturi fundamentale ale omului, ci și precondiții necesare pentru impulsionarea dezvoltării și reducerea sărăciei, precum și un fundament indispensabil pentru o lume pașnică, prosperă și sustenabilă;

               C.

               întrucât hărțuirea și violența împotriva femeilor înglobează o gamă largă de încălcări are drepturilor omului: întrucât oricare dintre aceste abuzuri pot lăsa urme psihologice profunde și implică vătămări sau suferințe fizice sau sexuale, amenințări cu astfel de acte și constrângeri și pot deteriora starea generală de sănătate a femeilor și a fetelor, inclusiv sănătatea lor reproductivă și sexuală, iar, în unele cazuri, pot conduce chiar la moarte;

               D.

               întrucât Donald Trump, președintele SUA, a reinstituit la 23 ianuarie 2017 reglementarea cunoscută sub numele de „global gag”, menită să blocheze în totalitate accesul organizațiilor internaționale la asistența în domeniul sănătății acordată de SUA la nivel mondial în cazul în care aceste organizații furnizează servicii de avort, oferă consiliere medicală cu privire la acestea, orientează pacienții către instituții care prestează astfel de servicii sau desfășoară activități de lobby în favoarea avortului, chiar dacă aceste activități sunt finanțate cu fonduri care nu provin din SUA și chiar dacă avortul este legal în țara de origine a organizațiilor respective; întrucât se preconizează că, având în vedere aceste măsuri, programele care vizează combaterea HIV/SIDA, sănătatea mamei și a copilului, combaterea epidemiei de Zika și alte obiective legate de sănătate și combaterea bolilor vor fi afectate; întrucât această reglementare va anula progresele realizate pe parcursul mai multor ani în domeniul promovării sănătății și bunăstării comunităților din întreaga lume, în special în ceea ce privește respectarea drepturilor femeilor și fetelor și ar putea duce la blocarea accesului la servicii de sănătate pentru milioane de persoane la nivel mondial;

               E.

               întrucât al cincilea Obiectiv de dezvoltare durabilă (SDG5) este realizarea egalității de gen și capacitarea tuturor femeilor la nivel mondial; întrucât SD5 este un obiectiv de sine stătător, ceea ce înseamnă că trebuie integrat în întreaga Agendă 2030 și în realizarea tuturor obiectivelor de dezvoltare durabilă; întrucât capacitarea femeilor înseamnă să li se pună la dispoziție femeilor instrumentele necesare pentru a deveni independente economic, pentru a fi reprezentate egal în societate, pentru a juca un rol egal în toate sferele vieții și a câștiga mai multă putere în viața publică, precum și pentru a avea un control mai mare asupra tuturor deciziilor care le afectează viața;

               F.

               întrucât femeile sunt importanți agenți economici în toată lumea, iar participarea lor economică poate stimula economia, poate crea locuri de muncă și contribui la o prosperitate incluzivă; întrucât țările care valorizează și capacitează femeile pentru a participa pe deplin la piața forței de muncă și la procesele decizionale sunt mai stabile, mai prospere și mai sigure; întrucât integrarea dimensiunii de gen în buget reprezintă o economie inteligentă și asigură faptul că cheltuielile publice contribuie la promovarea egalității dintre femei și bărbați;

               G.

               întrucât creativitatea și potențialul antreprenorial al femeilor reprezintă surse insuficient exploatate de creștere economică și de creare de locuri de muncă, ce ar trebui dezvoltate mai mult;

               H.

               întrucât, la 20 de ani de la Platforma de la Beijing, deși există dovezi solide că capacitarea femeilor este esențială pentru reducerea sărăciei, promovarea dezvoltării și rezolvarea celor mai presante provocări mondiale, guvernele UE au recunoscut că nicio țară nu a realizat pe deplin egalitatea între femei și bărbați și capacitarea femeilor și a fetelor, că progresele au fost lente și inegale, că există în continuare lacune majore și forme de discriminare și că au apărut noi dificultăți în aplicarea celor 12 domenii principale sensibile din Platforma de acțiune;

               I.

               întrucât UE are un rol important în promovarea capacitării femeilor și fetelor, atât pe teritoriul său, cât și în întreaga lume, prin mijloace financiare și politice; întrucât UE trebuie să joace misiunea esențială de gardian al textelor convenite la nivelul ONU și al UE cu privire la drepturile femeilor;

               J.

               întrucât femeile continuă să producă aproximativ 80 % din alimente în țările cele mai sărace și sunt, în prezent, principalii gardieni ai biodiversității și ai semințelor pentru culturi;

               K.

               întrucât pământul nu este numai un mijloc de producție, ci și un spațiu al culturii și identității; întrucât accesul la pământ este, așadar, o componentă fundamentală a vieții și un drept inalienabil pentru femeile din zonele rurale și femeile indigene,

               1.

               adresează Consiliului următoarele recomandări:

                     Condiții generale pentru capacitarea femeilor și a fetelor

                           (a)

                           să își confirme angajamentul pentru Platforma de acțiune de la Beijing și pentru acțiunile de realizare a egalității de gen propuse în aceasta; să își confirme angajamentul față de abordarea dublă a drepturilor femeilor, prin integrarea dimensiunii de gen în toate domeniile de politică și prin aplicarea unor acțiuni specifice pentru drepturile femeilor și egalitatea de gen;

                           (b)

                           să încurajeze politicile care promovează investiții în accesul egal al femeilor și fetelor la educație și la formare profesională de calitate, inclusiv la educație formală, informală și non-formală, și politici pentru eliminarea disparităților de gen din aceste domenii și din toate sectoarele, îndeosebi din cele dominate în mod tradițional de bărbați;

                           (c)

                           să combată toate formele de violență împotriva femeilor și a fetelor în sfera publică și în cea privată, ca încălcări grave ale integrității lor fizice și psihologice, ce le împiedică să își valorifice întregul potențial; să facă progrese în vederea ratificării depline a Convenției de la Istanbul de către toate părțile;

                           (d)

                           să considere că ONU, UE și statele sale membre, pentru a deveni actori mai eficienți la nivel global, trebuie să își intensifice și eforturile interne de eliminare a violenței împotriva femeilor și a violenței de gen; să reitereze, așadar, solicitarea adresată Comisiei de a propune o strategie a UE de combatere a violenței împotriva femeilor, inclusiv o directivă care să stabilească standarde minime; în acest context, să solicite, de asemenea, tuturor părților să semneze și să ratifice Convenția Consiliului Europei privind prevenirea și combaterea violenței împotriva femeilor și a violenței domestice;

                           (e)

                           să conceapă politici care promovează și sprijină munca în condiții decente și ocuparea integrală a forței de muncă pentru toate femeile;

                           (f)

                           să asigure accesul universal la servicii de sănătate sexuală și reproductivă și la drepturile conexe, după cum s-a convenit în Programul de acțiune al Conferinței Internaționale pentru Populație și Dezvoltare și în Platforma de acțiune de la Beijing, precum și în documentele finale ale conferințelor dedicate reexaminării acestora; să ofere o educație sexuală adecvată vârstei pentru fete și băieți, tinere și tineri, pentru a reduce sarcinile la vârste fragede sau răspândirea bolilor cu transmitere sexuală;

                           (g)

                           condamnă reglementarea cunoscută sub numele de „global gag rule”, care nu permite organizațiilor internaționale să beneficieze de finanțare pentru planificarea familială din partea SUA în cazul în care furnizează servicii de avort, oferă consiliere medicală cu privire la acestea, orientează pacienții către instituții care prestează astfel de servicii sau desfășoară activități de lobby în favoarea avortului; consideră că această reglementare are potențialul de a frâna progresele realizate în ceea ce privește respectarea drepturilor femeilor și fetelor și este în contradicție directă cu aceste realizări; solicită UE și statelor sale membre să acționeze urgent pentru a contracara impactul reglementării menționate prin majorarea semnificativă a finanțării destinate sănătății sexuale și reproductive și drepturilor aferente (SRHR) și prin instituirea unui fond internațional menit să finanțeze accesul la servicii de planificare familială și la servicii sigure și legale de avort, utilizând fondurile alocate la nivel național și la nivelul UE pentru finanțarea dezvoltării, cu scopul de a compensa deficitul de finanțare creat ca urmare a măsurilor adoptate de administrația Trump pentru a bloca finanțarea tuturor organizațiilor umanitare care furnizează servicii legate de sănătatea sexuală și reproductivă și de drepturile aferente;

                           (h)

                           să elimine diferențele de remunerare, de câștig pe tot parcursul vieții și decalajele de pensii între femei și bărbați;

                           (i)

                           să elimine toate formele de discriminare împotriva femeilor din legile și politicile de la toate nivelurile;

                           (j)

                           să combată toate formele de stereotipuri de gen, care perpetuează inegalitatea, violența și discriminarea, în toate sferele societății;

                           (k)

                           să sprijine organizațiile de femei la toate nivelurile în activitățile lor profesionale; să le implice ca parteneri în procesul de elaborare a politicilor și să asigure o finanțarea adecvată;

                           (l)

                           să aplice bugetarea de gen ca mijloc de integrare a dimensiunii de gen la nivelul tuturor cheltuielilor publice;

                     Îmbunătățirea capacitării economice a femeilor și depășirea obstacolelor pe piața muncii

                           (l)

                           să invite toate părțile să ratifice și să aplice Convenția CEDAW, acordând o atenție deosebită articolelor 1, 4, 10, 11, 13, 14 și 15;

                           (m)

                           să îndemne toate părțile să adopte politici și legi care asigură accesul egal la muncă, egalitatea de remunerare pentru muncă egală și pentru munca de valoare egală;

                           (n)

                           să continue și să intensifice acțiunile în sprijinul unor politici de susținere și de promovare a spiritului antreprenorial al femeilor, în contextul muncii în condiții decente și al înlăturării tuturor barierelor și a prejudiciilor sociale din calea înființării și conducerii întreprinderilor, inclusiv îmbunătățirea accesului la servicii financiare, la credit, la capitalul de risc și la piețe în condiții egale și încurajarea accesului la informații, la formare și la rețele în scopuri profesionale; în acest context, să recunoască și să promoveze rolul întreprinderilor sociale, al cooperativelor și al modelelor alternative de afaceri în capacitarea femeilor;

                           (o)

                           să admită faptul că politicile macroeconomice, îndeosebi cele privind disciplina fiscală și serviciile publice, au un impact disproporționat asupra femeilor, precum și că aceste impacturi asupra egalității de gen trebuie luate în considerare de cei care elaborează politicile;

                           (p)

                           să promoveze noi investiții în infrastructura serviciilor sociale, în educație și sănătate, precum și în asigurarea unor servicii de îngrijire de calitate, accesibile și la prețuri acceptabile pentru întreg ciclu de viață, inclusiv pentru îngrijirea copiilor, a persoanelor dependente și a persoanelor în vârstă; să asigure o protecție solidă și drepturi de muncă pentru femeile însărcinate în timpul și după perioada sarcinii;

                           (q)

                           să susțină politicile care promovează repartizarea egală a responsabilităților casnice și a celor de îngrijire între femei și bărbați;

                           (r)

                           să susțină elaborarea unei convenții a OIM care să stabilească un standard internațional pentru combaterea violenței de gen la locul de muncă;

                           (s)

                           să aplice politici împotriva fenomenului de violență politică împotriva femeilor, inclusiv a violenței fizice, a intimidării și a hărțuirii online;

                           (t)

                           să ia măsuri eficiente de abolire a muncii copiilor, având în vedere faptul că milioane de fete sunt exploatate; să introducă noi mecanisme în legislația actuală a UE, pentru a evita importurile de produse rezultate din munca copiilor;

                           (u)

                           să încurajeze femeile și fetele, prin campanii de conștientizare și programe de sprijin, să îmbrățișeze cariere academice și de cercetare în toate domeniile științifice, cu un accent special asupra tehnologiei și economiei digitale;

                           (v)

                           să asigure coerența între politicile interne și externe ale UE și obiectivele de dezvoltare durabilă;

                     Asigurarea unei participări egale a femeilor la toate nivelurile decizionale

                           (w)

                           să protejeze drepturile civile și politice și să sprijine asigurarea echilibrului de gen în procesele decizionale de la toate nivelurile, inclusiv în deciziile politice, în politicile și programele economice, la locurile de muncă, în mediul de afaceri și în mediul universitar;

                           (x)

                           să implice partenerii sociali, societatea civilă și organizațiile de femei în procesele decizionale economice;

                           (y)

                           să consolideze rolul de lider al femeilor și participarea lor la procesele decizionale în situațiile de conflict sau post-conflict și să asigure accesul femeilor la locuri de muncă și la piețe, participarea lor politică și rolul de lider al acestora în țările care au ieșit de curând din conflicte, toate acestea fiind esențiale pentru stabilitate;

                     Soluționarea nevoilor celor mai marginalizate femei

                           (z)

                           să faciliteze proprietatea terenurilor și accesul la credite pentru femeile din mediul rural și să promoveze, să încurajeze și să sprijine inițiativele antreprenoriale ale femeilor din zonele rurale, pentru a permite femeilor să devină independente economic, să beneficieze din plin de participe pe deplin la dezvoltarea rurală și la dezvoltarea durabilă și să profite de beneficiile acestora; să protejeze și să promoveze lanțurile scurte de aprovizionare cu alimente prin politici active atât la nivelul intern, cât și la nivelul extern al UE;

                           (aa)

                           să stabilească norme interne și internaționale care să garanteze limite pentru acapararea la scară largă a terenurilor care contravine intereselor micilor proprietari, în special ale femeilor;

                           (ab)

                           să solicite implicarea organizațiilor de femei din zonele rurale în elaborarea politicilor la nivel local, regional, național și global și să sprijine rețelele de femei pentru schimbul de experiență și bune practici, în special atunci când viața lor poate fi afectată de deciziile respective;

                           (ac)

                           să invite toate țările să ratifice și să aplice Convenția ONU privind drepturile persoanelor cu dizabilități, inclusiv a articolului 6, intitulat „Femeile cu dizabilități”;

                           (ad)

                           să pună accent pe dreptul lucrătoarelor migrante (în special al femeilor migrante și refugiate care fac munci casnice) la condiții de muncă decente și la protecție socială egală; să solicite ratificarea și aplicarea Convenției 189 a OIM;

                           (ae)

                           să îndemne toate părțile să implementeze politici care să garanteze drepturile și tratamentul uman al femeilor și al fetelor refugiate;

                           (af)

                           să se asigure că persecuția bazată pe gen este considerată motiv de cerere de azil în temeiul Convenției ONU de la Geneva privind statutul refugiaților, din 1951;

                           (ag)

                           să sublinieze nevoia de a proteja și de a promova drepturile femeilor LGBTI;

                           (ah)

                           să solicite CSW, alături de Comisia CEDAW, să instituționalizeze o abordare intersecțională în analiza lor și să promoveze conceptul de combatere a discriminării multiple prin analiza intersecțională la nivelul tuturor organismelor ONU;

                           (ai)

                           să aplice politici ce vizează situația femeilor care se confruntă cu sărăcia și excluziunea socială;

                           (aj)

                           să recunoască rolul femeilor ca îngrijitori formali și informali și să implementeze politici de îmbunătățire a condițiilor în care lucrează acestea;

                     Concretizarea financiară a acestor angajamente și creșterea vizibilității lor

                           (ak)

                           să mobilizeze resursele necesare pentru realizarea drepturilor economice ale femeilor și reducerea inegalităților de gen, inclusiv prin utilizarea instrumentelor existente la nivelul UE și la nivelul statelor membre, cum ar fi studiile de impact din perspectiva genului; să folosească integrarea dimensiunii de gen în buget la nivelul cheltuielilor publice, pentru a asigura egalitatea între femei și bărbați și eliminarea tuturor inegalităților de gen;

                           (al)

                           să asigure deplina implicare a Parlamentului și a Comisiei sale pentru drepturile femeii și egalitatea de gen în deciziile privind poziția UE în cadrul celei de a 61-a sesiuni a Comisiei ONU pentru statutul femeilor;

                           (am)

                           să își exprime sprijinul ferm pentru activitatea desfășurată de entitatea ONU-FEMEI, care are un rol instituțional central în cadrul sistemului ONU în eliminarea violenței împotriva femeilor și a fetelor din întreaga lume și în reunirea tuturor părților interesate relevante pentru a determina schimbări de politici și pentru a coordona acțiunile; să invite toate statele membre ale ONU, precum și UE, să își mărească finanțarea acordată entității ONU-FEMEI;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Consiliului și, spre informare, Comisiei.


title: Recomandarea Consiliului din 13 iulie 2018 privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2018 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru 2018

text:
               10.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 320/72

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 13 iulie 2018
      privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2018 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru 2018
      (2018/C 320/16)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
      având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  La data de 22 noiembrie 2017, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european 2018 pentru coordonarea politicilor economice, și a ținut cont în mod corespunzător de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European la 22 martie 2018. De asemenea, la data de 22 noiembrie 2017, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Ungaria printre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

                  (2)

                  Raportul de țară pentru 2018 privind Ungaria a fost publicat la 7 martie 2018. Acesta a evaluat progresele realizate de Ungaria în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice acestei țări adoptate de Consiliu la 11 iulie 2017 (2), măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice acestei țări din anii anteriori, precum și progresele realizate de Ungaria în direcția îndeplinirii obiectivelor sale naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

                  (3)

                  La 30 aprilie 2018, Ungaria și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2018 și Programul de convergență pentru 2018. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

                  (4)

                  Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (3), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza dispoziția menționată anterior în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

                  (5)

                  În prezent, Ungaria se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și face obiectul regulii privind datoria. În cadrul Programului său de convergență pentru 2018, guvernul preconizează o deteriorare a deficitului global de la 2,0 % în 2017 la 2,4 % în 2018 și o îmbunătățire treptată, în anii următori, până la 0,5 % din PIB până în 2022. Se prevede că obiectivul bugetar pe termen mediu – un deficit structural de 1,5 % din PIB – va fi atins până în 2020. Pe baza soldului structural recalculat (4), obiectivul bugetar pe termen mediu ar urma să fie atins până în 2022. Conform Programului de convergență, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea treptat, ajungând la puțin sub 60 % până la sfârșitul anului 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este favorabil, ceea ce prezintă riscuri mari legate de punerea în aplicare a obiectivelor privind deficitul.

                  (6)

                  Programul de convergență pentru 2018 arată că, în 2017, impactul bugetar al măsurilor legate de securitate este semnificativ și prezintă dovezi convingătoare privind amploarea și natura acestor costuri bugetare suplimentare. Potrivit Comisiei, pentru măsurile legate de securitate, cheltuielile suplimentare eligibile s-au ridicat, în 2017, la 0,17 % din PIB. Dispozițiile articolului 5 alineatul (1) și ale articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 acoperă aceste cheltuieli suplimentare, gravitatea amenințării teroriste constituind un eveniment neobișnuit, al cărui impact asupra finanțelor publice ale Ungariei este important, iar sustenabilitatea finanțelor publice nu ar urma să fie compromisă în cazul unei abateri temporare de la traiectoria de ajustare stabilită pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu. Prin urmare, ajustarea necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pentru 2017 a fost redusă pentru a se lua în calcul aceste costuri suplimentare.

                  (7)

                  La 12 iulie 2016, Consiliul a recomandat Ungariei să realizeze o ajustare bugetară anuală de 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2017, cu excepția cazului în care obiectivul bugetar pe termen mediu este respectat cu un efort mai mic. Pe baza datelor din 2017 privind execuția bugetară, s-a dovedit că Ungaria s-a abătut în mod semnificativ de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. În conformitate cu articolul 121 alineatul (4) din TFUE și cu articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97, Comisia a adresat Ungariei, la 23 mai 2018, un avertisment cu privire la abaterea semnificativă, constatată în 2017, de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. La 22 iunie 2018, Consiliul a adoptat o recomandare (5) în acest sens, care confirmă faptul că Ungaria trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete (6) nu va depăși 2,8 % în 2018, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 1 % din PIB. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2018, există riscul unei devieri de la efortul recomandat.

                  (8)

                  În 2019, având în vedere faptul că ponderea datoriei publice a Ungariei în PIB depășește 60 %, iar deviația estimată a PIB-ului este de 2,3 %, rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu ar trebui să depășească 3,9 %, în conformitate cu ajustarea structurală de 0,75 % din PIB rezultată din matricea de cerințe pentru ajustare stabilită de comun acord în temeiul Pactului de stabilitate și de creștere. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2018, există riscul ca în 2019 să se înregistreze o deviere semnificativă de la această cerință. În linii mari, Consiliul este de părere că, începând cu 2018, vor trebui adoptate măsuri suplimentare considerabile pentru a se asigura respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere, având în vedere deteriorarea puternică a perspectivelor bugetare, în conformitate cu recomandarea adresată Ungariei la 22 iunie 2018, menită să corecteze abaterile semnificative constatate de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu.

                  (9)

                  Rata globală a ocupării forței de muncă s-a îmbunătățit în mod semnificativ, iar perspectivele economice favorabile constituie un bun prilej îndeosebi pentru reintegrarea șomerilor pe piața forței de muncă. Diferența mare de remunerare între femei și bărbați, în special pentru grupa de vârstă 25-39 de ani, se poate explica, în parte, prin faptul că structurile de îngrijire a copiilor de bună calitate sunt limitate ca număr. Nivelul de utilizare a serviciilor de îngrijire pentru copiii mai mici de 3 ani este cu mult sub obiectivul de la Barcelona și sub media Uniunii. Deși programul de lucrări publice rămâne principala politică activă privind piața forței de muncă, numărul de participanți la acest program a scăzut semnificativ, ceea ce reprezintă o evoluție pozitivă. Cu toate acestea, sistemul rămâne insuficient orientat, iar eficacitatea acestuia în ceea ce privește reintegrarea participanților pe piața deschisă a forței de muncă continuă să fie limitată, având în vedere situația actuală de pe piața forței de muncă. Politicile active pe piața muncii care se axează mai mult pe actualizarea competențelor și pe reconversia profesională sunt insuficient dezvoltate.

                  (10)

                  Procentajul persoanelor expuse riscului de sărăcie și de excluziune socială a scăzut, ajungând la 26,3 % în 2016, însă rămâne peste media Uniunii. Copiii sunt, în general, mai expuși la sărăcie decât alte grupe de vârstă. Venitul minim se situează sub 50 % din pragul de sărăcie pentru fiecare gospodărie, fiind unul dintre cele mai scăzute din UE. Nivelul de adecvare al indemnizației de șomaj este foarte scăzut: perioada maximă de 3 luni în care se acordă indemnizația este cea mai scăzută în UE și reprezintă doar aproximativ un sfert din durata medie de care are nevoie o persoană pentru a-și găsi un loc de muncă. În plus, nivelul indemnizațiilor se numără printre cele mai scăzute din UE.

                  (11)

                  În Ungaria, structurile și procedurile de dialog social sunt insuficiente și nu permit o implicare semnificativă a partenerilor sociali în elaborarea și punerea în aplicare a politicilor. Deficiențele în implicarea părților interesate și transparența limitată au un impact asupra bazei de date pentru elaborarea politicilor și asupra calității acestei activități, generând incertitudine pentru investitori și încetinind procesul de convergență.

                  (12)

                  S-au aplicat măsuri menite să îmbunătățească sistemul fiscal, dar rămân anumite probleme. Deși în scădere, sarcina fiscală asupra costului forței de muncă, în special pentru anumite grupuri cu venituri mici, este în continuare ridicată în comparație cu nivelul Uniunii. Complexitatea generală a sistemului fiscal, la care se adaugă prezența în continuare a impozitelor specifice anumitor sectoare, care generează denaturări, reprezintă un punct slab. Adoptarea unor măsuri de combatere a strategiilor de planificare agresivă a contribuțiilor sociale este esențială pentru prevenirea denaturării concurenței dintre întreprinderi, pentru asigurarea unui tratament echitabil al contribuabililor și pentru protejarea finanțelor publice. Efectele de propagare asupra altor state membre ale strategiilor de planificare fiscală agresivă ale contribuabililor impun coordonarea politicilor naționale, în completarea legislației Uniunii. Ungaria înregistrează intrări și ieșiri de capital relativ ridicate prin entități cu scop special, care sunt deconectate de la economia reală. Din cauza faptului că nu se percep impozite reținute la sursă pentru dividendele distribuite în străinătate (de la rezidenți ai Uniunii la rezidenți din țări terțe) și pentru dobânzile și redevențele plătite de societățile cu sediul în Ungaria, aceste plăți se pot sustrage complet de la impozitare dacă nu sunt impozitate nici în jurisdicția destinatară. Comisia ia notă de faptul că Ungaria recunoaște că plățile în străinătate pot duce la o planificare agresivă a impozitelor, dacă acestea sunt folosite în mod necorespunzător. Pe baza schimburilor recente, Comisia va continua să poarte un dialog constructiv de combatere a strategiilor de planificare agresivă ale contribuabililor.

                  (13)

                  Barierele în materie de reglementare, în special în sectorul serviciilor și al comerțului cu amănuntul, au un impact asupra performanțelor sectorului și afectează realocarea eficientă a resurselor, productivitatea și inovarea. Există o tendință continuă de a încredința anumite servicii unor firme de stat create special pentru furnizarea serviciilor respective, în detrimentul concurenței deschise. Lipsa de predictibilitate a cadrului juridic este o altă problemă, în special în sectorul comerțului cu amănuntul, care în ultimii ani s-a confruntat cu modificarea frecventă a legislației. Întrucât modificările propuse se fac adeseori în funcție de cifra de afaceri sau de mărimea suprafeței comerciale, acestea afectează în principal lanțurilor de vânzare cu amănuntul străine. Crește astfel incertitudinea în rândul operatorilor economici, iar investitorii pot fi descurajați. Este necesar un mediu de reglementare stabil, favorabil concurenței. Reglementarea strictă a profesiilor rămâne ridicată în Ungaria, în special în ceea ce privește profesiile-cheie, cum ar fi serviciile juridice și de contabilitate.

                  (14)

                  Persistă îngrijorări cu privire la prevenirea și urmărirea penală a cazurilor de corupție. Potrivit mai multor indicatori, expunerea Ungariei la corupție pare să fi crescut în ultimii ani, iar riscul de corupție ar putea avea un efect negativ asupra potențialului de creștere al țării. Funcționarea organelor de urmărire penală este de o importanță crucială pentru combaterea corupției și a spălării de bani și, dacă măsurile de combatere a micii corupții par să fi fost aplicate cu un oarecare succes, investigarea cazurilor de corupție la nivel înalt nu se bucură de suficientă atenție. Transparența limitată și restricțiile privind accesul la informații îngreunează și mai mult măsurile de prevenire a corupției. S-au luat măsuri importante în ceea ce privește achizițiile publice, însă există posibilități de îmbunătățire, în continuare, a transparenței și a concurenței în procedurile de licitație. Acest lucru ar putea fi realizat, printre altele, prin acordarea accesului public la datele obținute din sistemul de achiziții publice electronice.

                  (15)

                  Rezultatele în materie de educație pentru competențele de bază sunt cu mult sub media Uniunii, în special în cazul copiilor care provin din medii socioeconomice defavorizate. Elevii sunt orientați de timpuriu către diferite tipuri de școli, fapt care antrenează discrepanțe mari în ceea ce privește rezultatele în materie de educație și perspectivele de ocupare a unui loc de muncă. Copiii din medii defavorizate, inclusiv copiii romi, urmează de obicei școli secundare profesionale, în care nivelul competențelor de bază este mai scăzut, iar rata abandonului școlar timpuriu este mai mare. Persoanele care termină o astfel de școală primesc, în medie, salarii mai mici. Rata părăsirii timpurii a școlii a crescut, în medie, la 12,4 %, fiind deosebit de mare în rândul copiilor romi. Aceste provocări trebuie abordate cu atât mai urgent în contextul educației de calitate și favorabile incluziunii. Scăderea numărului de elevi înscriși în învățământul terțiar și creșterea numărului de elevi care abandonează studiile vor conduce la o scădere și mai mare a ratelor de absolvire, într-o perioadă în care cererea de forță de muncă de înaltă calificare este în creștere.

                  (16)

                  În pofida eforturilor în curs vizând îmbunătățirea sănătății publice, situația precară în materie de sănătate, agravată de stiluri de viață nesănătoase, persistă, având un impact negativ asupra capitalului uman. Nivelul scăzut al cheltuielilor cu asistența medicală, la care se adaugă o alocare ineficientă a resurselor, limitează eficacitatea sistemului de sănătate din Ungaria. Acest lucru, împreună cu sumele mari suportate din buzunarul pacienților, are un impact negativ din punctul de vedere al echității asupra accesului în timp util la servicii medicale preventive și curative de calitate și accesibile din punct de vedere financiar. Lipsa lucrătorilor din domeniul medical reprezintă, de asemenea, un obstacol în calea accesului la asistență medicală, deși recentele creșteri salariale au atenuat impactul acestei provocări. Eforturile de reformă în curs vizează în special combaterea utilizării excesive a serviciilor de asistență medicală spitalicească, cauzată în special de faptul că furnizorii de asistență medicală primară nu sunt echipați în mod corespunzător pentru a-și îndeplini cu eficacitate rolul de filtru. Raționalizarea în continuare a utilizării resurselor spitalicești și realizarea de investiții specifice pentru consolidarea serviciilor de asistență medicală primară ar permite reducerea disparităților în ceea ce privește accesul la asistență medicală și ar conduce la îmbunătățirea eficacității și a eficienței rezultatelor în domeniul sănătății.

                  (17)

                  În contextul semestrului european 2018, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Ungariei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2018. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de convergență pentru 2018 și Programul național de reformă pentru 2018, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Ungariei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Ungaria, ci și de gradul lor de conformitate cu normele și orientările Uniunii.

                  (18)

                  Consiliul a examinat Programul de convergență pentru 2018 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său (7) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

            RECOMANDĂ ca, în 2018 și în 2019, Ungaria să întreprindă acțiuni astfel încât:

                  1.

                  În 2018, să asigure respectarea recomandării Consiliului din 22 iunie 2018 cu scopul de a corecta abaterea semnificativă de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. În 2019, să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu va depăși 3,9 %, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,75 % din PIB.

                  2.

                  Să continue simplificarea sistemului fiscal, în special prin reducerea impozitelor specifice anumitor sectoare. Să amelioreze calitatea și transparența procesului de luare a deciziilor, prin intermediul unui dialog social eficace și prin colaborarea cu alte părți interesate, precum și prin evaluări periodice adecvate ale impactului. Să consolideze cadrul de combatere a corupției, să își intensifice eforturile în materie de acțiuni penale, să îmbunătățească transparența și concurența în domeniul achizițiilor publice, printre altele prin dezvoltarea în continuare a sistemului de achiziții publice electronice. Să consolideze concurența, stabilitatea în materie de reglementare, precum și transparența în sectorul serviciilor, în special în desfacerea cu amănuntul.

                  3.

                  Să deblocheze rezervele de forță de muncă prin îmbunătățirea calității politicilor active în domeniul pieței forței de muncă. Să îmbunătățească rezultatele în materie de educație și să sporească participarea grupurilor defavorizate, în special a romilor, la un învățământ general de calitate și favorabil incluziunii. Să amelioreze caracterul adecvat al asistenței sociale și al prestațiilor de șomaj, precum și nivelul de acoperire al acestora.

         Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2018.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            H. LÖGER

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  JO C 261, 9.8.2017, p. 1.

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

         (4)  Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de Comisie prin aplicarea metodologiei stabilite de comun acord.

         (5)  Recomandarea Consiliului din 22 iunie 2018 în scopul corectării abaterii semnificative constatate de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în Ungaria (JO C 223, 27.6.2018, p. 1).

         (6)  Cheltuielile publice primare nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din venituri provenite din fonduri ale Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de patru ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Măsurile cu caracter excepțional, atât pe partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, sunt compensate.

         (7)  În temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.