				|

		52014DC0423

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Portugaliei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Portugaliei pentru 2014 /* COM/2014/0423 final - 2014/ () */

Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Portugaliei pentru 2014
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al
Portugaliei pentru 2014

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148
alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[3],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
având în vedere avizul Comitetul economic și
financiar,
având în vedere avizul Comitetului pentru
protecție socială,
având în vedere avizul Comitetului de
politică economică,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor
economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni
în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și
de competitivitate al Europei.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe
baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale
pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014),
iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările
pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre,
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă de
la nivel național.
(3)
La 29 iunie 2012, șefii de stat sau
de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și
locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune
la nivel național, precum și la nivelul UE și al zonei euro, și
care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile
posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la
nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față
de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față
de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.
(4)
Portugalia a făcut obiectul unui program de
ajustare macroeconomică până la 17 mai 2014, în
conformitate cu articolul 1 alineatul (2) din Decizia 2011/344/UE, care
prevedea punerea la dispoziție a asistenței financiare timp de trei
ani. La 19 martie 2014, Consiliul a decis să prelungească cu șase
săptămâni perioada în care asistența financiară este
disponibilă, pentru a asigura o evaluare amplă și
aprofundată a respectării condițiilor programului și a
permite plata regulamentară a ultimei tranșe de împrumut. Prin
urmare, în temeiul articolului 12 din Regulamentul (UE) nr. 472/2013,
Portugalia a fost scutită, pe durata programului, de la monitorizarea și
evaluarea în cadrul semestrului european în scopul coordonării politicilor
economice. Având în vedere că Portugalia nu mai face obiectul programului,
în prezent aceasta ar trebui reintegrată pe deplin în cadrul semestrului
european.
(5)
La 13 noiembrie 2013, Comisia a
adoptat analiza anuală a creșterii[4],
care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea
politicilor economice din 2014. În aceeași zi, Comisia a adoptat, în
temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de
alertă[5].
(6)
La 20 decembrie 2013, Consiliul European
a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității
financiare, a consolidării bugetare și a acțiunilor de promovare
a creșterii economice. Consiliul European a subliniat că este necesar
să se continue consolidarea bugetară într-un mod diferențiat și
favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile
normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea
economică și competitivitatea, să se combată șomajul și
consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația
publică.
(7)
În temeiul Regulamentului (UE) nr. 472/2013,
Portugalia a fost scutită pe durata programului de ajustare
macroeconomică de obligația de a-și prezenta Programul de
stabilitate și Programul național de reformă. Cu toate acestea,
Portugalia a prezentat la 30 aprilie 2014 un document actualizat de strategie
bugetară și o scrisoare din partea guvernului portughez care conținea
informații la zi privind evoluțiile referitoare la țintele
Strategiei Europa 2020. La 17 mai, guvernul și-a prezentat programul de
reformă aflat în curs și noile inițiative în direcția creșterii
durabile în documentul intitulat The Road to Growth, a medium-term reform
strategy for Portugal (Calea spre creștere - o strategie pe termen
mediu a reformei pentru Portugalia).
(8)
Obiectivul strategiei bugetare prezentate în
documentul de strategie bugetară pentru 2014 este acela de a corecta în
mod sustenabil deficitul excesiv până în 2015 și de a atinge
obiectivul pe termen mediu până în 2017. Strategia urmărește
să aducă deficitul public la 4 % din PIB în 2014 și să
îl diminueze și mai mult, la 2,5 % din PIB, în 2015, în conformitate cu țintele
stabilite în recomandarea din cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive
din 21 iunie 2013 și reconfirmate de cea de a 12-a revizuire a programului
de ajustare macroeconomică. Cu toate acestea, la 30 mai 2014, Curtea
Constituțională Portugheză a anulat unele măsuri de
consolidare având un impact estimat asupra rezultatelor bugetare din 2014 de
circa 0,35 % din PIB, cu posibile efecte subsecvente în 2015. Pentru a
atinge țintele convenite, guvernul va trebui să introducă
măsuri de înlocuire echivalente ca dimensiune. Pe de altă parte, încă
două cauze se află pe rolul Curții Constituționale, iar
această situație nu permite o cuantificare completă a
măsurilor de adoptat. Având în vedere timpul limitat disponibil, guvernul
ar putea fi nevoit să recurgă la măsuri mai puțin
favorabile creșterii, în special pentru partea de venituri. După 2015,
strategia confirmă că își propune să atingă obiectivul
pe termen mediu până în 2017, depunând un efort structural de 0,5 % din
PIB în 2016 și atingând un deficit structural de 0,5 % în 2017. Potrivit
strategiei, datoria publică brută va ajunge la un nivel maxim de
aproximativ 130,5 % din PIB în 2014 și va începe treptat să
scadă începând cu 2015. Scenariul macroeconomic care stă la baza
previziunilor bugetare din strategie este în concordanță cu scenariul
convenit în cea de a 12-a revizuire a programului de ajustare
macroeconomică și face obiectul analizei de către Consiliul
pentru Finanțele Publice. Se estimează că măsurile de
consolidare bugetară din 2014 sunt suficiente pentru a atinge obiectivul
urmărit al unui deficit de 4 % din PIB. Cu toate acestea, se menține
riscul unei evoluții negative față de țintă, în
principal din cauza lipsei de securitate juridică și a impactului
statistic al operațiunilor care vizează o gestionare mai
eficientă a îndatorării excesive a unora dintre întreprinderile deținute
de stat. Ajustarea bugetară pentru 2015 este susținută de
măsuri de consolidare bugetară în valoare de 0,8 % din PIB, procent
considerat suficient pentru a atinge ținta de 2,5 % din PIB. În temeiul
Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, pe baza evaluării
programului și pe baza previziunilor Comisiei, Consiliul consideră
că țintele strategiei corespund cerințelor Pactului de
stabilitate și de creștere.
(9)
Consolidarea bugetară trebuie să fie susținută
de reforme suplimentare ale sistemului de gestionare a finanțelor publice.
În special, în ciuda progreselor înregistrate în cadrul programului de ajustare
macroeconomică, reforma cuprinzătoare a legii-cadru a bugetului
trebuie finalizată și sunt necesare eforturi suplimentare pentru a
asigura controlul strict al cheltuielilor prin aplicarea dispozițiilor
privind controlul angajamentelor și pentru a evita acumularea altor
arierate în sectorul public. Va fi esențial să se continue
restructurarea întreprinderilor deținute de stat, să se asigure
sustenabilitatea financiară a acestora, precum și să se asigure
un control strict al cheltuielilor cu pensiile și cu sistemul de
sănătate. Pentru partea de venituri, se pot face îmbunătățiri
pentru ca regimul fiscal să fie mai favorabil creșterii economice și
pentru a promova respectarea obligațiilor fiscale.
(10)
Portugalia se confruntă cu provocări
legate de șomaj, care, în ciuda recentei diminuări, rămâne la un
nivel foarte ridicat, în special pentru grupele de vârstă tinere. Rata șomajului
a fost de 17 % în 2013, iar șomajul în rândul tinerilor a fost de 37,7 %,
cifre situate cu mult peste media UE, fapt valabil și pentru procentul de
tineri care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun
program educațional sau de formare. Rata de ocupare, care în Portugalia
era în mod tradițional ridicată, a scăzut vizibil de la
începutul crizei economice, de la 73,1 % în 2008 la 65,6 % în 2013. În privința
șomajului în rândul tinerilor, în concordanță cu obiectivele
unei garanții pentru tineret, principalele provocări includ impactul
slab al măsurilor asupra tinerilor care nu sunt înregistrați și
necesitatea de a corela mai bine educația și formarea cu cerințele
de pe piața muncii. În cadrul programului de ajustare macroeconomică,
Portugalia a pus în aplicare o serie amplă de reforme ale pieței forței
de muncă, menite să relaxeze legislația prea restrictivă
privind protecția locurilor de muncă, să confere mai multă
flexibilitate modalităților de stabilire a salariilor și să
îmbunătățească funcționarea serviciilor publice de
ocupare a forței de muncă și politicile de activare. Cu toate
acestea, persistă provocări în special privind necesitatea de a soluționa
problema segmentării pieței forței de muncă și
îmbunătățirea adaptabilității salariilor în contextul
condițiilor economice. O evaluare independentă a efectelor reformelor
recente din sistemul de protecție a locurilor de muncă ar fi
utilă pentru a evalua, în special, impactul asupra creării de locuri
de muncă, a precarității, a costurilor globale cu forța de
muncă, precum și asupra numărului de concedieri atacate în justiție
și a rezultatelor acestora. În ciuda eforturilor de a diminua impactul
social negativ, ajustările economice necesare în urma crizei au avut
repercusiuni negative în ceea ce privește sărăcia.
(11)
Portugalia a realizat progrese considerabile în
reformarea sistemului său de educație, adoptând mai multe măsuri
pentru a combate părăsirea timpurie a școlii, pentru a
îmbunătăți rata de absolvire a învățământului terțiar
și pentru a răspunde nevoilor de pe piața muncii. Cu toate
acestea, punerea deplină în aplicare și utilizarea eficientă a
fondurilor rămân cruciale. În special, sunt necesare eforturi suplimentare
pentru a reduce necorelările competențelor, inclusiv prin consolidarea
calității și a atractivității învățământului
profesional și tehnic, inclusiv a învățământului
profesional și tehnic dual, prin încurajarea implicării angajatorilor
în conceperea programelor și în furnizarea de pregătire la locul de
muncă și de ucenicii adecvate. De asemenea, este necesar să se
introducă efectiv servicii de orientare profesională și de
consiliere pentru elevii și studenții de la nivelul secundar și
terțiar, în concordanță cu nevoile de pe piața forței
de muncă și cu competențele care s-a estimat că vor fi
necesare, precum și să se întărească legăturile cu
sectorul întreprinderilor.
(12)
Portugalia a luat măsuri importante în cadrul
programului de ajustare macroeconomică pentru a îmbunătăți
baza de capital a sectorului bancar și a consolida cadrul de supraveghere și
rezoluție pentru acest sector. Cu toate acestea, persistă
provocări importante care trebuie monitorizate și gestionate cu atenție,
inclusiv profitabilitatea băncilor portugheze. Datele pentru primul
trimestru din 2014 arată că unele dintre băncile asistate au
înregistrat rezultate pozitive. Deteriorarea calității activelor este
în continuare o problemă, nivelurile de depreciere rămânând ridicate,
la aproximativ 6 % din totalul împrumuturilor brute; creditele neperformante
rămân, de asemenea, la niveluri ridicate (10,6 %), mai ales în segmentul
societăților (peste 16 %). Portugalia a adoptat o serie de
măsuri pentru a facilita împrumuturile acordate întreprinderilor viabile,
însă condițiile de finanțare sunt în continuare dificile, în
special pentru IMM-uri, iar gama alternativelor de care dispune segmentul
societăților pentru a obține altă finanțare decât din
partea băncilor rămâne limitată. Rata creditelor recent acordate
IMM-urilor a scăzut cu 4,8 % în 2013 față de 2012. Rata medie a
dobânzilor pentru noile împrumuturi acordate întreprinderilor portugheze a
scăzut într-o anumită măsură de la începutul anului 2013,
însă rămâne cu mult peste media zonei euro. Având în vedere nivelul
ridicat de îndatorare excesivă a întreprinderilor și necesitatea de a
reduce în continuare gradul de îndatorare al sectorului bancar, capacitatea
băncilor de a mări numărul de împrumuturi acordate
întreprinderilor viabile la costuri rezonabile rămâne restrânsă.
(13)
Pentru a asigura eficiența și
sustenabilitatea sectorului energetic și a diminua costul energiei pentru
economie, în cadrul programului de ajustare macroeconomică au fost puse în
aplicare două pachete de măsuri. Cu toate acestea, marjele de profit
în sectorul energetic trebuie și mai mult reduse și trebuie abordat
deficitul tarifar ridicat, aflat în creștere. În acest scop, Portugalia a
anunțat recent un al treilea pachet de măsuri, care include
extinderea până în 2015 a taxei speciale aplicate operatorilor din
domeniul energiei în 2014. În plus, îmbunătățirea
integrării transfrontaliere a rețelelor energetice și
accelerarea implementării proiectelor de interconectare în domeniul
energiei electrice și al gazelor sunt aspecte nesoluționate, care
trebuie abordate în mod hotărât. În sectorul transporturilor, au fost
înregistrate progrese în cadrul programului, în special în ceea ce privește
consolidarea poziției concurențiale a porturilor portugheze,
întocmirea unui plan de transporturi cuprinzător, pe termen lung,
după ce au fost abordate în prealabil deficiențele și lacunele,
precum și îmbunătățirea cadrului de reglementare. Cu toate
acestea, sunt necesare măsuri suplimentare pentru implementarea
efectivă a planului de transporturi cuprinzător, pe termen lung, și
a planului de acțiune pentru reforma porturilor. De asemenea, sunt
necesare măsuri pentru a asigura independența și capacitatea
autorității de reglementare în sectorul transporturilor,
sustenabilitatea financiară a întreprinderilor din sector deținute de
stat, precum și pentru a spori eficiența și concurența în
transportul feroviar.
(14)
O reformă deosebit de importantă a fost
efectuată pe piața închirierilor în mediul urban, în scopul de a
conferi mai mult dinamism pieței locuințelor, inclusiv prin
asigurarea unui mai bun echilibru al drepturilor și obligațiilor care
le revin proprietarilor și chiriașilor, prin introducerea unei mai
mari flexibilități în privința duratei contractelor și prin
oferirea de stimulente pentru efectuarea lucrărilor de renovare. Sunt
necesare eforturi suplimentare pentru a evalua în mod global impactul acestei
reforme pe baza datelor privind factorii-cheie din cadrul pieței și
economia paralelă de pe piața portugheză a chiriilor. Portugalia
a făcut progrese substanțiale în consolidarea mediului său de
afaceri, în special prin promovarea unor mai bune condiții-cadru, prin
favorizarea culturii antreprenoriale și prin îmbunătățirea
procedurii insolvenței pentru întreprinderile aflate în dificultate. În
prezent, atenția trebuie îndreptată către punerea în aplicare.
S-au înregistrat progrese în simplificarea procedurilor administrative și
de acordare a licențelor, însă o serie de măsuri trebuie
încă finalizate. Sunt necesare eforturi suplimentare pentru a elimina
obstacolele în calea concurenței din sectorul serviciilor, în special prin
adoptarea unor modificări sectoriale, precum și în sectorul
serviciilor profesionale, prin adoptarea actelor legislative privind
organismele profesionale rămase. În materie de reglementare și
concurență, sunt necesare măsuri subsecvente pentru a asigura independența
și autonomia autorităților naționale de reglementare
sectorială și a autorității de concurență.
Autoritățile publice continuă să efectueze plățile
cu întârzieri importante.
(15)
S-au înregistrat progrese notabile în cadrul
programului de ajustare macroeconomică în raționalizarea și
modernizarea administrației publice în ceea ce privește încadrarea în
muncă, politica de remunerare, condițiile de muncă, eficiența
organizațională și calitatea serviciilor. Cu toate acestea,
unele dintre măsurile de reformă preconizate trebuie încă
finalizate, iar transparența trebuie îmbunătățită. În
ciuda progreselor importante înregistrate pentru îmbunătățirea
eficienței sistemului judiciar, sunt necesare noi îmbunătățiri,
în special privind durata procedurilor, procentul de cauze soluționate,
numărul cauzelor aflate pe rol și procesul de monitorizare și de
evaluare.
(16)
La [17 iunie 2014], Comisia a încheiat a 12-a și
ultima revizuire în cadrul programului de ajustare macroeconomică pentru
Portugalia. În baza analizei efectuate, Comisia concluzionează că
punerea în aplicare cu succes a programului a avut un rol decisiv în
gestionarea riscurilor economice și financiare și în reducerea
dezechilibrelor. Portugalia a adoptat o serie amplă de reforme structurale
ambițioase în cadrul programului, care încep să dea roade printr-o
mai mare competitivitate și relansarea creșterii economice, însă
sunt necesare eforturi suplimentare pentru a evalua impactul reformelor asupra
funcționării economiei. Prin urmare, monitorizarea continuă a tuturor
reformelor puse în aplicare este esențială pentru a evalua dacă
acestea contribuie la stimularea competitivității, a producției și
a creșterii gradului de ocupare a forței de muncă.
(17)
Întrucât, după sfârșitul programului de
ajustare macroeconomică, ce se va încheia în mod legal la data de 28 iunie
2014, Portugalia va fi pe deplin reintegrată în exercițiul
semestrului european, Comisia, pe baza celei de a 12-a și ultimei
revizuiri în cadrul programului de ajustare macroeconomică și în
lumina acestei revizuiri, a evaluat documentele prezentate de Portugalia.
Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o
politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în
Portugalia, ci și de conformitatea acestora cu normele și
orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța
economică globală a Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții
a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de
Comisie pentru Portugalia în cadrul semestrului european sunt reflectate în
recomandările 1-8 de mai jos.
(18)
Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a
examinat Programul de stabilitate al Portugaliei, iar avizul[6] său se
reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos. Prezentele
recomandări au fost elaborate imediat după încheierea cu succes,
foarte recent, a programului de ajustare și, așadar, se bazează
pe rezultatele programului cu scopul de a asigura aplicarea durabilă a
acestuia.
(19)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul
său. Pe baza acestei analize, Consiliul a formulat recomandări
specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro.
Portugalia ar trebui să vegheze la punerea în aplicare integrală și
în timp util și a acestor recomandări,
RECOMANDĂ ca, în perioada 2014-2015,
Portugalia să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să
pună pe deplin în aplicare strategia bugetară pentru 2014 pentru a
atinge țintele bugetare și a împiedica acumularea de noi arierate.
Pentru 2015, să pună în aplicare cu rigurozitate strategia
bugetară prezentată în documentul de strategie bugetară 2014,
pentru a aduce deficitul la 2,5 % din PIB, în conformitate cu ținta
stabilită în recomandarea din cadrul procedurii aplicabile deficitelor
excesive, și să efectueze în același timp ajustarea
structurală necesară. Să înlocuiască măsurile de
consolidare pe care Curtea Constituțională le consideră
neconstituționale prin măsuri similare ca dimensiune și
calitate, cât mai curând posibil. Corectarea deficitului excesiv ar trebui
efectuată într-un mod sustenabil și favorabil creșterii,
limitând recurgerea la măsuri cu caracter excepțional/temporare.
După corectarea deficitului excesiv, să continue ajustarea
structurală anuală planificată pentru a atinge obiectivul pe
termen mediu, în conformitate cu cerința unei ajustări structurale
anuale de cel puțin 0,5 % din PIB, cu un procent mai ridicat în perioade
propice, și să asigure respectarea regulii privind gradul de
îndatorare pentru a înscrie ponderea ridicată a datoriei publice pe o
traiectorie sustenabilă. Să acorde prioritate consolidării
bugetare bazate pe cheltuieli și să îmbunătățească
și mai mult eficiența și calitatea cheltuielilor publice.
Să mențină un control strict al cheltuielilor la nivelul
administrațiilor centrale, regionale și locale. Să continue
restructurarea întreprinderilor deținute de stat. Să elaboreze,
până la sfârșitul anului 2014, o soluție durabilă pentru a
asigura sustenabilitatea pe termen mediu a sistemului de pensii. Să
controleze creșterea cheltuielilor aferente sistemului de
sănătate și să continue reforma spitalelor. Să
revizuiască regimul fiscal și să îl facă mai favorabil creșterii.
Să continue să îmbunătățească respectarea obligațiilor
fiscale și să combată evaziunea fiscală prin sporirea
eficienței administrației fiscale. Să consolideze, până la
sfârșitul anului 2014, sistemul de gestionare a finanțelor publice
prin finalizarea și implementarea rapide a reformei cuprinzătoare a
legii-cadru a bugetului. Să asigure respectarea strictă a legii
privind controlul angajamentelor. Să pună efectiv în aplicare grile
unice pentru salariile și suplimentele salariale din sectorul public
începând cu 2015.
2.           Să mențină
evoluțiile salariului minim la un nivel corespunzător obiectivelor de
promovare a ocupării forței de muncă și de competitivitate.
Să asigure un sistem de stabilire a salariilor care să promoveze
alinierea salariilor și a productivității la nivelul sectorial și/sau
de întreprindere. Să analizeze, în consultare cu partenerii sociali și
în conformitate cu practica națională, posibilitatea unor
modalități de a renunța temporar, la nivel de întreprindere, la
contractele sectoriale convenite între angajatori și reprezentanții
lucrătorilor. Până în septembrie 2014, să prezinte propuneri
privind modalitățile de a renunța, la nivel de întreprindere, la
contractele sectoriale convenite între angajatori și reprezentanții
lucrătorilor, precum și privind revizuirea supraviețuirii
acordurilor colective.
3.           Să prezinte, până
în martie 2015, o evaluare independentă a reformelor recente din sistemul
de protecție a locurilor de muncă, împreună cu un plan de acțiune
pentru eventuale noi reforme menite să soluționeze problema
segmentării pieței forței de muncă. Să continue
reforma în curs a politicilor active în domeniul pieței forței de
muncă și a serviciilor publice de ocupare a forței de
muncă, în scopul de a mări ratele de ocupare și de participare
pe piața muncii, în special prin îmbunătățirea consilierii
profesionale/a asistenței pentru căutarea unui loc de muncă și
a sistemelor de activare/sancționare, în scopul reducerii șomajului
de lungă durată și al integrării persoanelor celor mai
îndepărtate de piața forței de muncă. Să abordeze
chestiunea șomajului ridicat în rândul tinerilor, în special anticipând
competențele de care va fi nevoie și adoptând măsuri adresate
tinerilor care nu sunt înregistrați, în concordanță cu
obiectivele unei garanții pentru tineret. Să majoreze pragul de
eligibilitate pentru schema de venit minim. Să asigure o acoperire
adecvată a asistenței sociale, garantând totodată activarea
eficace a persoanelor care beneficiază de prestații.
4.           Să amelioreze calitatea și
relevanța pentru piața forței de muncă a sistemului de
educație pentru a reduce numărul cazurilor de părăsire
timpurie a școlii și a aborda ratele scăzute de performanță
ale sistemului educațional. Să asigure eficiența cheltuielilor
publice în domeniul educației și să reducă
necorelările competențelor, inclusiv prin consolidarea calității
și atractivității învățământului profesional și
tehnic, precum și prin promovarea cooperării cu sectorul
întreprinderilor. Să consolideze cooperarea dintre cercetarea publică
și întreprinderi și să încurajeze transferul de cunoștințe.
5.           Să monitorizeze situația
lichidității și eventualele deficite de capital ale
băncilor, inclusiv prin inspecții tematice la fața locului și
prin teste de rezistență. Să continue analizarea planurilor de
redresare ale băncilor și să aducă îmbunătățiri
procesului de evaluare, acolo unde este necesar. Să pună în aplicare
o strategie cuprinzătoare pentru a reduce nivelul de îndatorare
excesivă a întreprinderilor și să întărească
eforturile de a extinde gama alternativelor de finanțare, inclusiv pentru
etapele timpurii ale creării de întreprinderi, prin consolidarea eficienței
instrumentelor de restructurare a datoriilor (în special PER și SIREVE)
pentru întreprinderile viabile, prin introducerea unor stimulente pentru
bănci și debitori de a se angaja în procese de restructurare în etape
timpurii și prin îmbunătățirea disponibilității
finanțării pe piața de capital. Să se asigure că
măsurile identificate sprijină realocarea finanțării în
favoarea sectoarelor productive ale economiei. Să introducă,
până la sfârșitul lunii septembrie 2014, un mecanism de alertă
timpurie menit să detecteze condițiile financiare precare ale
întreprinderilor, inclusiv ale IMM-urilor, în scopul de a sprijini
restructurarea din timp a datoriilor societăților, de a diminua
arieratele acumulate de IMM-uri și de a accelera soluționarea
creditelor neperformante.
6.           Să implementeze al
doilea și al treilea pachet de măsuri în sectorul energetic, cu
scopul de a diminua costul energiei pentru economie, să elimine
totodată datoria aferentă tarifelor la energie electrică
până în 2020 și să monitorizeze îndeaproape punerea în aplicare.
Să îmbunătățească integrarea transfrontalieră a
rețelelor energetice și să accelereze implementarea proiectelor
de interconectare în domeniul energiei electrice și al gazelor. Să
pună în aplicare planul de transporturi cuprinzător, pe termen lung,
precum și calendarul de realizare a reformelor sectorului portuar. Să
garanteze că renegocierile privind concesiunile portuare existente și
noile scheme de autorizare se axează pe performanță și
respectă principiile pieței interne, în special normele în materie de
achiziții publice. Să se asigure că autoritatea națională
de reglementare în domeniul transporturilor (AMT) este pe deplin
independentă și operațională până la sfârșitul
lunii septembrie 2014. Să asigure sustenabilitatea financiară a întreprinderilor
deținute de stat din sectorul transporturilor. Să consolideze eficiența
și concurența în sectorul feroviar prin punerea în aplicare a
planului pentru promovarea competitivității CP Carga, după
transferul terminalelor de marfă, și prin asigurarea independenței
în materie de gestionare a administratorului infrastructurii deținute de
stat și a întreprinderilor feroviare.
7.           Să îmbunătățească
în continuare evaluarea pieței portugheze a locuințelor, inclusiv
prin instituirea, până la sfârșitul lunii noiembrie 2014, a unui
cadru mai sistematic de monitorizare și raportare, și să
prezinte un raport cuprinzător privind economia paralelă de pe
această piață. Să depună în continuare eforturi pentru
a face noi inventare ale reglementărilor împovărătoare, pentru a
include, până în martie 2015, sectoarele care nu au fost încă vizate.
Să adopte și să pună în aplicare, până la sfârșitul
lunii septembrie 2014, decretele privind acordarea licențelor și
modificările sectoriale restante. Să elimine, până la sfârșitul
lunii septembrie 2014, restricțiile rămase în sectorul serviciilor
profesionale și să adopte statutele modificate ale organismelor
profesionale care nu au fost încă adoptate în cadrul programului de
ajustare macroeconomică. Să elimine întârzierile în plățile
efectuate de sectorul public. Să asigure resurse adecvate pentru
autoritățile naționale de reglementare și pentru
autoritatea de concurență și să adopte rapid statutul
autorității naționale de concurență.
8.           Să continue raționalizarea
și modernizarea administrațiilor publice centrale, regionale și
locale. Să pună în aplicare reforme menite să consolideze
eficiența sistemului judiciar și să sporească transparența.
Să intensifice eforturile de evaluare a punerii în aplicare a reformelor
întreprinse în cadrul programului de ajustare macroeconomică, precum și
a reformelor planificate și viitoare. În special, să introducă
în procesul legislativ evaluări ex ante și ex post
obligatorii și sistematice. Să creeze o unitate centrală de
evaluare la nivel guvernamental, independentă din punct de vedere funcțional,
care să realizeze evaluări și să prezinte rapoarte la
interval de șase luni privind punerea în aplicare a acestor reforme,
inclusiv privind coerența cu evaluarea ex ante a impactului, și
care să prevadă acțiuni corective, dacă acestea sunt
necesare.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               COM(2014) 423 final.
[3]               P7_TA(2014)0128
și P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final.
[5]               COM(2013) 790 final.
[6]               Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2)
din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: 2013/461/UE: Recomandarea Comisiei din 17 septembrie 2013 privind principiile care guvernează SOLVIT Text cu relevanță pentru SEE

text:
               19.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 249/10

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 17 septembrie 2013
   privind principiile care guvernează SOLVIT
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2013/461/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Articolul 26 din TFUE definește piața internă ca zonă fără frontiere interne în care este asigurată libera circulație a mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalurilor. Articolul 4 alineatul (3) din TUE prevede obligația statelor membre de a lua toate măsurile corespunzătoare pentru a respecta pe deplin obligațiile ce le revin, în conformitate cu dreptul Uniunii.

               (2)

               Piața internă oferă numeroase oportunități persoanelor care doresc să locuiască și să muncească în alt stat membru, precum și întreprinderilor care intenționează să își extindă piețele. Cu toate că piața internă funcționează bine în general, uneori se ivesc probleme atunci când autoritățile publice nu respectă dreptul Uniunii.

               (3)

               În baza Recomandării 2001/893/CE a Comisiei din 7 decembrie 2001 privind principiile de utilizare a „SOLVIT” – Rețeaua de soluționare a problemelor intervenite pe piața internă (1), SOLVIT a fost creată ca o rețea de centre înființate de statele membre în cadrul propriilor administrații naționale, ca mod rapid și neoficial de soluționare a problemelor cu care se confruntă persoanele fizice și întreprinderile atunci când își exercită drepturile pe piața internă.

               (4)

               Cu toate că rețeaua SOLVIT are un caracter neoficial și practic, crearea acesteia contribuie la garantarea faptului că soluțiile identificate respectă dreptul Uniunii. SOLVIT se bazează pe un proces transparent de soluționare a problemelor care implică două state membre. Deși nu se implică, de regulă, în soluționarea cazurilor, Comisia păstrează o legătură strânsă cu centrele SOLVIT, furnizează în mod regulat cursuri de formare juridică și oferă consiliere neoficială în anumite cazuri complexe. De asemenea, Comisia monitorizează modul de gestionare a cazurilor și rezultatele obținute de SOLVIT prin intermediul bazei de date on-line și poate interveni ori de câte ori consideră că soluțiile propuse de centrele SOLVIT nu respectă dreptul Uniunii. Sistemul menționat anterior nu contribuie doar la asigurarea legalității rezultatelor în cazurile individuale; rezultatele evaluării indică faptul că activitatea desfășurată de SOLVIT a contribuit de asemenea la o creștere generală a nivelului de respectare a dreptului Uniunii de către autoritățile naționale.

               (5)

               SOLVIT a cunoscut o evoluție considerabilă din momentul creării. În prezent, tratează de 10 ori mai multe cazuri decât în urmă cu 10 ani. Se ocupă de asemenea de o varietate mult mai largă de cazuri decât cele prevăzute inițial. Cea mai mare parte a cazurilor sunt soluționate cu succes, în termen de aproximativ nouă săptămâni, ceea ce a dus la un nivel ridicat de satisfacție în rândul persoanelor fizice și al întreprinderilor care au apelat la SOLVIT.

               (6)

               Cu toate că SOLVIT reprezintă un succes, furnizarea serviciului la o scară mai largă a amplificat diverse provocări. O evaluare aprofundată a rețelei, efectuată pe parcursul anului 2010, indică faptul că nu toate centrele SOLVIT beneficiază de aceleași resurse sau de aceeași poziționare favorabilă. Modul de tratare a cazurilor și nivelul serviciilor oferite variază de asemenea în cadrul rețelei. În plus, un număr extrem de redus de persoane și întreprinderi beneficiază de acces la SOLVIT.

               (7)

               Pe baza acestor constatări, se impune luarea de măsuri pentru consolidarea SOLVIT și pentru creșterea vizibilității acesteia atât în cadrul, cât și în afara rețelei web, după cum se subliniază în documentul de lucru al serviciilor Comisiei „Consolidarea soluționării eficiente a problemelor pe piața unică”, în Comunicarea privind o guvernanță mai bună pentru piața unică (2) și în Raportul privind cetățenia UE (3). Ca parte a acestui exercițiu, Recomandarea 2001/893/CE ar trebui înlocuită cu una nouă. Această nouă recomandare urmărește clarificarea serviciilor care trebuie furnizate de SOLVIT în baza celor mai bune practici. Aceasta stabilește obiective și standarde atât pentru statele membre, cât și pentru Comisie pentru a garanta că întreprinderile și persoanele fizice beneficiază de asistență eficace în situațiile în care dreptul Uniunii nu este respectat. De asemenea, obiectivul acesteia este de a garanta că centrele SOLVIT aplică aceleași reguli și oferă în mod consecvent același tip de servicii la nivelul întregii rețele.

               (8)

               Pentru a asigura o interpretare consecventă a mandatului la nivelul întregii rețele, prezenta recomandare definește tipurile de cazuri care ar trebui soluționate de SOLVIT. Recomandarea 2001/893/CE prevedea ca SOLVIT să soluționeze cazurile de „punere în aplicare necorespunzătoare” a „normelor privind piața unică”. Definirea domeniului de aplicare în acest mod a dus la incoerență. În primul rând, s-a susținut că termenul de „punere în aplicare necorespunzătoare” implică faptul că centrele SOLVIT nu pot soluționa cazurile în care normele naționale contravin dreptului Uniunii (așa-numitele „cazuri structurale”), iar în al doilea rând, s-a susținut că SOLVIT nu poate interveni decât în cazurile în care dreptul Uniunii vizează piața internă.

               (9)

               Cazurile SOLVIT sunt definite în prezent ca fiind toate problemele transfrontaliere cauzate de o posibilă încălcare de către o autoritate publică a dreptului Uniunii care reglementează piața internă, în cazul în care și în măsura în care astfel de probleme nu fac obiectul unor proceduri judiciare la nivel național sau la nivelul UE.

               (10)

               Termenul „încălcare” este utilizat pentru a preciza că centrele SOLVIT preiau drept cazuri SOLVIT toate situațiile în care autoritățile publice nu respectă dreptul Uniunii care reglementează piața internă, indiferent de cauza principală a problemei. O mare parte a cazurilor tratate de SOLVIT reflectă situații în care o autoritate publică pune în aplicare în mod incorect dreptul Uniunii care reglementează piața internă. Cu toate acestea, centrele SOLVIT au demonstrat de asemenea că pot oferi un sprijin eficient atunci când apar probleme structurale. Deși cazurile structurale reprezintă o mică parte din numărul total al cazurilor tratate de SOLVIT, soluționarea acestora de către SOLVIT este importantă pentru a se garanta că astfel de probleme nu trec neobservate. Astfel se oferă cea mai bună garanție că problemele structurale sunt soluționate eficient la nivelul corespunzător.

               (11)

               Prezenta recomandare confirmă faptul că SOLVIT se ocupă de cazurile care prezintă o problemă transfrontalieră în care este implicată o autoritate publică. Prin criteriul transfrontalier se garantează că un caz SOLVIT este gestionat de centrele SOLVIT în două state membre, ceea ce garantează transparența și calitatea rezultatelor. Criteriul privind autoritatea publică este legat de faptul că SOLVIT face parte din administrația națională și acționează exclusiv în mod neoficial.

               (12)

               Prezenta recomandare urmărește de asemenea să clarifice nivelul la care persoanele fizice și întreprinderile se pot aștepta să le fie furnizate serviciile de către SOLVIT. Recomandarea indică modul în care petenții trebuie informați și tipul de asistență minimă de care ar trebui să beneficieze aceștia. Recomandarea clarifică de asemenea diferitele etape procedurale și termenele-limită care trebuie respectate atunci când se soluționează un caz SOLVIT, împreună cu măsurile care urmează a fi luate atunci când un caz nu poate fi soluționat.

               (13)

               Mai mult, prezenta recomandare stabilește standarde minime pe care centrele SOLVIT trebuie să le respecte, în ceea ce privește organizarea, expertiza juridică și relațiile cu alte rețele. Se clarifică de asemenea rolul Comisiei în cadrul rețelei SOLVIT.

               (14)

               Recent, Comisia a reconfigurat baza de date online a SOLVIT ca modul autonom în cadrul sistemului de informare al pieței interne. Având în vedere această integrare la nivel tehnic, normele prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1024/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind cooperarea administrativă prin intermediul Sistemului de informare al pieței interne și de abrogare a Deciziei 2008/49/CE a Comisiei („Regulamentul IMI”) (4) privind prelucrarea datelor cu caracter personal și a informațiilor confidențiale sunt aplicabile de asemenea procedurilor SOLVIT. Prezenta recomandare specifică și anumite aspecte legate de prelucrarea datelor cu caracter personal în cadrul SOLVIT, în conformitate cu Regulamentul IMI.

               (15)

               Prezenta recomandare nu urmărește să specifice modul în care Comisia tratează reclamațiile pe care le primește în mod direct și nu aduce atingere, în niciun fel, rolului Comisiei de gardian al tratatelor. De asemenea, prezenta recomandare nu urmărește precizarea rolului sistemului UE Pilot și al coordonatorilor naționali ai sistemului UE Pilot. Aceste aspecte sunt abordate în orientările specifice, care sunt actualizate periodic,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   I.   OBIECTIVE ȘI DEFINIȚII

   A.   Obiectiv

   Prezenta recomandare stabilește principiile care guvernează funcționarea rețelei SOLVIT. SOLVIT își propune să adopte soluții rapide, eficace și neoficiale la problemele cu care se confruntă persoanele fizice și întreprinderile atunci când le sunt refuzate de către autoritățile publice drepturile europene ce le revin pe piața internă. Această rețea contribuie la o mai bună funcționare a pieței unice prin încurajarea și promovarea unui nivel mai ridicat de respectare a dreptului Uniunii. În vederea realizării acestui obiectiv, centrele naționale SOLVIT trebuie să acționeze împreună pe baza principiilor stabilite în prezenta recomandare.
   B.   Definiții

   În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:
   1.   „petent”: o persoană fizică sau juridică care se confruntă cu o problemă transfrontalieră pe care o prezintă rețelei SOLVIT în mod direct sau printr-un intermediar sau o organizație care prezintă o problemă concretă în numele unui membru al acesteia/membrilor acesteia;
   2.   „problemă transfrontalieră”: o problemă cu care se confruntă un petent dintr-un stat membru și care implică o posibilă încălcare a dreptului Uniunii care reglementează piața internă de către o autoritate publică din alt stat membru; aceasta include probleme cauzate petenților de către propriile administrații publice, în urma exercitării drepturilor legate de libera circulație sau atunci când încearcă să își exercite aceste drepturi;
   3.   „dreptul Uniunii care reglementează piața internă”: oricare legislație, reguli sau principii europene privind funcționarea pieței interne în sensul articolului 26 alineatul (2) din TFUE. Acesta include reguli care nu urmăresc reglementarea pieței interne ca atare, dar care au un impact asupra liberei circulații a bunurilor, serviciilor, persoanelor și capitalului între statele membre;
   4.   „autoritate publică”: orice parte a administrației publice a unui stat membru de la nivel național, regional sau local sau orice organism, indiferent de forma juridică a acestuia, care a fost numit responsabil(ă), în baza unei măsuri adoptate de către stat, pentru furnizarea unui serviciu public sub controlul statului și care deține competențe speciale în acest sens, pe lângă cele care rezultă din regulile care se aplică în mod normal în relațiile dintre persoane;
   5.   „proceduri judiciare”: proceduri oficiale de soluționare a unui litigiu în fața unui organism judiciar sau cvasi-judiciar. Aceste proceduri exclud recursurile administrative împotriva aceleiași autorități care a cauzat problema;
   6.   „problemă structurală”: o încălcare cauzată de o regulă națională care contravine dreptului Uniunii;
   7.   „centru de origine”: centrul SOLVIT din statul membru care menține cu petentul cele mai strânse legături bazate, de exemplu, pe naționalitate, ședere, stabilire sau locația în care petentul a obținut drepturile în cauză;
   8.   „centru responsabil”: centrul SOLVIT din statul membru în care a avut loc presupusa încălcare a dreptului Uniunii care reglementează piața internă;
   9.   „baza de date SOLVIT”: aplicația on-line creată în cadrul sistemului de informare al pieței interne (IMI) pentru a sprijini soluționarea cazurilor SOLVIT.
   II.   MANDATUL REȚELEI SOLVIT

   Rețeaua SOLVIT se ocupă de problemele transfrontaliere cauzate de o posibilă încălcare de către o autoritate publică a dreptului Uniunii care reglementează piața internă, în cazul în care și în măsura în care astfel de probleme nu fac obiectul unor proceduri judiciare atât la nivel național, cât și la nivel european. Această rețea contribuie la o mai bună funcționare a pieței unice prin încurajarea și promovarea unui nivel mai ridicat de respectare a dreptului Uniunii.
   III.   SERVICIILE OFERITE DE SOLVIT

   Statele membre trebuie să se asigure că petenții pot beneficia de următoarele servicii minime:

               1.

               Centrele SOLVIT trebuie să fie disponibile prin telefon sau e-mail și să ofere un răspuns prompt la comunicările adresate acestora.

               2.

               Petenții trebuie să primească, în termen de o săptămână, un prim răspuns la problema cu care se confruntă, inclusiv trebuie să li se specifice dacă SOLVIT poate prelua cazul acestora, în cazul în care se poate oferi o astfel de indicație pe baza informațiilor furnizate. Dacă este necesar, petenților li se poate solicita de asemenea să depună orice documente necesare pentru prelucrarea dosarului acestora. În termen de o lună de la această primă evaluare și cu condiția ca dosarul să fie complet, petenților trebuie să li se confirme dacă centrul responsabil le-a acceptat cazul, fiind astfel deschis ca și caz SOLVIT.

               3.

               Atunci când o problemă nu poate fi abordată ca și caz SOLVIT, petenților trebuie să li se ofere motive în acest sens și să fie informați cu privire la o altă posibilă cale de acțiune care ar putea facilita soluționarea problemei, inclusiv semnalarea sau transferul problemei, dacă este posibil, către o altă rețea relevantă de informații sau de soluționare a problemelor sau către autoritatea națională competentă.

               4.

               În termen de 10 săptămâni de la data deschiderii cazului, petentul trebuie să primească o soluție la problema cu care se confruntă, soluție care poate include o clarificare a dreptului Uniunii aplicabil. În circumstanțe excepționale și în special atunci când o soluție este disponibilă sau vizează o problemă structurală, cazul poate fi menținut deschis maximum 10 săptămâni după expirarea termenului, cu condiția de a informa petentul în acest sens.

               5.

               Candidații trebuie să fie informați cu privire la natura neoficială a SOLVIT și la procedurile și termenele aplicabile. Aceste informații trebuie să includă date cu privire la alte posibile căi de atac, un avertisment că gestionarea unui caz în SOLVIT nu amână termenele naționale pentru căile de atac, precum și faptul că soluțiile oferite de SOLVIT sunt informale și nu pot fi contestate. De asemenea, petenții trebuie să fie informați că SOLVIT este gratuită. Petenții trebuie să fie informați în mod regulat cu privire la stadiul cazului acestora.

               6.

               Întrucât procedurile SOLVIT au un caracter informal, petentul poate să demareze proceduri oficiale la nivel național, ceea ce va avea ca rezultat închiderea cazului în SOLVIT.

               7.

               Atunci când s-a găsit o soluție pozitivă, petentul trebuie să fie informat cu privire la măsurile pe care să le întreprindă pentru a beneficia de soluția propusă.

               8.

               De îndată ce se dovedește că un caz nu poate fi soluționat în cadrul rețelei SOLVIT, cazul trebuie închis, iar petentul trebuie să fie informat fără întârziere. În această situație, SOLVIT trebuie, de asemenea, să informeze petentul cu privire la alte căi de atac la nivel național sau la nivelul Uniunii. Atunci când consiliază petenții să înainteze Comisiei o plângere, centrele SOLVIT trebuie să îi încurajeze să consulte procedurile anterioare din cadrul SOLVIT (prin acordarea unui număr de referință și prin rezumarea acestor proceduri). Cazurile nesoluționate trebuie raportate Comisiei în mod sistematic prin intermediul bazei de date.

               9.

               După închiderea cazului, petenții trebuie invitați să ofere feedback cu privire la modul în care cazul a fost soluționat de SOLVIT.

         IV.   ORGANIZAREA CENTRELOR SOLVIT

               1.

               Fiecare stat membru trebuie să aibă un centru SOLVIT.

               2.

               Pentru a garanta că centrele SOLVIT pot îndeplini sarcinile stabilite în prezenta recomandare, statele membre trebuie să se asigure că centrele SOLVIT:

                           (a)

                           au personal suficient și bine format, care cunoaște, la nivel operațional, mai multe limbi oficiale ale Uniunii, pentru a asigura, atunci când este necesar, comunicarea rapidă și transparentă cu alte centre SOLVIT;

                           (b)

                           au cunoștințe adecvate în domeniul juridic sau experiență relevantă în aplicarea dreptului Uniunii, pentru a putea face evaluări juridice independente ale cazurilor;

                           (c)

                           sunt poziționate în segmentul din administrația națională care are competențe suficiente de coordonare pentru a putea asigura punerea corectă în aplicare a dreptului Uniunii în cadrul administrației proprii;

                           (d)

                           sunt în măsură să stabilească o rețea în cadrul administrației naționale pentru a avea acces la cunoștințe juridice specifice și la sprijinul necesar pentru a găsi soluții practice la cazuri.

         V.   PROCEDURA SOLVIT

   A.   Principiile care reglementează instrumentarea cazurilor SOLVIT

               1.

               Toate cazurile SOLVIT trebuie gestionate de două centre SOLVIT, centrul de origine și centrul responsabil.

               2.

               Centrele de origine și centrele responsabile trebuie să coopereze în mod deschis și transparent în scopul de a găsi soluții rapide și eficiente pentru petenți.

               3.

               Centrele de origine și centrele responsabile trebuie să convină asupra limbii pe care o utilizează pentru comunicarea între ele, ținând seama de scopul de a soluționa problemele prin contacte informale în modul cel mai rapid și mai eficient posibil și care să asigure transparența și raportarea.

               4.

               Toate problemele primite, evaluările efectuate de centrele SOLVIT implicate în cazul respectiv, măsurile luate și rezultatele propuse trebuie înregistrate în baza de date SOLVIT în mod clar și complet. Atunci când un caz ridică probleme structurale, trebuie marcat ca atare în baza de date pentru a permite Comisiei să monitorizeze în mod sistematic astfel de cazuri.

               5.

               Toate propunerile de soluții trebuie să fie întotdeauna în deplină conformitate cu dreptul Uniunii.

               6.

               Centrele SOLVIT trebuie să respecte normele detaliate de gestionare a cazurilor prevăzute în manualul SOLVIT de gestionare a cazurilor, care va fi analizat periodic de Comisie în colaborare cu centrele SOLVIT.

         B.   Centrul de origine

               1.

               Centrul de origine trebuie să înregistreze toate problemele juridice primite, indiferent dacă acestea pot fi încadrate sau nu pot fi încadrate în categoria cazurilor SOLVIT.

               2.

               De îndată ce centrul de origine a acceptat să preia o plângere ca un caz SOLVIT, acesta trebuie să întocmească un dosar complet și să efectueze o analiză completă a problemei juridice înainte de a fi înaintată centrului responsabil.

               3.

               Atunci când centrul de origine primește o propunere de soluție de la centrul responsabil, inclusiv o clarificare privind dreptul Uniunii aplicabil, acesta trebuie să verifice dacă soluția este în conformitate cu dreptul Uniunii.

               4.

               Centrul de origine trebuie să furnizeze solicitantului informații adecvate și la timp pe parcursul etapelor relevante ale procedurii.

         C.   Centrul responsabil

               1.

               Centrul responsabil trebuie să confirme acceptarea unui caz în termen de o săptămână de la transmiterea acestuia de către centrul de origine.

               2.

               Centrul responsabil trebuie să urmărească găsirea de soluții pentru petenți, inclusiv clarificarea dreptului Uniunii aplicabil, și trebuie să informeze periodic centrul de origine cu privire la progresele înregistrate în acest sens.

               3.

               În cazul în care problema prezentată de petent este o problemă structurală, centrul responsabil trebuie să evalueze cât mai curând posibil dacă problema poate fi rezolvată prin intermediul procedurii SOLVIT. În cazul în care consideră că acest lucru nu este posibil, acesta trebuie să închidă cazul ca nesoluționat și să informeze autoritățile naționale competente responsabile în vederea aplicării corecte a dreptului Uniunii în statul membru respectiv, astfel încât să se asigure că încălcarea dreptului Uniunii este efectiv eliminată. Comisia trebuie, de asemenea, informată prin intermediul bazei de date.

         VI.   ROLUL COMISIEI

               1.

               Comisia oferă asistență și sprijin pentru funcționarea SOLVIT prin:

                           (a)

                           organizarea de sesiuni de formare și evenimente periodice în cadrul rețelei în colaborare cu centrele naționale SOLVIT;

                           (b)

                           elaborarea și actualizarea manualului SOLVIT de tratare a cazurilor în colaborare cu centrele naționale SOLVIT;

                           (c)

                           asigurarea de asistență în tratarea cazurilor la cererea centrelor SOLVIT. În cazuri complexe, aceasta poate include acordarea de consultanță juridică neoficială. Serviciile Comisiei trebuie să răspundă la solicitările de consultanță juridică neoficială în termen de două săptămâni. Consultanța este oferită numai în mod neoficial și nu obligă în niciun fel Comisia;

                           (d)

                           gestionarea și întreținerea bazei de date SOLVIT și a unei interfețe publice, precum și furnizarea de formare profesională și materiale specifice pentru a facilita utilizarea lor de către centrele SOLVIT;

                           (e)

                           monitorizarea calității și performanței centrelor SOLVIT și a cazurilor pe care le tratează. Atunci când este vorba de o problemă structurală, Comisia va monitoriza îndeaproape cazul și, dacă este necesar, va acorda consiliere și asistență pentru a se asigura că problema structurală este rezolvată. Comisia va stabili dacă problemele structurale nerezolvate necesită o urmărire ulterioară;

                           (f)

                           asigurarea comunicării corespunzătoare între SOLVIT, CHAP (5) și sistemul UE Pilot (6) pentru a asigura o urmărire adecvată a cazurilor SOLVIT nesoluționate, pentru a monitoriza cazurile structurale și pentru a evita suprapunerea în tratarea plângerilor;

                           (g)

                           informarea centrelor SOLVIT, la cererea acestora, cu privire la acțiunile Comisiei de urmărire ulterioară a cazurilor nesoluționate, în cazul în care o plângere a fost depusă la Comisie.

               2.

               Dacă este cazul, Comisia poate înainta plângerile primite la SOLVIT în vederea găsirii unei soluții rapide și neoficiale, sub rezerva consimțământului petentului.

         VII.   CONTROLUL CALITĂȚII ȘI RAPORTAREA

               1.

               Centrele SOLVIT trebuie să efectueze verificări regulate privind calitatea cazurilor gestionate în calitate de centru de origine și de centru responsabil, astfel cum sunt detaliate în manualul de gestionare a cazurilor.

               2.

               Serviciile Comisiei vor efectua în mod regulat verificări privind calitatea globală a tuturor cazurilor și vor semnala eventualele probleme centrelor SOLVIT în cauză, care trebuie să ia măsurile corespunzătoare pentru a remedia deficiențele identificate.

               3.

               Comisia va prezenta rapoarte regulate privind calitatea și performanța rețelei SOLVIT. De asemenea, aceasta va prezenta raportări cu privire la tipul de probleme primite de SOLVIT și la cazurile gestionate în cadrul rețelei SOLVIT, în vederea definirii unor tendințe și a identificării problemelor rămase din cadrul pieței interne. În acest cadru de raportare, Comisia va prezenta raportări separate privind cazurile structurale.

         VIII.   VIZIBILITATEA REȚELEI

               1.

               Comisia va promova cunoașterea și utilizarea rețelei SOLVIT în rândul organizațiilor europene interesate și al instituțiilor Uniunii și va îmbunătăți accesibilitatea și prezența rețelei SOLVIT prin intermediul mijloacelor online.

               2.

               Statele membre trebuie să se asigure că sunt disponibile informații clare și accesul ușor la serviciile SOLVIT, în special pe toate site-urile internet relevante ale administrației publice.

               3.

               Statele membre trebuie, de asemenea, să efectueze activități de conștientizare cu privire la SOLVIT în rândul părților interesate. Comisia va oferi asistență pentru astfel de activități.

         IX.   COOPERAREA CU ALTE REȚELE ȘI PUNCTE DE CONTACT

               1.

               Pentru a se asigura că petenții primesc sprijin eficient, centrele SOLVIT trebuie să coopereze cu alte rețele europene și naționale de informare și de sprijin, cum ar fi Europa ta, Europe Direct, serviciul „Europa ta – consiliere”, Rețeaua întreprinderilor europene, centrele europene ale consumatorilor, EURES, rețeaua FIN-NET și Rețeaua Europeană a Ombudsmanilor. Centrele SOLVIT trebuie, de asemenea, să stabilească relații bune de lucru cu membrii naționali ai Comisiei administrative pentru coordonarea sistemelor de securitate socială, în vederea unei gestionări eficiente de cazuri privind securitatea socială.

               2.

               Centrele SOLVIT trebuie să fie în contact permanent și să colaboreze îndeaproape cu punctele de contact naționale ale sistemului UE Pilot, în scopul de a asigura un schimb adecvat de informații referitoare la cazurile și plângerile primite.

               3.

               Comisia va facilita această colaborare prin organizarea de evenimente comune în cadrul rețelei și prin stabilirea mijloacelor tehnice de conectare cu astfel de rețele și puncte de contact, astfel cum sunt indicate la punctul 1 (7).

         X.   PROTECȚIA DATELOR CU CARACTER PERSONAL ȘI CONFIDENȚIALITATEA

   Prelucrarea datelor cu caracter personal în sensul prezentei recomandări, inclusiv, în special, cerințele de transparență și drepturile persoanelor vizate, este reglementată de Regulamentul IMI. În conformitate cu regulamentul menționat, trebuie să se aplice următoarele recomandări:

               1.

               Petenții trebuie să fie în măsură să depună plângeri la SOLVIT prin intermediul unei interfețe publice conectată la Sistemul de informare al pieței interne, pus la dispoziția lor de către Comisie. Petenții nu au acces la baza de date SOLVIT.

               2.

               Centrele de origine și responsabile trebuie să aibă acces la baza de date SOLVIT și să fie în măsură să se ocupe de un caz în care sunt implicate prin intermediul acestei baze de date. Aceasta include accesul la datele cu caracter personal ale solicitantului.

               3.

               Alte centre SOLVIT care nu sunt implicate într-un anumit caz și Comisia trebuie să aibă drept de acces limitat la citirea informațiilor anonime privind cazul respectiv.

               4.

               Centrul de origine trebuie, în mod normal, să divulge centrului responsabil identitatea petentului pentru a facilita rezolvarea problemelor. Petentul trebuie să fie informat cu privire la aceasta de la începutul procesului și trebuie să i se ofere posibilitatea de a se opune, caz în care identitatea petentului nu trebuie să fie divulgată.

               5.

               Informațiile furnizate de către petent trebuie să fie utilizate de centrul responsabil și de autoritățile publice vizate de plângere numai în scopul încercării de a soluționa cazul. Funcționarii care gestionează cazul respectiv trebuie să prelucreze datele cu caracter personal numai în scopurile pentru care au fost transmise. De asemenea, ar trebui întreprinse măsuri corespunzătoare pentru a proteja informațiile sensibile din punct de vedere comercial care nu includ date cu caracter personal.

               6.

               Un caz poate fi transferat către o altă rețea sau organizație de soluționare de probleme numai cu acordul petentului.

               7.

               Personalul Comisiei trebuie să aibă acces la datele cu caracter personal ale petenților numai în cazul în care acest lucru este necesar:

                           (a)

                           pentru a evita gestionarea paralelă a aceleiași probleme înaintată Comisiei sau unei alte instituții a Uniunii prin intermediul unei alte proceduri;

                           (b)

                           pentru a oferi consultanță juridică neoficială în conformitate cu secțiunea VI;

                           (c)

                           pentru a decide asupra posibilei urmăriri ulterioare a cazurilor deja gestionate de SOLVIT;

                           (d)

                           pentru a soluționa aspectele tehnice care afectează baza de date SOLVIT.

               8.

               Datele cu caracter personal legate de cazurile SOLVIT trebuie blocate în Sistemul de informare al pieței interne timp de 18 luni de la închiderea unui caz SOLVIT. Descrierile anonime ale cazurilor SOLVIT trebuie să rămână în baza de date SOLVIT și pot fi utilizate în scopuri statistice, de raportare și de elaborare de politici.

         XI.   ALTE DISPOZIȚII

   Prezenta recomandare înlocuiește Recomandarea 2001/893/CE. Toate trimiterile la Recomandarea 2001/893/CE trebuie înțelese ca trimiteri la prezenta recomandare.
   XII.   DATA APLICĂRII ȘI DESTINATARI

   Prezenta recomandare se aplică de la 1 octombrie 2013.
   Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 17 septembrie 2013.

            Pentru Comisie

         Michel BARNIER

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 331, 15.12.2001, p. 79.

      (2)  COM(2012) 259 final.

      (3)  COM(2013) 269 final.

      (4)  JO L 316, 14.11.2012, p. 1.

      (5)  Gestionarea plângerilor/Accueil des plaignants – Sistemul Comisiei de înregistrare a plângerilor.

      (6)  COM(2007) 502 final.

      (7)  La momentul adoptării prezentei recomandări, mijloacele tehnice sunt stabilite cu serviciul „Europa ta – consiliere” și sunt în curs de elaborare cu Europe Direct.


title: Recomandarea comisiei din 11 iunie 2013 privind principii comune aplicabile acțiunilor colective în încetare și în despăgubire introduse în statele membre în cazul încălcării drepturilor conferite de legislația Uniunii

text:
               26.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 201/60

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 11 iunie 2013
   privind principii comune aplicabile acțiunilor colective în încetare și în despăgubire introduse în statele membre în cazul încălcării drepturilor conferite de legislația Uniunii
   (2013/396/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Uniunea și-a stabilit obiectivul de a menține și dezvolta un spațiu de libertate, securitate și justiție, între altele prin facilitarea accesului la justiție, precum și obiectivul de a asigura un nivel ridicat de protecție a consumatorilor.

               (2)

               Economia modernă creează uneori situații în care un număr mare de persoane pot fi prejudiciate de aceleași practici ilegale legate de încălcări ale drepturilor conferite de legislația Uniunii, săvârșite de către unul sau mai mulți comercianți sau alte persoane („prejudiciu colectiv”). În consecință, persoanele prejudiciate au dreptul să introducă acțiuni în justiție solicitând încetarea unor astfel de practici sau obținerea de despăgubiri.

               (3)

               Comisia a adoptat o carte verde privind acțiunile în despăgubire pentru cazurile de încălcare a normelor CE antitrust în 2005 (1) și o carte albă pe aceeași temă, în 2008, care au inclus sugestii de politică privind acțiunile colective întemeiate în mod specific pe încălcarea normelor antitrust (2). În 2008 Comisia a publicat o carte verde privind acțiunile colective ale consumatorilor (3). În 2011 Comisia a realizat o consultare publică „Către o abordare europeană coerentă în materie de acțiuni colective” (4).

               (4)

               La 2 februarie 2012 Parlamentul European a adoptat rezoluția referitoare la o abordare europeană coerentă în materie de acțiuni colective în despăgubire, în care a cerut ca orice propunere în materie de astfel de acțiuni colective să aibă forma unui cadru juridic orizontal, inclusiv a unui set comun de principii, care să asigure un acces uniform la justiție în Uniune prin intermediul acțiunilor colective și, în mod specific, dar nu exclusiv, să vizeze încălcarea drepturilor consumatorilor. De asemenea, Parlamentul a subliniat nevoia de a lua în considerare în mod corespunzător tradiția juridică și sistemul juridic din fiecare stat membru și de a îmbunătăți coordonarea celor mai bune practici între statele membre (5).

               (5)

               La 11 iunie 2013 Comisia a publicat comunicarea „Către un cadru orizontal la nivel european pentru acțiunile colective” (6), care, luând în considerare activitățile desfășurate până în prezent, contribuțiile părților interesate și opinia Parlamentului European, a prezentat poziția Comisiei asupra unor aspecte centrale privind acțiunile colective.

               (6)

               O sarcină principală a asigurării respectării drepturilor la nivel public constă în prevenirea și pedepsirea încălcărilor drepturilor conferite de legislația Uniunii. Posibilitatea ca persoanele private să introducă acțiuni în justiție întemeiate pe încălcarea drepturilor respective completează asigurarea respectării normelor la nivel public. În cazul în care în prezenta recomandare se face referire la încălcarea drepturilor conferite de dreptul Uniunii, aceasta acoperă toate situațiile în care o încălcare a normelor adoptate la nivelul Uniunii a generat sau este de natură să genereze un prejudiciu persoanelor fizice sau juridice.

               (7)

               Între domeniile în care asigurarea suplimentară a respectării la nivel privat a drepturilor conferite de legislația Uniunii sub forma acțiunilor colective este utilă se numără protecția consumatorilor, concurența, protecția mediului, protecția datelor cu caracter personal, legislația privind serviciile financiare și protecția investitorilor. Principiile prevăzute în prezenta recomandare ar trebui să fie aplicate orizontal și în mod egal acestor domenii, precum și oricăror alte domenii în care ar fi relevante acțiunile colective în încetare sau în despăgubire cu privire la încălcările drepturilor conferite de legislația Uniunii.

               (8)

               Acțiunile individuale în justiție, cum ar fi procedurile privind cererile cu valoare redusă pentru cauzele în materie de dreptul consumatorilor, sunt instrumentele utilizate în mod obișnuit pentru soluționarea litigiilor atât pentru prevenirea prejudiciului, cât și pentru solicitarea de despăgubiri.

               (9)

               Pe lângă măsurile reparatorii individuale, statele membre au adoptat diferite tipuri de mecanisme de acțiune colectivă. Astfel de măsuri sunt menite să prevină și să pună capăt practicilor ilegale, precum și să asigure posibilitatea obținerii de despăgubiri în caz de prejudiciu colectiv. Posibilitatea de a reuni cererile și de a le introduce în nume colectiv poate constitui un mijloc mai bun de acces la justiție, în special atunci când costul acțiunilor individuale în justiție ar împiedica persoanele fizice prejudiciate să se adreseze instanței.

               (10)

               Scopul prezentei recomandări este de a facilita accesul la justiție în cazul încălcărilor drepturilor conferite de dreptul Uniunii și, astfel, de a recomanda ca toate statele membre să dețină sisteme de acțiune colectivă la nivel național care să urmeze aceleași principii de bază pe întreg cuprinsul Uniunii, luând în considerare tradițiile juridice ale statelor membre și oferind protecție împotriva abuzului.

               (11)

               În sfera acțiunilor în încetare, Parlamentul European și Consiliul au adoptat deja Directiva 2009/22/CE privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor (7). Cu toate acestea, procedura cu privire la acțiunile în încetare introdusă de directivă nu conferă persoanelor care susțin că au suferit un prejudiciu ca urmare a unei practici ilicite dreptul de a obține despăgubiri.

               (12)

               Unele state membre au introdus, într-o măsură diferită, proceduri privind introducerea de acțiuni colective pentru obținerea de despăgubiri. Cu toate acestea, procedurile existente pentru introducerea de acțiuni colective variază semnificativ în rândul statelor membre.

               (13)

               Prezenta recomandare propune un set de principii referitoare la măsurile colective atât judiciare, cât și extrajudiciare care ar trebui să fie disponibile pe întreg cuprinsul Uniunii, respectând tradițiile juridice ale statelor membre. Aceste principii ar trebui să asigure menținerea drepturilor procedurale fundamentale ale părților și să prevină abuzul prin măsuri de protecție adecvate.

               (14)

               Prezenta recomandare se referă atât la acțiunile colective în despăgubire, cât și – în măsura în care este adecvat și pertinent în raport cu aceste principii – la acțiunile colective în încetare. Aceasta nu aduce atingere mecanismelor de acțiune în încetare existente la nivel sectorial, prevăzute de dreptul Uniunii.

               (15)

               Mecanismele de acțiune colectivă ar trebui să mențină măsurile de protecție procedurale și garanțiile pentru părțile în procesele civile. Pentru a evita dezvoltarea unei culturi litigioase abuzive în situațiile de prejudiciu colectiv, mecanismele de acțiune colectivă la nivel național ar trebui să conțină măsurile de protecție fundamentale identificate în prezenta recomandare. Ca regulă generală, ar trebui evitate elemente precum daunele punitive, procedurile precontencioase intruzive de asigurare a probelor („pre-trial discovery”) și stabilirea cuantumului despăgubirilor de către jurați („jury awards”), majoritatea străine tradițiilor juridice ale celor mai multe state membre.

               (16)

               Procedurile alternative de soluționare a litigiilor pot constitui un mijloc eficient de a obține reparații în cazul unui prejudiciu colectiv. Acestea ar trebui să fie disponibile întotdeauna în paralel cu acțiunea colectivă în justiție sau ca element voluntar al acesteia.

               (17)

               Capacitatea juridică pentru introducerea unei acțiunii colective în statele membre depinde de tipul mecanismelor de acțiune colectivă. În cazul anumitor tipuri de acțiuni colective, cum ar fi acțiunile de grup, în care acțiunea poate fi introdusă în comun de către persoanele care susțin că au suferit un prejudiciu, natura capacității juridice este mai directă decât în contextul acțiunilor de reprezentare, în cazul cărora chestiunea capacității juridice ar trebui clarificată în consecință.

               (18)

               În cazul unei acțiuni de reprezentare, capacitatea juridică pentru introducerea unei astfel de acțiuni ar trebui să fie limitată la entități certificate ad hoc, entități reprezentante desemnate care îndeplinesc anumite criterii prevăzute de lege, precum și la autoritățile publice. Ar trebui ca entității reprezentante să i se solicite să demonstreze capacitatea administrativă și financiară pentru a putea reprezenta interesele reclamanților în mod adecvat.

               (19)

               Disponibilitatea finanțării pentru desfășurarea acțiunii colective ar trebui reglementată astfel încât să nu poată conduce la un abuz de sistem sau la un conflict de interese.

               (20)

               Pentru a evita un abuz de sistem și în interesul unei bune administrări a justiției, nu ar trebui admisă nicio acțiune colectivă în justiție atât timp cât nu sunt îndeplinite condițiile de admisibilitate prevăzute de lege.

               (21)

               Instanțelor ar trebui să li se acorde un rol-cheie în protejarea drepturilor și intereselor părților implicate în acțiuni colective, precum și în instrumentarea eficace a acestui tip de acțiuni.

               (22)

               În materiile de drept în care o autoritate publică are competența să emită o decizie prin care constată o încălcare a legislației Uniunii, este important să se asigure coerența între decizia definitivă privind încălcarea și rezultatul acțiunilor colective. Mai mult, în cazul unor acțiuni colective introduse în urma unei decizii a unei autorități publice („acțiuni subsecvente”), se poate prezuma că interesul public și necesitatea de a evita abuzurile au fost deja luate în considerare de către autoritatea publică în ceea ce privește constatarea unei încălcări a legislației Uniunii.

               (23)

               În materie de dreptul mediului, prezenta recomandare ia în considerare dispozițiile articolului 9 alineatele (3), (4) și (5) din Convenția CEE-ONU privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului („Convenția de la Aarhus”), care încurajează accesul nerestrictiv la justiție în materie de mediu, enunță criteriile care trebuie respectate din punct de vedere procedural, inclusiv faptul că acestea să se desfășoare rapid și să nu coste foarte mult, și, respectiv, dispun cu privire la informarea publicului și luarea în considerare a mecanismelor de asistență.

               (24)

               Statele membre ar trebui să ia măsurile necesare pentru a pune în aplicare principiile enunțate în prezenta recomandare în termen de cel târziu doi ani de la publicare.

               (25)

               Statele membre ar trebui să prezinte Comisiei rapoarte cu privire la punerea în aplicare a prezentei recomandări. Pe baza acestor rapoarte, Comisia ar trebui să monitorizeze și să evalueze măsurile luate de statele membre.

               (26)

               În termen de patru ani de la publicarea prezentei recomandări, Comisia ar trebui să evalueze dacă sunt necesare acțiuni suplimentare, inclusiv măsuri legislative, pentru a asigura realizarea pe deplin a obiectivelor prezentei recomandări. În special, Comisia ar trebui să evalueze punerea în aplicare a prezentei recomandări și impactul acesteia asupra accesului la justiție, dreptului la despăgubiri, necesității de prevenire a introducerii abuzive de acțiuni în justiție și asupra funcționării pieței interne, economiei Uniunii Europene și încrederii în rândul consumatorilor,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   I.   SCOP ȘI SUBIECT

               1.

               Scopul prezentei recomandări este să faciliteze accesul la justiție, să pună capăt practicilor ilegale și să permită persoanelor prejudiciate să obțină despăgubiri în cazul unui prejudiciu colectiv cauzat de încălcări ale drepturilor conferite de legislația Uniunii, asigurând, în același timp, măsuri procedurale de protecție adecvate pentru evitarea introducerii abuzive de acțiuni în justiție.

               2.

               Toate statele membre ar trebui să dețină mecanisme de acțiune colectivă la nivel național atât pentru acțiuni în încetare, cât și pentru acțiuni în despăgubire, care să respecte principiile de bază prevăzute în prezenta recomandare. Statele membre ar trebui să se asigure că procedurile acțiunilor colective sunt obiective, echitabile, rapide și neprohibitive din perspectiva costurilor.

         II.   DEFINIȚII ȘI DOMENIU DE APLICARE

               3.

               În scopurile prezentei recomandări:

                           (a)

                           „acțiune colectivă” înseamnă: (i) un mecanism judiciar care asigură posibilitatea de a solicita încetarea unui comportament ilegal, în nume colectiv, de către două sau mai multe persoane fizice sau juridice sau de către o entitate abilitată să introducă o acțiune de reprezentare (acțiune colectivă în încetare); (ii) un mecanism judiciar care asigură posibilitatea de a solicita despăgubiri, în nume colectiv, de către două sau mai multe persoane fizice sau juridice care susțin că au suferit un prejudiciu colectiv sau de către o entitate abilitată să introducă o acțiune de reprezentare (acțiune colectivă în despăgubire);

                           (b)

                           „prejudiciu colectiv” înseamnă o situație în care două sau mai multe persoane fizice sau juridice susțin că au suferit efecte negative cauzatoare de prejudicii provocate de aceeași activitate ilegală a uneia sau mai multor persoane fizice sau juridice;

                           (c)

                           „acțiune în despăgubire” înseamnă o acțiune prin care se înaintează o cerere de despăgubiri în fața unei instanțe naționale;

                           (d)

                           „acțiune de reprezentare” înseamnă o acțiune care este introdusă de o entitate reprezentantă, o entitate certificată ad hoc sau o autoritare publică în numele și pentru două sau mai multe persoane fizice sau juridice care susțin că au fost expuse riscului de a suferi un prejudiciu colectiv sau au suferit un prejudiciu colectiv, persoanele respective nefiind părți în proceduri;

                           (e)

                           „acțiune colectivă subsecventă” înseamnă o acțiune colectivă care este introdusă după ce o autoritate publică a emis o decizie definitivă prin care s-a constatat o încălcare a legislației Uniunii.

                     Prezenta recomandare identifică principii comune care ar trebui să se aplice tuturor tipurilor de acțiuni colective, precum și principii specifice fie acțiunilor colective în încetare, fie acțiunilor colective în despăgubire.

         III.   PRINCIPII COMUNE PRIVIND ACȚIUNILE ÎN ÎNCETARE ȘI ACȚIUNILE ÎN DESPĂGUBIRE

      Capacitatea de introducere a unei acțiuni de reprezentare

               4.

               Statele membre ar trebui să desemneze entități reprezentante pentru introducerea de acțiuni de reprezentare pe baza unor condiții de eligibilitate clar definite. Condițiile ar trebui să includă cel puțin următoarele cerințe:

                           (a)

                           entitatea ar trebui să aibă caracter non-profit;

                           (b)

                           ar trebui să existe o relație directă între obiectivele principale ale entității și drepturile conferite de legislația Uniunii despre care se susține că au fost încălcate și în legătură cu care se introduce acțiunea; și

                           (c)

                           entitatea ar trebui să dețină capacitate suficientă în ceea ce privește resursele financiare, resursele umane și expertiza juridică pentru a reprezenta reclamanți multipli, acționând în interesul superior al acestora.

               5.

               Statele membre ar trebui să se asigure că entitatea desemnată își pierde statutul în cazul în care nu mai îndeplinește una sau mai multe dintre condiții.

               6.

               Statele membre ar trebui să se asigure că acțiunile de reprezentare pot fi introduse numai de entități care au fost desemnate oficial în prealabil astfel cum se recomandă la punctul 4 sau de entități care au fost certificate ad hoc de către autoritățile sau instanțele unui stat membru pentru o anumită acțiune de reprezentare.

               7.

               În mod alternativ sau suplimentar, statele membre ar trebui să abiliteze autorități publice pentru introducerea de acțiuni de reprezentare.

      Admisibilitate

               8.

               Statele membre ar trebui să prevadă că, în etapa cea mai timpurie posibil a desfășurării litigiului, se verifică faptul că acțiunile care nu întrunesc cerințele pentru acțiuni colective și acțiunile evident nefondate sunt respinse.

               9.

               În acest scop, instanțele ar trebui să efectueze examinări din oficiu.

      Informații privind acțiunile colective

               10.

               Statele membre ar trebui să asigure posibilitatea ca entitatea reprezentantă sau grupul de reclamanți să difuzeze informații despre o presupusă încălcare a drepturilor conferite de legislația Uniunii și intenția lor de a solicita încetarea acesteia, precum și despre existența unui prejudiciu colectiv și intenția lor de a solicita despăgubiri sub forma unei acțiuni colective. Aceleași posibilități ar trebui asigurate pentru entitatea reprezentantă, entitatea certificată ad hoc, autoritatea publică sau grupul de reclamanți în ceea ce privește informațiile referitoare la acțiunile în despăgubire pendinte.

               11.

               Metodele de difuzare a informațiilor ar trebui să ia în considerare circumstanțele particulare ale prejudiciului colectiv în cauză, libertatea expresiei, dreptul de acces la informații și dreptul la protecția reputației sau a valorii comerciale a pârâtului înainte ca răspunderea acestuia pentru presupusa încălcare să fie antrenată sau înainte ca presupusul prejudiciu să fie stabilit printr-o hotărâre definitivă a instanței.

               12.

               Metodele de difuzare a informațiilor nu aduc atingere normelor UE privind utilizarea abuzivă a informațiilor confidențiale și manipularea pieței.

      Rambursarea cheltuielilor de judecată ale părții căreia i s-a dat câștig de cauză

               13.

               Statele membre ar trebui să se asigure că partea căzută în pretenții într-o acțiune colectivă rambursează cheltuielile de judecată necesare suportate de partea căreia i sa dat câștig de cauză (principiul „cel care pierde plătește”), sub rezerva condițiilor prevăzute de legislația națională aplicabilă.

      Finanțare

               14.

               Părții reclamante ar trebui să i se solicite să declare instanței, la începutul procedurii, originea fondurilor pe care le va utiliza pentru susținerea acțiunii în justiție.

               15.

               Instanța ar trebui să aibă competența de a suspenda judecata dacă, în cazul utilizării de resurse financiare furnizate de un terț:

                           (a)

                           există un conflict de interese între terț și partea reclamantă sau oricare dintre membrii acesteia;

                           (b)

                           terțul nu deține resurse suficiente pentru a-și îndeplini angajamentele financiare față de partea reclamantă care inițiază procedura acțiunii colective;

                           (c)

                           partea reclamantă nu deține resurse suficiente pentru a suporta costurile părții adverse în situația în care nu are câștig de cauză în acțiunea colectivă.

               16.

               Statele membre ar trebui să se asigure că, în cazurile în care o acțiune colectivă este finanțată de către un terț, acestuia îi este interzis:

                           (a)

                           să încerce să influențeze deciziile procedurale ale părții reclamante, inclusiv cu privire la tranzacții;

                           (b)

                           să finanțeze o acțiune colectivă împotriva unui pârât care este concurent al furnizorului de fonduri sau împotriva unui pârât care se află într-o situație de dependență cu furnizorul de fonduri;

                           (c)

                           să perceapă dobândă excesivă pentru fondurile furnizate.

      Cauze transfrontaliere

               17.

               Statele membre ar trebui să se asigure că, atunci când un litigiu implică persoane fizice sau juridice din mai multe state membre, normele naționale privind admisibilitatea sau capacitatea grupului străin de reclamanți sau a entității reprezentante provenite din alte sisteme juridice naționale nu împiedică introducerea unei acțiuni colective unice în fața unui singur for.

               18.

               Orice entitate reprezentantă care a fost desemnată oficial în prealabil de către un stat membru ca având capacitate să introducă acțiuni de reprezentare ar trebui să aibă dreptul de a sesiza instanțele din statul membru competent să statueze în legătură cu prejudiciul colectiv.

         IV.   PRINCIPII SPECIFICE PRIVIND ACȚIUNEA COLECTIVĂ ÎN ÎNCETARE

      Celeritatea procedurii acțiunilor în încetare

               19.

               Instanțele și autoritățile publice competente ar trebui să soluționeze acțiunile în încetare prin care se solicită să se pună capăt sau să se interzică o încălcare a drepturilor conferite de legislația Uniunii cu celeritatea cuvenită, utilizând proceduri sumare atunci când este cazul, pentru a preveni orice efect negativ suplimentar cauzator de prejudicii provocat de încălcare.

      Asigurarea eficace a respectării ordinelor de încetare

               20.

               Statele membre ar trebui să stabilească sancțiuni eficace împotriva pârâtului căzut în pretenții în vederea asigurării respectării efective a ordinului de încetare, inclusiv plata unei sume fixe pentru fiecare zi de întârziere sau a oricărei alte sume prevăzute de legislația națională.

         V.   PRINCIPII SPECIFICE PRIVIND ACȚIUNEA COLECTIVĂ ÎN DESPĂGUBIRE

      Constituirea părții reclamante pe baza principiului consimțământului prealabil explicit

               21.

               Partea reclamantă ar trebui să se constituie pe baza consimțământului explicit al persoanelor fizice sau juridice care susțin că au suferit un prejudiciu (principiul „consimțământului prealabil explicit”). Orice excepție de la acest principiu, prevăzută prin lege sau prin ordin judecătoresc, ar trebui să fie justificată corespunzător pentru motive de bună administrare a justiției.

               22.

               Membrii grupului care constituie partea reclamantă ar trebui să fie liberi să părăsească grupul în orice moment înainte de pronunțarea hotărârii definitive sau de soluționarea valabilă a cauzei în alt mod, cu respectarea acelorași condiții care se aplică retragerii din acțiunile individuale, fără ca prin aceasta să piardă posibilitatea de a-și valorifica drepturile într-o altă formă, cu condiția ca aceasta să nu submineze buna administrare a justiției.

               23.

               Persoanele fizice sau juridice care susțin că au suferit un prejudiciu colectiv ar trebui să se poată alătura grupului care constituie partea reclamantă în orice moment înainte de pronunțarea hotărârii definitive sau de soluționarea valabilă a cauzei în alt mod, cu condiția ca aceasta să nu submineze buna administrare a justiției.

               24.

               Pârâtul ar trebui să fie informat cu privire la componența grupului care constituie partea reclamantă și la orice modificări ale acestuia.

      Soluționarea alternativă colectivă a litigiilor și tranzacțiile

               25.

               Statele membre ar trebui să se asigure că părțile în litigiu întemeiat pe existența unui prejudiciu colectiv sunt încurajate să ajungă la o înțelegere în ceea ce privește despăgubirea pe cale consensuală sau extrajudiciară, atât în faza precontencioasă, cât și în timpul procesului civil, luând în considerare, de asemenea, cerințele Directivei 2008/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială (8).

               26.

               Statele membre ar trebui să se asigure că, pe lângă mecanismele judiciare de acțiune colectivă, părțile au la dispoziție, înaintea și pe parcursul procesului, și mijloace corespunzătoare de soluționare alternativă colectivă a litigiilor. Utilizarea unor astfel de mijloace ar trebui să depindă de consimțământul părților în cauză.

               27.

               Din momentul în care părțile convin să încerce soluționarea litigiului printr-o procedură alternativă de soluționare a litigiului și până cel puțin când una sau mai multe părți se retrag explicit din respectiva procedură de soluționare alternativă a litigiului ar trebui să se suspende orice termen de prescripție aplicabil acțiunilor în justiție.

               28.

               Legalitatea rezultatului obligatoriu din punct de vedere juridic al unei tranzacții colective ar trebui să fie verificată de instanță, ținându-se seama de protecția adecvată a drepturilor și intereselor tuturor părților implicate.

      Reprezentare juridică și onorariile avocaților

               29.

               Statele membre ar trebui să se asigure că remunerația avocaților și metoda prin care este calculată aceasta nu creează un stimulent pentru desfășurarea de litigii care nu sunt necesare din punctul de vedere al intereselor niciuneia dintre părți.

               30.

               Statele membre ar trebui să nu permită onorarii corespunzătoare unei obligații de rezultat care riscă să creeze un astfel de stimulent. Statele membre care admit în mod excepțional astfel de onorarii ar trebui să prevadă reglementarea acestora în mod adecvat la nivel național în cadrul acțiunilor colective, luând în considerare în special dreptul la despăgubiri totale al membrilor grupului care constituie partea reclamantă.

      Interzicerea daunelor punitive

               31.

               Despăgubirile acordate unor persoane fizice sau juridice în cazul unui prejudiciu colectiv nu ar trebui să depășească despăgubirile care ar fi fost acordate în cazul în care drepturile ar fi fost valorificate prin intermediul acțiunilor individuale în justiție. În special, ar trebui interzise daunele punitive, care conduc la existența unei supracompensări în favoarea părții reclamante pentru prejudiciile suferite.

      Finanțarea acțiunilor colective în despăgubire

               32.

               Statele membre ar trebui să se asigure că, în plus față de principiile generale privind finanțarea, în cazul în care o acțiune colectivă în despăgubire este finanțată în mod privat de către un terț, se interzice calcularea remunerației acordate furnizorului de fonduri sau a dobânzii percepute de acesta în funcție de valoarea tranzacției încheiate sau a despăgubirilor acordate, cu excepția cazului în care această metodă de calcul este reglementată de o autoritate publică pentru a asigura respectarea intereselor părților.

      Acțiunile colective subsecvente

               33.

               Statele membre ar trebui să se asigure că în materiile de drept în care o autoritate publică are competență să emită o decizie prin care constată o încălcare a legislației Uniunii, acțiunile colective ar trebui să înceapă, ca regulă generală, numai după încheierea definitivă a oricărei proceduri inițiate de către autoritatea publică înainte de introducerea acțiunii private în justiție. În cazul în care procedurile autorității publice sunt inițiate după introducerea acțiunii colective, instanța ar trebui să evite să pronunțe o hotărâre contrară deciziei avute în vedere de autoritatea publică. În acest scop, instanța poate suspenda judecata în acțiunea colectivă până la încheierea procedurilor autorității publice.

               34.

               Statele membre ar trebui să se asigure că, în cazul acțiunilor colective subsecvente, persoanele care susțin că au suferit un prejudiciu nu sunt împiedicate să solicite despăgubiri din cauza expirării termenelor de prescripție înainte de încheierea definitivă a procedurilor autorității publice.

         VI.   INFORMAȚII GENERALE

      Registrul acțiunilor colective

               35.

               Statele membre ar trebui să instituie un registru național al acțiunilor colective.

               36.

               Registrul național ar trebui să fie disponibil în mod gratuit pentru orice persoană interesată, prin mijloace electronice și de alt tip. Site-urile internet care publică registrele ar trebui să ofere acces la informații cuprinzătoare și obiective privind mijloacele disponibile pentru obținerea de despăgubiri, inclusiv mijloacele extrajudiciare.

               37.

               Statele membre, asistate de către Comisie, ar trebui să depună eforturi pentru a asigura coerența informațiilor colectate în registre și interoperabilitatea acestora.

         VII.   MONITORIZARE ȘI RAPORTARE

               38.

               Statele membre ar trebui să pună în aplicare principiile enunțate în prezenta recomandare în sistemele naționale de acțiuni colective până cel târziu la 26 iulie 2015.

               39.

               Statele membre ar trebui să colecteze statistici anuale fiabile privind numărul de proceduri de acțiune colectivă judiciare și extrajudiciare, precum și informații despre părțile, obiectul și rezultatul acestora.

               40.

               Statele membre ar trebui să comunice anual Comisiei informațiile colectate în conformitate cu punctul 39. Prima comunicare ar trebui efectuată până cel târziu la 26 iulie 2016.

               41.

               Comisia ar trebui să evalueze punerea în aplicare a recomandării pe baza experienței practice dobândite până cel târziu la 26 iulie 2017. În acest context, Comisia ar trebui să evalueze, în special, impactul acesteia asupra accesului la justiție, a dreptului la despăgubiri, a necesității de a preveni introducerea abuzivă de acțiuni în justiție, a funcționării pieței unice, a IMM-urilor, a competitivității economiei Uniunii Europene și a încrederii în rândul consumatorilor. De asemenea, Comisia ar trebui să evalueze dacă este necesară propunerea de măsuri suplimentare pentru consolidarea și întărirea abordării orizontale reflectate în recomandare.

      Dispoziții finale

               42.

               Recomandarea este publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 11 iunie 2013.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  COM(2005) 672, 19.12.2005.

      (2)  COM(2008) 165, 2.4.2008.

      (3)  COM(2008) 794, 27.11.2008.

      (4)  COM(2010) 135 final, 31.3.2010.

      (5)  2011/2089(INI).

      (6)  COM(2013) 401 final.

      (7)  JO L 110, 1.5.2009, p. 30.

      (8)  JO L 136, 24.5.2008, p. 3.