title: 2014/124/UE: Recomandarea Comisiei din 7 martie 2014 referitoare la consolidarea principiului egalității de remunerare între bărbați și femei prin transparență  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               8.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 69/112

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 7 martie 2014
   referitoare la consolidarea principiului egalității de remunerare între bărbați și femei prin transparență
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2014/124/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Articolul 2 și articolul 3 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană consacră dreptul la egalitate între femei și bărbați ca fiind una dintre valorile și sarcinile esențiale ale Uniunii.

               (2)

               Articolele 8 și 10 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevăd că Uniunea urmărește să elimine inegalitățile și să promoveze egalitatea între bărbați și femei, precum și să combată discriminarea pe motive de sex în toate activitățile sale.

               (3)

               Articolul 157 alineatul (1) din TFUE obligă fiecare stat membru să asigure aplicarea principiului egalității de remunerare între lucrătorii de sex masculin și cei de sex feminin, pentru aceeași muncă sau pentru o muncă de aceeași valoare.

               (4)

               Articolul 23 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene prevede că egalitatea între femei și bărbați trebuie asigurată în toate domeniile, inclusiv în ceea ce privește încadrarea în muncă, munca și remunerarea.

               (5)

               Remunerarea egală pentru aceeași muncă și pentru o muncă de aceeași valoare este una dintre cele cinci priorități stabilite în Carta femeilor, care reafirmă angajamentul Comisiei de a mobiliza în mod energic toate instrumentele, atât legislative, cât și nelegislative, pentru a reduce diferențele de remunerare dintre femei și bărbați. Strategia pentru egalitatea între femei și bărbați 2010-2015 se bazează pe prioritățile din Carta femeilor. Strategia prevede că Comisia va explora posibile căi de îmbunătățire a transparenței salariale.

               (6)

               Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) prevede că, pentru aceeași muncă sau pentru o muncă având aceeași valoare, discriminarea directă și indirectă pe criteriul sexului este eliminată din ansamblul elementelor și al condițiilor de remunerare. În special, atunci când se utilizează un sistem de clasificare a funcțiilor pentru stabilirea remunerațiilor, acest sistem ar trebui să se întemeieze pe aceleași criterii atât în cazul lucrătorilor de sex masculin, cât și al celor de sex feminin și să fie stabilit astfel încât să excludă discriminarea pe criteriul sexului.

               (7)

               Femeile din cadrul Uniunii câștigă încă în medie cu 16,2 % mai puțin decât bărbații pentru fiecare oră lucrată (Eurostat 2011), în ciuda progreselor semnificative înregistrate în ceea ce privește realizările educaționale și experiența profesională. Acest lucru indică o discrepanță persistentă în ceea ce privește remunerarea între femei și bărbați care până în prezent nu a fost redusă decât într-un ritm foarte lent.

               (8)

               Concluzia Comunicării COM(2007) 424 final a Comisiei (2) a fost că femeile continuă să fie afectate de discriminare sub forma diferenței de remunerare dintre femei și bărbați și de inegalități pe piața muncii care le împiedică să își valorifice întregul potențial. Discriminarea salarială directă vizibilă pentru exact aceeași muncă se mai întâlnește destul de rar. Cu toate acestea, cadrul juridic existent a fost mai puțin eficient în a asigura punerea în aplicare a principiului egalității de remunerare pentru o muncă de aceeași valoare. O astfel de discriminare este mai puțin probabil să facă obiectul unei proceduri judiciare nu numai pentru că victimele potențiale nu sunt, probabil, conștiente de acest lucru, ci și pentru că este mai dificil pentru victimele discriminării în materie de remunerare să asigure aplicarea efectivă a principiului egalității de remunerare. Victimele trebuie să stabilească faptele care dau naștere unei prezumții de discriminare pentru a transfera sarcina probei asupra angajatorului. Structurile salariale obscure și lipsa de informații disponibile cu privire la nivelurile de remunerare a angajaților care prestează aceeași muncă sau o muncă de aceeași valoare sunt factori importanți care contribuie la aceste dificultăți.

               (9)

               Comunicarea COM(2010) 543 final a Comisiei (3) a enumerat printre prioritățile sale în domeniul reglementării inteligente îmbunătățirea în continuare a transpunerii, a punerii în aplicare și a asigurării respectării legislației Uniunii.

               (10)

               La 18 noiembrie 2008 (4) și la 24 mai 2012 (5), Parlamentul European a adoptat rezoluții privind egalitatea de remunerare între bărbați și femei, conținând recomandări privind modul de îmbunătățire a punerii în aplicare a principiului egalității de remunerare. Aceste recomandări includ introducerea unor măsuri de asigurare a transparenței salariale și a unor sisteme de evaluare și de clasificare a funcțiilor neutre din punctul de vedere al genului.

               (11)

               În concluziile sale din 6 decembrie 2010 privind consolidarea angajamentului și întărirea acțiunilor de reducere a diferențelor de remunerare dintre femei și bărbați și privind revizuirea modului de punere în aplicare a Platformei de acțiune de la Beijing (6), Consiliul a invitat statele membre să instituie măsuri care să abordeze cauzele diferențelor de remunerare dintre femei și bărbați, în special cele care promovează transparența salarială și evaluarea și clasificarea funcțiilor neutre din punct de vedere al genului.

               (12)

               Comunicarea COM(2013) 83 final a Comisiei (7) invită statele membre să depună eforturi pentru a elimina diferența de remunerare dintre femei și bărbați, să înlăture alte bariere în calea participării femeilor pe piața forței de muncă și să încurajeze angajatorii să pună capăt discriminării la locul de muncă, ca parte a eforturilor de a urma o strategie de incluziune activă.

               (13)

               Raportul Comisiei către Parlamentul European și Consiliu, COM(2013) 861 final (8), precizează faptul că punerea în aplicare a principiului egalității de remunerare este împiedicată de lipsa de transparență a sistemelor de remunerare, de lipsa certitudinii juridice cu privire la conceptul muncii de valoare egală, precum și de obstacolele procedurale. Printre aceste obstacole se numără faptul că angajații nu dispun de informațiile necesare pentru a introduce cu succes o acțiune privind egalitatea de remunerare și, în special, de informații despre nivelurile de remunerare a categoriilor de angajați care prestează aceeași muncă sau o muncă de valoare egală.

               (14)

               Acțiunile la nivelul Uniunii menite să faciliteze punerea în aplicare a principiului egalității de remunerare ar ajuta autoritățile naționale și părțile interesate relevante să își intensifice eforturile în direcția combaterii diferenței de remunerare dintre femei și bărbați și a discriminării salariale prin îmbunătățirea punerii în aplicare a cerințelor legale actuale. Respectând pe deplin principiul subsidiarității, aceste acțiuni sunt necesare pentru a consolida aplicarea efectivă a principiului egalității de remunerare în statele membre.

               (15)

               Prezenta recomandare ar trebui să se concentreze asupra transparenței categoriilor salariale, care este esențială pentru aplicarea efectivă a principiului egalității de remunerare. O transparență sporită poate dezvălui o inegalitate de tratament între femei și bărbați și discriminare în structurile de remunerare ale unei întreprinderi sau organizații. Aceasta permite angajaților, angajatorilor și partenerilor sociali să ia măsurile necesare pentru a se asigura punerea în aplicare a principiului egalității de remunerare. Prezenta recomandare ar trebui să prezinte o serie de măsuri menite să sprijine statele membre să adopte o abordare personalizată pentru îmbunătățirea transparenței salariale. Statele membre ar trebui încurajate să pună în aplicare măsurile cele mai adecvate pentru condițiile lor specifice și să pună în aplicare cel puțin una dintre principalele măsuri menite să crească transparența prevăzute în prezenta recomandare (dreptul de a solicita informații privind remunerarea, raportarea la nivelul întreprinderii, audituri salariale, negocieri colective privind egalitatea de remunerare).

               (16)

               Posibilitatea ca angajații să solicite informații privind nivelurile de remunerare, inclusiv privind componentele complementare sau variabile, cum ar fi plățile în natură și primele, pentru alte categorii de angajați care prestează aceeași muncă sau o muncă de aceeași valoare, defalcate pe sexe, ar face ca politica salarială a unei întreprinderi sau a unei organizații să devină mai transparentă. De asemenea, ar spori șansele de reușită ale unei acțiuni în fața instanțelor naționale inițiată în mod individual în cazurile de discriminare și ar avea, în consecință, un efect disuasiv.

               (17)

               Prezentarea periodică de către angajatori a unor rapoarte privind salariile, pe categorii de angajați sau de funcții, defalcate pe sexe, ar îmbunătăți, de asemenea, transparența salarială și ar constitui o bază solidă pentru discuțiile privind măsurile de punere în aplicare a principiului egalității de remunerare. O astfel de divulgare colectivă a salariilor nu ar trebui impusă întreprinderilor și organizațiilor cu mai puțin de 50 de angajați care îndeplinesc criteriile legate de forța de muncă pentru întreprinderile mici prevăzute în Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei (9), deoarece ar putea reprezenta o sarcină disproporționată asupra acestora.

               (18)

               Auditurile salariale ar trebui să faciliteze analiza aspectelor salariale în ceea ce privește egalitatea de gen și formularea unor concluzii referitoare la aplicarea principiului egalității de remunerare. Auditurile salariale ar putea constitui baza unor discuții între angajatori și reprezentanții lucrătorilor în scopul eliminării discriminării salariale pe criterii de gen. Măsurile legate de auditurile salariale nu ar trebui impuse întreprinderilor și organizațiilor cu mai puțin de 250 de angajați care îndeplinesc criteriile legate de forța de muncă pentru întreprinderile mijlocii prevăzute în Recomandarea 2003/361/CE, deoarece ar putea reprezenta o sarcină disproporționată asupra acestora.

               (19)

               Încurajarea sau obligarea partenerilor sociali să discute și să acorde o atenție deosebită aspectelor legate de egalitatea de remunerare în cadrul negocierilor colective este un alt mod de a spori transparența salarială și de a aborda diferența de remunerare dintre femei și bărbați.

               (20)

               Realizarea unor statistici salariale defalcate pe sexe și transmiterea către Eurostat a unor statistici exacte și complete sunt măsuri esențiale pentru analizarea și monitorizarea evoluției diferenței de remunerare dintre femei și bărbați la nivel european. Regulamentul (CE) nr. 530/1999 al Consiliului (10) impune statelor membre să elaboreze statistici structurale cvadrienale ale câștigurilor salariale care facilitează calcularea diferenței de remunerare dintre femei și bărbați. Pentru 2006 și 2010, diferența de remunerare dintre femei și bărbați a fost calculată utilizând datele colectate prin ancheta asupra structurii câștigurilor salariale. Pentru perioada 2007-2009, datele privind diferența de remunerare dintre femei și bărbați au fost transmise pe bază de voluntariat, deseori cu întârziere și sub formă de proiect, sub rezerva unei revizuiri ulterioare. Existența unor statistici anuale de înaltă calitate ar putea crește transparența și ar putea spori gradul de sensibilizare în legătură cu problema inegalității de gen în ceea ce privește remunerarea. Disponibilitatea și comparabilitatea unor asemenea date este esențială pentru a analiza evoluțiile de pe întreg teritoriul Uniunii.

               (21)

               Lipsa unei definiții pentru munca de aceeași valoare, inclusiv a unei indicații clare a criteriilor de evaluare pentru compararea diferitelor locuri de muncă, reprezintă un obstacol important pentru victimele discriminării în materie de remunerare care au introdus acțiuni în instanță. Pentru a evalua dacă angajații prestează o muncă de aceeași valoare, trebuie luați în considerare mai mulți factori, printre care natura muncii, formarea profesională și condițiile de muncă. Includerea în legislațiile naționale a unei astfel de definiții și a unor criterii de evaluare și de clasificare a funcțiilor ar ajuta victimele discriminării în materie de remunerare să introducă acțiuni în fața instanțelor naționale.

               (22)

               Sistemele de evaluare și de clasificare a funcțiilor neutre din punct de vedere al genului sunt eficace în crearea unui sistem salarial transparent. Acestea identifică discriminarea indirectă în materie de remunerare legată de subevaluarea locurilor de muncă ocupate, în general, de către femei, deoarece evaluează și compară funcțiile al căror conținut este diferit, dar a căror valoare este egală și, astfel, sprijină principiul muncii de aceeași valoare. Statele membre, partenerii sociali și angajatorii sunt încurajați să promoveze elaborarea și utilizarea unor sisteme de evaluare și de clasificare a funcțiilor neutre din punct de vedere al genului, inspirându-se din anexa 1 la Documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește Raportul privind aplicarea Directivei 2006/54/CE (11).

               (23)

               Implicarea organismelor de promovare a egalității este esențială pentru aplicarea efectivă a principiului egalității de remunerare. Competențele și mandatele organismelor naționale de promovare a egalității de gen ar trebui, prin urmare, să fie adecvate pentru a acoperi orice discriminare în materie de remunerare între femei și bărbați, inclusiv eventuale obligații de transparență. Obstacolele procedurale și cele legate de costuri cu care se confruntă victimele discriminării în materie de remunerare ar trebui înlăturate prin împuternicirea organismelor de promovare a egalității să reprezinte persoane fizice. Acest lucru ar reduce riscul de apariție a litigiilor pentru angajați și ar putea reprezenta o soluție pentru deficitul actual semnificativ de cazuri privind egalitatea de remunerare care sunt aduse în fața justiției.

               (24)

               Activitățile de sensibilizare furnizează părților interesate informații cu privire la existența și importanța principiului egalității de remunerare. Statele membre ar trebui încurajate să sporească gradul de sensibilizare în rândul întreprinderilor și al organizațiilor, al partenerilor sociali și al publicului larg în scopul de a promova efectiv principiul egalității de remunerare, de a utiliza metode de evaluare și de clasificare a funcțiilor care să nu fie afectate de inegalități de gen și de a combate diferențele de remunerare dintre femei și bărbați la nivel mai general. De asemenea, sunt necesare acțiuni la nivelul întreprinderilor și al organizațiilor,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   I.   OBIECT

               1.

               Prezenta recomandare oferă orientări statelor membre pentru a le sprijini să pună în aplicare mai bine și mai eficient principiul egalității de remunerare în scopul de a combate discriminarea salarială și de a contribui la combaterea diferențelor de remunerare dintre femei și bărbați.

         II.   TRANSPARENȚA SALARIALĂ

               2.

               Statele membre ar trebui să încurajeze angajatorii publici și privați și partenerii sociali să adopte politici în materie de transparență privind modul de compunere și structura salariilor. Acestea ar trebui să pună în aplicare măsuri specifice de promovare a transparenței salariale. În special, aceste măsuri ar trebui să includă una sau mai multe dintre acțiunile menționate la punctele 3-6 într-o abordare adaptată situației interne specifice.

      Dreptul angajaților de a obține informații privind nivelurile de remunerare

               3.

               Statele membre ar trebui să pună în aplicare măsuri corespunzătoare și proporționale pentru a garanta faptul că angajații pot solicita informații privind nivelurile de remunerare, defalcate pe sexe, pentru categoriile de angajați care prestează aceeași muncă sau o muncă de aceeași valoare. Aceste informații ar trebui să includă componentele complementare sau variabile în afara salariului fix de bază, cum ar fi plățile în natură și primele.

      Prezentarea de rapoarte privind remunerarea

               4.

               Statele membre ar trebui să instituie măsuri care să asigure că angajatorii din întreprinderi și organizații cu cel puțin 50 de angajați informează în mod regulat angajații, reprezentanții lucrătorilor și partenerii sociali cu privire la remunerația medie pe categorie de angajați sau de funcții, defalcată pe sexe.

      Audituri salariale

               5.

               Statele membre ar trebui să ia măsurile corespunzătoare pentru a se asigura că în întreprinderile și organizațiile cu cel puțin 250 de angajați sunt realizate audituri salariale. Aceste audituri ar trebui să includă o analiză a proporției femeilor și a bărbaților din fiecare categorie de angajați sau de funcții, o analiză a sistemului de evaluare și de clasificare a funcțiilor care este utilizat și informații detaliate cu privire la remunerare și la diferențele salariale pe criterii de gen. Aceste audituri ar trebui să fie puse la dispoziția reprezentanților lucrătorilor și a partenerilor sociali, la cererea acestora.

      Negocierea colectivă

               6.

               Fără a aduce atingere autonomiei partenerilor sociali și în conformitate cu legislația și practicile naționale, statele membre ar trebui să se asigure că problema egalității de remunerare, inclusiv auditurile salariale, se discută la nivelul adecvat al negocierilor colective.

      Date statistice și administrative

               7.

               Statele membre ar trebui să îmbunătățească și mai mult disponibilitatea datelor actualizate privind diferența de remunerare dintre femei și bărbați, furnizând Eurostat, în fiecare an și în timp util, date statistice. Aceste statistici ar trebui defalcate pe sexe, sector economic (12), timp de lucru (normă întreagă/fracțiune de normă), controlul economic (proprietate publică/privată) și vârstă și ar trebui calculate anual.

               8.

               De asemenea, statele membre ar trebui să furnizeze Comisiei date privind numărul și tipurile de cazuri de discriminare în materie de remunerare în momentul notificării acesteia în conformitate cu punctul 18.

      Protecția datelor

               9.

               În măsura în care informațiile transmise în conformitate cu măsurile adoptate în temeiul punctelor 3-8 presupun divulgarea de date cu caracter personal, acestea ar trebui furnizate conform legislației naționale privind protecția datelor, în special conform actelor legislative de punere în aplicare a Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (13).

      Conceptul de muncă de aceeași valoare

               10.

               În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, statele membre ar trebui să clarifice conceptul de „muncă de aceeași valoare” în legislația lor națională. Valoarea muncii ar trebui evaluată și comparată pe baza unor criterii obiective, cum ar fi cerințele educaționale, profesionale și în materie de formare, competențele, efortul și răspunderea, munca prestată și natura sarcinilor în cauză.

      Sistemele de evaluare și clasificare a funcțiilor

               11.

               Statele membre ar trebui să promoveze elaborarea și utilizarea unor sisteme de evaluare și de clasificare a funcțiilor neutre din punct de vedere al genului, inclusiv în calitatea lor de angajatori din sectorul public, pentru a preveni sau a identifica și a aborda o eventuală discriminare în materie de remunerare bazată pe grile de salarizare influențate de aspecte legate de gen. Statele membre ar trebui să încurajeze angajatorii și partenerii sociali să introducă sisteme de evaluare și de clasificare a funcțiilor neutre din punct de vedere al genului.

               12.

               În ceea ce privește sistemele de evaluare și de clasificare a funcțiilor neutre din punct de vedere al genului, statele membre sunt încurajate să se inspire din anexa 1 la Documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește Raportul privind aplicarea Directivei 2006/54/CE.

         III.   DISPOZIȚII ORIZONTALE

      Organisme de promovare a egalității

               13.

               Statele membre ar trebui să se asigure că mandatele și competențele organismelor naționale de promovare a egalității includ aspecte legate de discriminarea sub forma diferenței de remunerare dintre femei și bărbați, inclusiv obligații de transparență. După caz, statele membre ar trebui să acorde organismelor de promovare a egalității drept de acces la informațiile și auditurile menționate la punctele 4 și 5 din prezenta recomandare.

               14.

               Statele membre ar trebui să reducă obstacolele procedurale care împiedică sesizarea instanțelor privind cazurile legate de egalitatea de remunerare, permițând organismelor de promovare a egalității să reprezinte persoane fizice în cauze de discriminare în materie de remunerare.

               15.

               Statele membre ar trebui să asigure o cooperare și o coordonare mai strânse între organismele naționale de promovare a egalității și organismele naționale care au o funcție de inspecție pe piața forței de muncă.

      Monitorizare și asigurarea respectării

               16.

               Statele membre ar trebui să asigure o monitorizare coerentă a punerii în aplicare a principiului egalității de remunerare și ar trebui să asigure respectarea tuturor măsurilor de remediere disponibile pentru discriminarea în materie de remunerare.

      Activități de sensibilizare

               17.

               Statele membre ar trebui să crească gradul de sensibilizare în rândul întreprinderilor și organizațiilor publice și private, al partenerilor sociali și al publicului larg pentru a promova egalitatea de remunerare, principiul muncii de aceeași valoare și transparența salarială pentru a aborda cauzele diferenței de remunerare dintre femei și bărbați și pentru a elabora instrumente care să contribuie la analiza și evaluarea inegalităților salariale.

         IV.   ACȚIUNI ULTERIOARE

               18.

               Statele membre ar trebui să ia măsurile necesare pentru a asigura aplicarea prezentei recomandări și sunt invitate să notifice Comisiei măsurile respective până la 31 decembrie 2015, pentru a permite Comisiei să monitorizeze îndeaproape situația, să elaboreze un raport cu privire la progresele înregistrate în punerea în aplicare a prezentei recomandări și, pe această bază, să evalueze necesitatea adoptării de noi măsuri.

         V.   DISPOZIȚII FINALE

               19.

               Prezenta recomandare se adresează tuturor statelor membre. Aceasta se adresează, de asemenea, partenerilor sociali, în special din statele membre în care, în conformitate cu legislația și practicile naționale, partenerii sociali au o responsabilitate specifică de punere în aplicare a principiului egalității de remunerare prin încheierea de acorduri colective.

      Adoptată la Bruxelles, 7 martie 2014.

            Pentru Comisie

         Viviane REDING

            Vicepreședinte

      (1)  Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (JO L 204, 26.7.2006, p. 23).

      (2)  Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor din 18 iulie 2007 intitulată „Combaterea diferenței de remunerare între femei și bărbați”.

      (3)  Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor din 8 octombrie 2010 intitulată „Reglementarea inteligentă în Uniunea Europeană”.

      (4)  JO C 16 E, 22.1.2010, p. 21.

      (5)  P7_TA(2012)0225.

      (6)  JO C 345, 18.12.2010, p. 1.

      (7)  Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor din 20 februarie 2013 intitulată „Către investiții sociale pentru promovarea creșterii și coeziunii – inclusiv implementarea Fondului social european pentru perioada 2014-2020” (pagina 11).

      (8)  Raportul Comisiei către Parlamentul European și Consiliu privind aplicarea Directivei 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă.

      (9)  Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (JO L 124, 20.5.2003, p. 36).

      (10)  Regulamentul (CE) nr. 530/1999 al Consiliului din 9 martie 1999 privind statisticile structurale ale câștigurilor salariale și ale costului forței de muncă (JO L 63, 12.3.1999, p. 6).

      (11)  Documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește Raportul Comisiei către Parlamentul European și Consiliu privind aplicarea Directivei 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă, SWD(2013) 512 final.

      (12)  Cel puțin NACE Rev. 2, secțiunile B-S, cu excepția secțiunii O.

      (13)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, 23.11.1995, p. 31).


title: Recomandarea Autorității AELS de Supraveghere din 2 decembrie 2009 privind notificările, termenele-limită și consultările prevăzute la articolul 7 din actul legislativ la care se face referire la punctul 5cl din anexa XI la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice), astfel cum a fost adaptată de Protocolul 1 la acord

text:
               13.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 302/12

         RECOMANDAREA AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE
   din 2 decembrie 2009
   privind notificările, termenele-limită și consultările prevăzute la articolul 7 din actul legislativ la care se face referire la punctul 5cl din anexa XI la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice), astfel cum a fost adaptată de Protocolul 1 la acord
   2011/C 302/05
   AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE (1),
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul privind Spațiul Economic European (2),
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, în special articolul 5 alineatul (2) litera (b),
   AVÂND ÎN VEDERE actul legislativ menționat la punctul 5cl din anexa XI la Acordul privind SEE, Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (3) (Directivă-cadru), astfel cum a fost adaptată de Protocolul 1 la acord, în special de articolul 19 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu cadrul de reglementare pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice, autoritățile naționale de reglementare au obligația de a contribui la dezvoltarea pieței interne, cooperând atât între ele, cât și cu Comisia, într-un mod transparent, pentru a asigura dezvoltarea unor practici de reglementare coerente și aplicarea consecventă a directivelor care alcătuiesc cadrul de reglementare.

               (2)

               Pentru a garanta faptul că deciziile luate la nivel național nu au un efect negativ asupra pieței unice ori a obiectivelor vizate de cadrul de reglementare, autoritățile naționale de reglementare trebuie să notifice Autoritatea și celelalte autorități naționale de reglementare cu privire la proiectele de măsuri prevăzute la articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru).

               (3)

               Ca cerință suplimentară, autoritățile naționale de reglementare trebuie să obțină acceptul Autorității pentru obligațiile care intră sub incidența articolului 8 alineatul (3) paragraful al doilea din actul legislativ menționat la punctul 5cj din anexa XI la Acordul privind SEE, Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (4) (Directiva privind accesul), astfel cum a fost adaptată de Protocolul 1 la acord, care constituie o procedură distinctă.

               (4)

               Autoritatea va acorda autorităților naționale de reglementare, la solicitarea acestora, posibilitatea de a discuta proiectele de măsuri, anterior notificării lor oficiale în conformitate cu articolul 7 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru) și articolul 8 alineatul (3) din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul). În cazul în care, în conformitate cu articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), Autoritatea a indicat autorității naționale de reglementare că, în opinia sa, proiectul de măsură ar crea un obstacol în calea funcționării Acordului privind SEE sau în cazul în care Autoritatea are îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea acestei măsuri cu legislația SEE, ar trebui să i se acorde din timp autorității naționale de reglementare în cauză posibilitatea de a-și exprima opinia în legătură cu problemele semnalate de Autoritate.

               (5)

               Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru) prevede anumite termene obligatorii pentru examinarea notificărilor, în conformitate cu articolul 7.

               (6)

               Pentru a asigura eficacitatea mecanismului de cooperare și de consultare prevăzut la articolul 7 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru) și pentru a garanta securitatea juridică, Recomandarea Autorității AELS de Supraveghere din 14 iulie 2004 privind notificările, termenele-limită și consultările prevăzute la articolul 7 din Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice a stabilit norme clare referitoare la principalele aspecte procedurale ale notificărilor efectuate în conformitate cu articolul 7 (5). Recomandarea din 14 iulie 2004 ar trebui înlocuită cu prezenta recomandare, în vederea continuării procesului de simplificare și de îmbunătățire a procesului de notificare și în vederea asigurării punerii în aplicare armonizate a cadrului de reglementare pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice în Spațiul Economic European.

               (7)

               Pentru a oferi autorităților naționale de reglementare orientări suplimentare referitoare la conținutul proiectelor de măsuri și pentru a consolida securitatea juridică a exhaustivității notificărilor, ar trebui furnizate anumite informații minime privind elementele pe care ar trebui să le conțină un proiect de măsură pentru ca acesta să poată fi evaluat în mod corespunzător.

               (8)

               Trebuie avută în vedere necesitatea ca, pe de o parte, să se garanteze o evaluare eficace și, pe de altă parte, să se simplifice demersurile administrative, în măsura posibilului. În acest sens, mecanismul de notificare nu ar trebui să implice nicio sarcină administrativă inutilă pentru autoritățile naționale de reglementare. De asemenea, ar fi util să se clarifice normele procedurale, în contextul articolului 8 alineatul (3) paragraful al doilea din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul).

               (9)

               Pentru a contribui la simplificarea examinării unui proiect de măsură notificat și pentru a grăbi acest proces, autoritățile naționale de reglementare ar trebui să utilizeze formate-standard de notificare.

               (10)

               De comun acord, statele AELS, care sunt părți contractante la Acordul privind SEE, au convenit ca limba engleză să fie utilizată drept limbă de lucru pentru toate comunicările dintre statele AELS și Autoritate. Acest lucru nu aduce atingere dreptului entităților private și al întreprinderilor de a prezenta documente în oricare dintre limbile SEE, astfel cum se prevede în Acordul privind SEE.

               (11)

               În vederea îmbunătățirii eficienței mecanismului de notificare, a consolidării securității juridice pentru autoritățile naționale de reglementare și pentru actorii de pe piață, precum și a garantării punerii în aplicare în timp util a măsurilor de reglementare, este de dorit ca o notificare trimisă de o autoritate națională de reglementare privind o analiză de piață să includă, de asemenea, soluțiile propuse de autoritatea națională de reglementare pentru eliminarea eșecurilor de piață identificate. În cazul în care proiectul de măsură vizează o piață considerată ca fiind concurențială și dacă există deja soluții cu privire la această piață, notificarea ar trebui să includă, de asemenea, propuneri de retragere a obligațiilor respective.

               (12)

               În general, pentru anumite categorii de proiecte de măsuri, ar trebui utilizat un formular sintetic de notificare, în vederea reducerii sarcinii administrative pentru autoritățile naționale de reglementare și pentru Autoritate. Cu toate acestea, se menține posibilitatea notificării acestor categorii de proiecte de măsuri prin procedura-standard de notificare.

               (13)

               În cazul în care o autoritate națională de reglementare intenționează să retragă obligațiile de reglementare în legătură cu piețe care nu sunt menționate în Recomandarea Autorității din 5 noiembrie 2008 privind piețele relevante de produse și servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante
                   (6), notificarea unui asemenea proiect de măsură în conformitate cu articolul 7 din Directiva 2000/21/CE (Directiva-cadru) ar trebui să se efectueze pe baza formularului sintetic de notificare.

               (14)

               În cazul în care o autoritate națională de reglementare analizează o piață considerată, în urma unei analize anterioare, ca fiind efectiv concurențială, și în cazul în care această autoritate constată din nou că piața respectivă este efectiv concurențială, notificarea ar trebui efectuată pe baza formularului sintetic de notificare.

               (15)

               Autoritățile naționale de reglementare modifică în mod frecvent detaliile tehnice ale soluțiilor impuse, pentru a ține seama de variațiile indicatorilor economici (cum ar fi echipamentele, forța de muncă, inflația, costul capitalului, chiriile pentru bunurile imobiliare etc.) sau pentru a actualiza previziuni ori ipoteze. Modificările sau actualizarea detaliilor care nu schimbă natura sau domeniul general de aplicare a soluțiilor (cum ar fi extinderea obligațiilor de raportare, detaliile privind riscurile care trebuie acoperite de o asigurare, valoarea penalităților sau termenele de livrare) ar trebui notificate pe baza unui formular sintetic de notificare. Numai modificările substanțiale privind natura sau domeniul de aplicare a soluțiilor care au un impact semnificativ asupra pieței (cum ar fi nivelul tarifelor, modificările aduse metodologiilor de calcul al costurilor sau tarifelor, determinarea pantelor de ajustare) ar trebui notificate prin procedura-standard de notificare.

               (16)

               În ceea ce privește anumite piețe (în special, piețele de terminare a apelurilor de voce), există posibilitatea ca autoritățile naționale de reglementare să ajungă la o concluzie identică celei dintr-o analiză anterioară și să dorească impunerea de soluții altor operatori (de exemplu, celor nou-intrați pe piață) având o clientelă sau o cifră de afaceri globală comparabilă cu a operatorilor vizați de analiza anterioară, care nu diferă în mod substanțial de proiectele de măsuri deja notificate. Pentru aceste proiecte de măsuri ar trebui utilizat formularul sintetic de notificare.

               (17)

               În principiu, un proiect de măsură notificat pe baza formularului sintetic de notificare nu va face obiectul unor observații din partea Autorității ori a autorităților naționale de reglementare, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru).

               (18)

               În vederea creșterii transparenței în cazul unui proiect de măsură notificat și pentru facilitarea schimbului de informații cu privire la astfel de măsuri dintre autoritățile naționale de reglementare, atât formularul-standard, cât și formularul sintetic de notificare ar trebui să conțină o descriere sintetică a principalelor elemente ale proiectului de măsură notificat.

               (19)

               Grupul entităților europene de reglementare în domeniul rețelelor și serviciilor de comunicații electronice, instituit prin Decizia 2002/627/CE a Comisiei (7) a recunoscut necesitatea acestor măsuri.

               (20)

               Pentru îndeplinirea obiectivelor prevăzute la articolul 8 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), în special a necesității de a se asigura practici de reglementare coerente și aplicarea consecventă a directivei respective, conformarea deplină cu mecanismul de notificare prevăzut la articolul 7 este esențială.

               (21)

               Pentru a permite aplicarea consecventă a cadrului de reglementare în cadrul SEE și pentru a valorifica pe deplin avantajele cooperării dintre autoritățile naționale de reglementare, este esențial să se asigure fluxul de informații dintre AELS și pilonii CE ai SEE. O adaptare specifică a articolului 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), prevăzută în acest sens în Decizia nr. 11/2004 a Comitetului mixt al SEE prevede că „Schimbul de informații dintre autoritățile naționale de reglementare ale statelor membre AELS, pe de o parte, și autoritățile naționale de reglementare ale statelor membre CE, pe de altă parte, trebuie să includă Autoritatea AELS de Supraveghere și Comisia”.

               (22)

               Comitetul AELS pentru comunicații și-a dat avizul în conformitate cu articolul 22 alineatul (2) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru),

         RECOMANDĂ:

               1.

               Termenii definiți în Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru) și în directivele specifice sunt utilizați cu același sens în prezenta recomandare. În plus:

                           (a)

                           „Recomandarea privind piețele relevante” înseamnă Recomandarea Autorității AELS de Supraveghere din 5 noiembrie 2008 privind piețele relevante de produse și servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante
                               (8), precum și orice recomandare ulterioară privind piețele relevante;

                           (b)

                           „notificare” înseamnă notificarea adresată Autorității de către o autoritate națională de reglementare cu privire la un proiect de măsură în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru) sau o solicitare întemeiată pe articolul 8 alineatul (3) paragraful al doilea din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul), însoțită de formularul-standard de notificare sau de formularul sintetic de notificare, în conformitate cu prezenta recomandare (anexa I și anexa II).

               2.

               Notificările trebuie efectuate exclusiv prin intermediul unui sistem de notificare electronică operat de Autoritate.
               Documentele transmise prin sistemul de notificare electronică sunt considerate a fi fost primite de către destinatar în ziua în care acestea au fost transmise.
               Notificările vor fi înregistrate în ordinea în care au fost primite.

               3.

               Notificările devin efective la data înregistrării lor de către Autoritate (data înregistrării). Data înregistrării va fi data la care Autoritatea a primit o notificare completă.
               Toate autoritățile naționale de reglementare vor fi informate, prin intermediul site-ului internet al Autorității și prin comunicare electronică, în legătură cu data înregistrării notificării, cu obiectul notificării și cu toate documentele justificative primite.

               4.

               Proiectul de măsură națională, împreună cu motivul pe care se întemeiază această măsură, precum și formularul-standard de notificare (anexa I) și formularul sintetic de notificare (anexa II) se redactează în limba engleză.

               5.

               Proiectele de măsuri notificate de către o autoritate națională de reglementare ar trebui însoțite de documentația necesară Autorității pentru a-și îndeplini atribuțiile. În cazul acelor proiecte de măsuri care intră sub incidența punctului 6 de mai jos și care sunt notificate pe baza formularului sintetic de notificare, Autoritatea nu are nevoie, în principiu, de nicio documentație suplimentară pentru a-și îndeplini atribuțiile.
               Proiectele de măsuri trebuie fundamentate corespunzător.

               6.

               Următoarele proiecte de măsuri ar trebui puse la dispoziția Autorități pe baza formularului sintetic de notificare din anexa II:

                           (a)

                           proiectele de măsuri care vizează piețe care au fost scoase din Recomandarea privind piețele relevante sau care nu au fost incluse în aceasta, fie pentru că piața a fost considerată concurențială de către autoritatea națională de reglementare, fie pentru că autoritatea națională de reglementare consideră că cele trei criterii cumulative menționate la punctul 2 din Recomandarea privind piețele relevante, de identificare a piețelor care fac obiectul unei reglementări ex ante, nu mai sunt îndeplinite;

                           (b)

                           proiectele de măsuri care vizează piețe care, deși au fost incluse în Recomandarea în vigoare privind piețele relevante, au fost considerate concurențiale într-o analiză anterioară a pieței și rămân concurențiale;

                           (c)

                           proiectele de măsuri prin care se modifică detaliile tehnice ale soluțiilor impuse anterior și care nu au un efect semnificativ asupra pieței (de exemplu, actualizări anuale ale costurilor și estimări ale modelelor contabile, termene de raportare, termene de livrare); și

                           (d)

                           proiectele de măsuri care vizează o piață relevantă care a fost deja analizată și notificată în legătură cu alte întreprinderi, în cazul în care autoritățile naționale de reglementare impun altor întreprinderi soluții similare, fără a aduce modificări substanțiale principiilor aplicate în notificarea anterioară.

               7.

               Autoritatea, în strânsă cooperare cu autoritățile naționale de reglementare, va monitoriza consecințele practice ale procedurii de notificare sintetică, în vederea efectuării unor ajustări suplimentare, dacă este cazul, ori pentru adăugarea altor categorii de proiecte de măsuri care ar trebui notificate pe baza formularului sintetic de notificare.

               8.

               Proiectele de măsuri care nu intră sub incidența punctului 6 de mai sus ar trebui puse la dispoziția Autorității pe baza formularului-standard de notificare care figurează în anexa I. Proiectele de măsuri notificate ar trebui să includă, după caz, următoarele elemente:

                           (a)

                           piața relevantă de produse sau servicii și, în special, o descriere a produselor și serviciilor care urmează să fie incluse în piața relevantă și eliminate de pe piața relevantă pe baza substituibilității din perspectiva cererii și a ofertei;

                           (b)

                           piața geografică relevantă, inclusiv o analiză motivată a condițiilor concurențiale, pe baza substituibilității din perspectiva cererii și a ofertei;

                           (c)

                           principalele întreprinderi active pe piața relevantă;

                           (d)

                           rezultatele analizei pieței relevante, în special constatările privind prezența sau absența concurenței efective, precum și motivele pentru care există această situație. În acest sens, proiectele de măsuri ar trebui să conțină o analiză a cotelor de piață ale diferitelor întreprinderi, precum și trimiterea la alte criterii relevante, după caz, cum ar fi barierele la intrarea pe piață, economiile de scară și economiile de gamă, integrarea verticală, controlul greu de duplicat asupra infrastructurii, superioritatea tehnologică sau avantajele tehnologice, absența puterii cumpărătorilor de contracarare sau insuficiența acesteia, accesul ușor sau privilegiat la piețele de capital/resursele financiare, dimensiunea globală a întreprinderii, diversificarea produselor/serviciilor, rețeaua foarte dezvoltată de distribuție și vânzări, absența concurenței potențiale și obstacolele în calea extinderii;

                           (e)

                           după caz, întreprinderile care vor fi desemnate ca având, în mod individual sau colectiv, putere semnificativă pe piață în sensul articolului 14 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), precum și motivele, elementele doveditoare și orice altă informație relevantă concretă prezentată în sprijinul unei astfel de desemnări;

                           (f)

                           rezultatele consultării publice realizate anterior de autoritatea națională de reglementare;

                           (g)

                           avizul emis de autoritatea națională de concurență, dacă este cazul;

                           (h)

                           elementele care dovedesc faptul că, la data la care a fost notificată Autoritatea, se adoptaseră măsurile corespunzătoare pentru notificarea autorităților naționale de reglementare din toate statele membre AELS în legătură cu proiectele de măsuri, în cazul în care sistemul electronic operat de Autoritate nu asigură o astfel de notificare;

                           (i)

                           în cazul notificării proiectelor de măsuri care intră sub incidența articolelor 5 sau 8 din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul) sau a articolului 16 din actul legislativ menționat la punctul 5cm din anexa XI la Acordul privind SEE, Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind serviciile universale și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (9) (Directiva privind serviciul universal), astfel cum a fost adaptată de Protocolul 1, obligațiile specifice de reglementare propuse pentru a remedia absența unei concurențe efective pe piața relevantă în cauză sau, atunci când se constată că o piață relevantă este efectiv concurențială și că au fost deja impuse astfel de obligații cu privire la piața în cauză, proiectele de măsuri propuse pentru retragerea acestor obligații.

               9.

               În cazul în care, în scopul efectuării analizei de piață, un proiect de măsură definește o piață relevantă care diferă de piețele incluse în Recomandarea privind piețele relevante, autoritățile naționale de reglementare ar trebui să furnizeze o justificare suficientă a criteriilor utilizate pentru o astfel de definire a pieței.

               10.

               Notificările efectuate în conformitate cu articolul 8 alineatul (3) paragraful al doilea din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul) ar trebui să conțină, de asemenea, o justificare corespunzătoare privind motivul pentru care au fost impuse operatorilor cu putere semnificativă pe piață alte obligații decât cele enumerate la articolele 9-13 din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul).

               11.

               Notificările care intră sub incidența articolului 8 alineatul (5) din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul) ar trebui să conțină, de asemenea, o justificare corespunzătoare a necesității ca proiectele de măsuri prevăzute să fie conforme cu angajamentele internaționale.

               12.

               Notificările efectuate prin intermediul procedurii-standard de notificare care include informațiile aplicabile în sensul punctului 8 de mai sus vor fi considerate ca fiind complete. În cazul în care informațiile și documentele conținute în notificare sunt incomplete din perspectiva oricărui aspect esențial, Autoritatea va informa autoritatea națională de reglementare în cauză în termen de cinci zile lucrătoare și va preciza în ce măsură consideră că notificarea este incompletă. Notificarea nu va fi înregistrată până când autoritatea națională de reglementare în cauză nu va furniza informațiile solicitate. În astfel de cazuri, în sensul articolului 7 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), notificarea devine efectivă la data la care Comisia primește informațiile complete.

               13.

               Fără a aduce atingere punctului 8 de mai sus, ulterior înregistrării notificării, Autoritatea, hotărând în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), poate solicita informații sau clarificări suplimentare din partea autorității naționale de reglementare în cauză. Autoritățile naționale de reglementare vor depune toate eforturile pentru a furniza informațiile solicitate în termen de trei zile lucrătoare, în cazul în care acestea sunt imediat disponibile.

               14.

               Autoritatea verifică dacă proiectul de măsură pus la dispoziție pe baza unui formular sintetic de notificare se încadrează în una dintre din categoriile enumerate la punctul 6 de mai sus. În cazul în care Autoritatea consideră că nu este cazul, aceasta va informa autoritatea națională de reglementare în termen de cinci zile lucrătoare și va solicita autorității naționale de notificare să prezinte proiectul de măsură prin intermediul procedurii-standard de notificare.

               15.

               În cazul în care Autoritatea formulează observații în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), aceasta va informa autoritatea națională de reglementare prin poștă electronică și va publica observațiile respective pe site-ul internet.

               16.

               În cazul în care autoritatea națională de reglementare formulează observații în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), aceasta comunică observațiile respective atât Autorității, cât și celorlalte autorități naționale de reglementare, prin poștă electronică.

               17.

               În cazul în care, în conformitate cu articolul 7 alineatul (4) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), Autoritatea consideră că un proiect de măsură ar reprezenta un obstacol pentru funcționarea Acordului privind SEE sau dacă are îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea acestuia cu legislația SEE și, în special, cu obiectivele prevăzute la articolul 8 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru); sau dacă ulterior își retrage obiecțiile sau adoptă o decizie prin care solicită retragerea proiectului de măsură de către autoritatea națională de reglementare, Autoritatea va notifica autoritatea națională de reglementare în cauză prin poștă electronică și va publica un anunț pe site-ul internet.

               18.

               În ceea ce privește notificările efectuate în conformitate cu articolul 8 alineatul (3) paragraful al doilea din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul), Autoritatea, hotărând în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul), va adopta, în mod normal, o decizie prin care autorizează autoritatea națională de reglementare sau îi interzice acesteia să adopte proiectul de măsură propus într-o perioadă mai mică de trei luni. Autoritatea poate hotărî să prelungească această perioadă cu încă două luni, din cauza dificultăților apărute.

               19.

               O autoritate națională de reglementare poate decide, în orice moment, să retragă proiectul de măsură notificat, caz în care măsura notificată este radiată din registru. Autoritatea va publica un anunț în acest sens pe site-ul internet.

               20.

               În cazul în care o autoritate națională de reglementare adoptă proiectul de măsură după ce a primit observații din partea Autorității sau a altei autorități naționale de reglementare, formulate în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru), aceasta informează Autoritatea și celelalte autorități naționale de reglementare cu privire la modul în care a ținut seama în cea mai mare măsură posibilă de observațiile făcute.

               21.

               La solicitarea unei autorități naționale de reglementare, Autoritatea va dezbate în mod neoficial un proiect de măsură, înainte de notificare.

               22.

               Orice perioadă de timp menționată în Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru) sau în prezenta recomandare va fi calculată astfel:

                           (a)

                           în cazul în care perioada exprimată în zile, săptămâni sau luni se calculează de la data la care se produce un eveniment, ziua în care are loc evenimentul respectiv nu este luată în considerare ca încadrându-se în perioada în cauză;

                           (b)

                           o perioadă exprimată în săptămâni sau luni se încheie odată cu expirarea zilei din ultima săptămână sau lună care cade în aceeași zi a săptămânii sau la aceeași dată ca ziua în care a avut loc evenimentul de la care se calculează perioada. În cazul în care, într-o perioadă exprimată în luni, ziua în care ar trebui să expire perioada nu există în ultima lună, perioada se încheie la expirarea ultimei zile din acea lună;

                           (c)

                           perioadele includ zilele de sărbătoare, de sâmbătă și duminică, în afara cazului în care aceste zile sunt excluse în mod expres sau atunci când perioadele sunt exprimate în zile lucrătoare. Zilele de sărbătoare înseamnă toate zilele desemnate ca atare de către statul membru AELS în cauză sau de către Autoritate;

                           (d)

                           zile lucrătoare înseamnă toate zilele în afară de sărbătorile legale, de zilele de sâmbătă și duminică.

                     În cazul în care o perioadă expiră într-o zi de sâmbătă, duminică sau într-o zi de sărbătoare legală, aceasta se prelungește până la încheierea următoarei zile lucrătoare.
               Autoritatea publică anual, în Suplimentul SEE la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, o listă cu zilele de sărbătoare stabilite de către statele membre AELS și de către Autoritate. Statele membre AELS transmit Autorității, la cerere, o listă cu zilele de sărbătoare.

               23.

               Autoritatea, împreună cu autoritățile naționale de reglementare, va evalua necesitatea reexaminării acestei recomandări, după caz, ulterior datei stabilite în revizuirea cadrului de reglementare, astfel cum este încorporat în legislația SEE, pentru transpunerea în legislația națională de către statele membre AELS.

               24.

               Prezenta recomandare se adresează statelor membre AELS.

      Adoptată la Bruxelles, 2 decembrie 2009.

            Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

         Per SANDERUD

            Președinte

         Kurt JÄGER

            Membru al Colegiului

      (1)  Denumită în continuare „Autoritatea”.

      (2)  Denumit în continuare „Acordul privind SEE”.

      (3)  JO L 108, 24.4.2002, p. 33. Directivă modificată prin Regulamentul (CE) nr. 717/2007, JO L 171, 29.6.2007, p. 32.

      (4)  JO L 108, 24.4.2002, p. 7.

      (5)  Adoptată prin Decizia nr. 193/04/COL, JO L 113, 27.4.2006, p. 10.

      (6)  Recomandarea Autorității AELS de Supraveghere din 5 noiembrie 2008 privind piețele relevante de produse și servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante, în conformitate cu actul legislativ menționat la punctul 5cl din anexa XI la Acordul privind SEE (Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice), adaptat prin Protocolul 1 la acord. În continuare este denumită Recomandare privind piețele relevante. Recomandarea a fost adoptată prin Decizia nr. 688/08/COL din 5 noiembrie 2008 de adoptare a unei recomandări privind piețele relevante de produse și servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante, publicată în JO C 156, 9.7.2009, p. 18 și în Suplimentul SEE nr. 36, 9.7.2009, p. 1.

      (7)  JO L 200, 30.7.2002, p. 38, modificată.

      (8)  A se vedea mai sus nota 5.

      (9)  JO L 108, 24.4.2002, p. 51.

      ANEXA I

         Formular-standard privind notificarea proiectelor de măsuri în conformitate cu articolul 7 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru)

      (Formular-standard de notificare)

         INTRODUCERE

      În formularul-standard de notificare sunt specificate informațiile sintetice care trebuie furnizate Autorității de către autoritățile naționale de reglementare în momentul notificării proiectelor de măsuri, în cadrul procedurii-standard de notificare, în conformitate cu articolul 7 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru).
      Autoritatea intenționează să discute cu autoritățile naționale de reglementare aspecte referitoare la punerea în aplicare a articolului 7, în special în timpul reuniunilor de prenotificare. În consecință, autoritățile naționale de reglementare sunt încurajate să consulte Autoritatea cu privire la orice aspect legat de formularul-standard de notificare și, în special, cu privire la tipul de informații pe care trebuie să le prezinte sau, invers, referitor la posibilitatea de derogare de la obligația de furnizare a anumitor informații privind analiza de piață efectuată în conformitate cu articolele 15 și 16 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru).

         CORECTITUDINEA ȘI EXHAUSTIVITATEA INFORMAȚIILOR

      Toate informațiile comunicate de autoritățile naționale de reglementare trebuie să fie corecte, exhaustive și prezentate sintetic în formularul-standard de notificare prezentat mai jos. Formularul-standard de notificare nu are rolul de a înlocui proiectul de măsură notificat, dar acesta trebuie să permită Autorității și autorităților naționale de reglementare din alte state membre să verifice dacă măsura notificată conține într-adevăr, prin trimiteri la informațiile care figurează în formularul-standard de notificare, toate informațiile necesare Autorității pentru a-și îndeplini atribuțiile în conformitate cu articolul 7 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru) în perioada de timp prevăzută.
      Informațiile necesare trebuie prezentate în secțiunile și paragrafele din formularul-standard de notificare, cu trimiteri la textul proiectului de măsură unde se regăsesc aceste informații.

         LIMBA

      Formularul-standard de notificare trebuie completat în limba engleză.

         Secțiunea 1

         Definirea pieței

      Vă rugăm să menționați, acolo unde este cazul:

                  1.1.

                  Piața de produse/servicii relevantă. Este menționată această piață în Recomandarea privind piețele relevante?

                  1.2.

                  Piața geografică relevantă.

                  1.3.

                  O prezentare succintă a avizului emis de autoritatea națională de concurență, dacă există un astfel de caz.

                  1.4.

                  O prezentare succintă a rezultatelor la zi ale consultării publice privind definiția propusă pentru piață (de exemplu, numărul observațiilor primite, profilul respondenților care au fost de acord cu definiția propusă pentru piață și al celor care nu au fost de acord cu o astfel de definiție).

                  1.5.

                  În cazul în care piața relevantă diferă de cele enumerate în Recomandarea privind piețele relevante, un rezumat al principalelor motive prin care se justifică definiția propusă pentru piață, prin trimitere la secțiunea 2 din orientările din 14 iulie 2004 ale Autorității privind analizele de piață și evaluarea puterii semnificative pe piață, conform cadrului de reglementare comunitar privind rețelele și serviciile de comunicații electronice (1), precum și cele trei criterii principale menționate la considerentele 6-14 din Recomandarea privind piețele relevante și în secțiunea 2.2 din nota explicativă care însoțește Recomandarea Comisiei privind piețele relevante (2).

         Secțiunea 2

         Desemnarea întreprinderilor cu putere semnificativă pe piață

      Vă rugăm să menționați, dacă este cazul:

                  2.1.

                  Denumirea întreprinderilor desemnate ca având, individual sau colectiv, o putere semnificativă pe piață.
                  După caz, denumirea întreprinderilor considerate ca nemaiavând putere semnificativă pe piață.

                  2.2.

                  Criteriile utilizate pentru a desemna sau a nu desemna o întreprindere ca având putere semnificativă pe piață, individual sau colectiv.

                  2.3.

                  Denumirea principalelor întreprinderi (concurente) active pe piața relevantă.

                  2.4.

                  Cotele de piață ale întreprinderilor menționate anterior, precum și baza de calcul a cotei de piață (de exemplu, cifra de afaceri, numărul de abonați).

            Vă rugăm să prezentați succint:

                  2.5.

                  Avizul autorității naționale de concurență, dacă există un astfel de aviz.

                  2.6.

                  Rezultatele la zi ale consultării publice privind întreprinderea (întreprinderile) care a fost (au fost) propusă (propuse) să fie desemnată (desemnate) ca având o putere semnificativă pe piață (de exemplu, numărul total al observațiilor primite, numărul celor care sunt sau nu de acord).

         Secțiunea 3

         Obligații de reglementare

      Vă rugăm să menționați, dacă este cazul:

                  3.1.

                  Temeiul juridic pentru obligațiile care urmează să fie impuse, menținute, modificate sau retrase [articolele 9-13 din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul)].

                  3.2.

                  Motivele pentru care impunerea unor obligații asupra întreprinderilor, menținerea sau modificarea unor astfel de obligații este considerată proporțională și justificată din perspectiva obiectivelor stabilite în articolul 8 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru). Ca alternativă, vă rugăm să menționați alineatele, secțiunile sau paginile din proiectul de măsură în care se regăsesc aceste informații.

                  3.3.

                  În cazul în care soluțiile propuse diferă de cele prevăzute la articolele 9-13 din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul), vă rugăm să precizați „circumstanțele excepționale”, în sensul articolului 8 alineatul (3) din directiva respectivă, care justifică impunerea unor astfel de soluții. Ca alternativă, vă rugăm să menționați alineatele, secțiunile sau paginile din proiectul de măsură în care se regăsesc aceste informații.

         Secțiunea 4

         Respectarea obligațiilor internaționale

      În ceea ce privește articolul 8 alineatul (3) primul paragraf a treia liniuță din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul), vă rugăm să precizați, după caz:

                  4.1.

                  Dacă proiectul de măsură propus vizează să impună obligații asupra operatorilor de piață, să modifice sau să retragă astfel de obligații, în conformitate cu articolul 8 alineatul (5) din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul).

                  4.2.

                  Denumirile întreprinderilor în cauză.

                  4.3.

                  Natura angajamentelor internaționale asumate de statele membre AELS și care trebuie respectate.

         (1)  Orientările Autorității AELS de Supraveghere din 14 iulie 2004 privind analiza de piață și evaluarea puterii semnificative pe piață în temeiul cadrului de reglementare pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice vizate în anexa XI la Acordul privind Spațiul Economic European. Adoptate prin Decizia nr. 194/04/COL, JO C 101, 27.4.2006, p. 1 și Suplimentul SEE nr. 21, 27.4.2006, p. 1.

         (2)  Notă explicativă care însoțește Recomandarea Comisiei privind piețele relevante de produse și servicii din sectorul comunicațiilor electronice care pot face obiectul unei reglementări ex ante, în conformitate cu Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice, SEC(2007) 1483 final.

      ANEXA II

         Formular sintetic privind notificarea proiectelor de măsuri în conformitate cu articolul 7 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru)

      (Formular sintetic de notificare)

         INTRODUCERE

      În formularul sintetic de notificare sunt specificate informațiile sintetice care trebuie furnizate Autorității de către autoritățile naționale de reglementare în momentul notificării proiectelor de măsuri, în cadrul procedurii de notificare sintetică, în conformitate cu articolul 7 din Directiva 2002/21/CE (Directiva-cadru).
      Nu este necesar să se furnizeze o copie a proiectului măsurii de reglementare sau să se atașeze alte documente la formularul sintetic de notificare. Cu toate acestea, este necesar să se menționeze în formularul sintetic de notificare adresa de internet la care poate fi consultat proiectul de măsură.

                              1.

                              Una sau mai multe piețe care au fost eliminate sau care nu au fost incluse anterior în Recomandarea privind piețele relevante sunt considerate ca fiind concurențiale sau nu îndeplinesc cele trei criterii

                  Vă rugăm să descrieți pe scurt conținutul proiectului de măsură notificat. În special, vă rugăm să vă referiți la piața relevantă în cauză și la motivele pentru care considerați că piața este efectiv concurențială sau din cauza cărora nu sunt îndeplinite cele trei criterii:

                  Vă rugăm să menționați referința la notificarea, conform articolului 7, a proiectelor de măsuri notificate anterior:

                  Autoritatea națională de concurență este de acord cu proiectul de măsură propus în ceea ce privește analiza pieței relevante?

                  Da
                  
                  Dacă nu, vă rugăm să precizați motivele:

                  Nu
                  

                  Adresa de internet unde poate fi consultat proiectul de măsură:

                  Observații:

                              2.

                              Una sau mai multe piețe care au fost considerate ca fiind concurențiale într-o analiză anterioară a pieței au rămas concurențiale

                  Vă rugăm să descrieți pe scurt conținutul proiectului de măsură notificat, menționând piața relevantă în cauză:

                  Vă rugăm să menționați referința la notificarea, conform articolului 7, a proiectelor de măsuri notificate anterior:

                  Au fost aduse modificări privind definiția pieței, în comparație cu proiectele de măsuri notificate anterior?

                  Da
                  
                  Dacă da, vă rugăm să descrieți pe scurt:

                  Nu
                  

                  Autoritatea națională de concurență este de acord cu proiectul de măsură propus în ceea ce privește analiza pieței relevante?

                  Da
                  
                  Dacă nu, vă rugăm să precizați motivele:

                  Nu
                  

                  Adresa de internet unde poate fi consultat proiectul de măsură:

                  Observații:

                              3.

                              Modificarea detaliilor tehnice ale unei soluții de reglementare impuse anterior

                  Vă rugăm să descrieți pe scurt modificările aduse soluțiilor, cu precizarea pieței relevante în cauză:

                  Vă rugăm să justificați concluzia dumneavoastră conform căreia proiectul de măsură constă într-o modificare a unui detaliu tehnic al unei soluții și nu schimbă natura sau domeniul general de aplicare a soluției respective:

                  Vă rugăm să precizați referința la notificarea, conform articolului 7, a proiectelor de măsuri notificate anterior:

                  Adresa de internet unde poate fi consultat proiectul de măsură:

                  Observații:

                              4.

                              Impunerea asupra altor operatori a soluțiilor deja analizate și notificate în legătură cu alte întreprinderi care sunt similare din punct de vedere al numărului de clienți sau al cifrei de afaceri globale pe piețele de telecomunicații, fără a modifica principiile aplicate de autoritatea națională de reglementare în notificarea anterioară

                  Vă rugăm să descrieți pe scurt conținutul proiectului de măsură notificat, cu precizarea pieței relevante în cauză:

                  Vă rugăm să indicați referința la notificarea, conform articolului 7, a proiectelor de măsuri notificate anterior:

                  Vă rugăm să enumerați operatorii cărora li se impun obligații prin proiectul de măsură:

                  Autoritatea națională de concurență este de acord cu proiectul de măsură propus în ceea ce privește analiza pieței relevante?

                  Da
                  
                  Dacă nu, vă rugăm să precizați care sunt motivele:

                  Nu
                  

                  Adresa de internet unde poate fi consultat proiectul de măsură:

                  Observații:


				|

		52012DC0312

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă pe 2012 al Finlandei și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al Finlandei pentru perioada 2012-2015 /* COM/2012/0312 final */

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național
de reformă pe 2012 al Finlandei
și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al
Finlandei pentru perioada 2012-2015
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr.
1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie
2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special articolul 6
alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei Europene de a lansa o nouă
strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere
economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită
a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, Consiliul a
adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile
economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la
21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările
pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre[5], care formează
împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate
să țină seama de orientările integrate în cadrul
politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate
la nivel național.
(3)       La 12 iulie 2011, Consiliul a
adoptat o recomandare privind Programul național de reformă pe 2011
al Finlandei și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de
stabilitate al Finlandei pentru perioada 2011-2014.
(4)       La 23 noiembrie 2011, Comisia
a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând
începutul celui de al doilea semestru european de coordonare ex-ante și
integrată a politicilor, care este ancorat în Strategia Europa 2020. La 14
februarie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011,
Raportul privind mecanismul de alertă[6],
în care a identificat Finlanda ca unul dintre statele membre pentru care urma
să fie efectuată o analiză aprofundată.
(5)       La 2 martie 2012, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, consolidării fiscale și
acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a
evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală
diferențiată favorabilă creșterii, să fie restabilite
condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze
creșterea și competitivitatea, să se abordeze șomajul
și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze
administrația publică.
(6)       La 2 martie 2012, Consiliul
European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul
euro plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a fi
incluse în programele lor de stabilitate sau de convergență și
în programele lor naționale de reformă.
(7)       La 19 aprilie 2012, Finlanda
a prezentat programul său de stabilitate pentru perioada 2012-2015 și
programul său național de reformă pe 2012. Pentru a se ține
seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost
evaluate în același timp. Comisia a examinat, de asemenea, în cadrul unei
analize aprofundate, realizate în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE)
nr. 1176/2011, dacă Finlanda este afectată de dezechilibre
macroeconomice. Comisia a concluzionat în analiza aprofundată[7] pe care a realizat-o că
Finlanda se confruntă cu un dezechilibru, care nu este însă excesiv.
(8)       Pe baza evaluării, în
temeiul articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al
Consiliului, a programului de stabilitate, Consiliul consideră că
scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din cadrul
programului este plauzibil pentru perioada 2012 - 2013, creșterea PIB-ului
prevăzută în program este în conformitate cu previziunile Comisiei din
primăvara anului 2012. Previziunile sunt, de asemenea, realiste și
pentru anii 2014 și 2015, preconizându-se o creștere a PIB-ului cu
mult mai mică decât înainte de crize și mai mică decât în anii
de redresare 2010-2011. Principalul obiectiv bugetar al Programului de
stabilitate pe 2012 al Finlandei este reducerea deficitului public general prin
limitarea cheltuielilor și creșterea veniturilor. Cum bugetul
administrației centrale este principala sursă a deficitului public
general, îmbunătățirea poziției sale va contribui la
echilibrarea bugetului public general. Obiectivul bugetar pe termen mediu, și
anume de obținere a unui excedent de 0,5% din PIB în termeni structurali,
reflectă în mod adecvat cerințele Pactului de stabilitate și de
creștere. Pe baza soldului bugetar structural (recalculat)[8], Finlanda și-a atins în
2011 obiectivul bugetar pe termen mediu, dar se va abate puțin de la acest
obiectiv în perioada 2012-2015. Luând în
considerare măsurile discreționare privind veniturile, rata de
creștere a cheltuielilor publice respectă obiectivul de
referință în materie de cheltuieli prevăzut în Pactul de
stabilitate și de creștere în toți anii, mai puțin în 2015.
Programul vizează echilibrarea bugetului public general până în 2015
și obținerea de excedente începând cu 2016. Rata datoriei este cu
mult sub 60% din PIB și, conform programului, nivelul datoriei va atinge o
valoare maximă în 2014, de aproape 52% din PIB, înainte de a începe
să scadă. În finanțele publice ale Finlandei există în
continuare un decalaj semnificativ în materie de sustenabilitate, cauzat în
principal de o deteriorare rapidă a ratei dependenței, ca urmare a
îmbătrânirii demografice. Decalajul în materie de sustenabilitate al finanțelor
publice trebuie monitorizat continuu, iar măsurile trebuie ajustate în
consecință. Cadrul fiscal al Finlandei este ancorat în plafoane
multianuale de cheltuieli, dar acestea nu se aplică, în prezent,
municipalităților.
(9)       În ultimul deceniu s-a
înregistrat o scădere a productivității serviciilor publice.
Autoritățile finlandeze au pus deja în aplicare o serie de reforme
pentru a soluționa această problemă, dar implementarea lor a fost
lentă, în special la nivelul administrației locale. În plus, sunt în
curs o reformă națională a municipalităților și
un program de productivitate al guvernului central. S-ar putea obține
câștiguri suplimentare în materie de productivitate și noi economii
de costuri prin încurajarea unui grad mai ridicat al concurenței în
sectoarele serviciilor private și publice protejate, prin continuarea
dereglementării pieței forței de muncă și a
produselor.
(10)     Anul trecut, guvernul
finlandez a introdus noi măsuri de reducere a șomajului în rândul
tinerilor și al șomajului pe termen lung. Acestea au inclus un
program-pilot de reducere a șomajului pe termen lung și introducerea
unei garanții sociale pentru tineri. Măsurile introduse sunt
ambițioase și relevante, dar trebuie acum puse în aplicare,
punându-se un accent clar pe îmbunătățirea nivelului
competențelor, precum și a poziției grupurilor-țintă
pe piața forței de muncă. Având în vedere schimbările
demografice, creșterea ratei de ocupare a lucrătorilor mai în vârstă
este importantă pentru asigurarea sustenabilității
finanțelor publice și pentru a răspunde în viitor cererii de
forță de muncă. Speranța de viață a crescut mai
repede decât s-a preconizat în timpul reformei sistemului de pensii din 2005,
astfel că, în timp, grila actuală prevăzută de lege pentru
vârsta standard de pensionare s-ar putea dovedi a fi prea redusă. În
programul său, guvernul s-a angajat să majoreze la 62,4 ani vârsta
efectivă de pensionare, până în 2025. În martie 2012, partenerii
sociali au convenit asupra mai multor măsuri de prelungire a carierei
profesionale. Guvernul s-a angajat să realizeze o reformă a
sistemului de pensii cel târziu la 1 ianuarie 2017. În prezent, trebuie să
se pună accentul pe aplicarea direcțiilor de acțiune pe termen
scurt convenite.
(11)     Obstacolele reprezentate de
reglementare în sectorul serviciilor din Finlanda continuă să fie
restrictive și nivelul de concentrare a pieței este ridicat nu numai
în sectorul comerțului cu amănuntul, ci și în domeniul
producției. În ceea ce privește piața comerțului cu amănuntul
de produse alimentare, Finlanda înregistrează cel mai ridicat grad de
concentrare a pieței, iar prețurile la produsele alimentare sunt
printre cele mai mari din Europa. Nivelul amenzilor prevăzute de
legislația finlandeză în materie de concurență a fost
întotdeauna scăzut, ceea ce ridică semne de întrebare referitor la
efectul disuasiv al acestora. Au existat unele evoluții privind politica
în materie de concurență, cum ar fi o nouă lege
națională în domeniul concurenței și o nouă lege
privind amenajarea teritorială și construcțiile. De asemenea,
guvernul este hotărât să lanseze un nou program de promovare a
concurenței. Această măsură ar trebui întreprinsă de
îndată, în vederea continuării consolidării cadrului
concurenței pe piețele produselor și serviciilor.
(12)     Creșterea
productivității în Finlanda stagnează, iar în ultimii ani
societățile finlandeze exportatoare au pierdut din cotele de
piață deținute pe piețele externe. Costurile unitare cu
forța de muncă au crescut, chiar dacă nu și în sectorul
producției. Unele industrii dominante în prezent, în special sectorul
electronicii și al hârtiei, par să fi atins un nivel maxim al
creșterii și, în general, ponderea producției în PIB este în
scădere. Finlanda exportă bunuri intermediare și de
investiții în principal către economii mature, cu o creștere
lentă, și prezența produselor sale în economiile în curs de
dezvoltare este limitată. Economia Finlandei trebuie să devină
mai diversificată, atât în ceea ce privește întreprinderile, cât
și referitor la piețele de export, pentru a dezvolta exportatori
puternici către piețe multiple în viitor. Chiar dacă în trecut
Finlanda a obținut rezultate remarcabile în materie de cercetare și
dezvoltare și inovare, fără o creștere semnificativă a
numărului de societăți inovatoare cu creștere
puternică, Finlanda riscă să își piardă poziția
de lider al UE în materie de inovare. Acest lucru necesită facilitarea
inovării, pentru a permite transformarea cercetării și
dezvoltării în produse comercializabile, și încurajarea pătrunderii
pe piețele de export în creștere rapidă. Pe termen scurt, va fi,
de asemenea, crucial să se exploateze și disemineze know-how-ul
considerabil în materie de TIC și în alte sectoare industriale din
Finlanda, inclusiv în sectorul public. În ceea ce privește creșterea
salariilor, acordul tripartit din 2011 privind salariile pregătește
terenul pentru creșteri salariale modeste în 2012 și 2013, ceea ce ar
trebui să îmbunătățească poziția relativă a
Finlandei în raport cu principalii săi parteneri comerciali.
(13)     Finlanda
și-a asumat o serie de angajamente în cadrul Pactului euro plus. Aceste
angajamente, prezentate în 2011, se referă la îmbunătățirea
competitivității, a ratei de ocupare a forței de muncă
și a viabilității pe termen lung a finanțelor publice, la
consolidarea stabilității financiare și la asigurarea
coordonării fiscale. Comisia a evaluat punerea în aplicare a
angajamentelor din cadrul Pactului euro plus. Rezultatele acestei evaluări
au fost luate în considerare la elaborarea recomandărilor.
(14)     În contextul semestrului
european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii
economice a Finlandei. A evaluat programul de stabilitate și programul
național de reformă și a prezentat o analiză
aprofundată. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța
acestora pentru o politică fiscală și socioeconomică
sustenabilă în Finlanda, ci și de conformitatea acestora cu normele
și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida
guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin oferirea
unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare.
Recomandările sale emise în cadrul semestrului european sunt reflectate în
recomandările (1) - (5) de mai jos.
(15)     În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Finlandei
și avizul[9]
său este reflectat îndeosebi în recomandarea (1) de mai jos.
(16)     În lumina rezultatelor
analizei aprofundate realizate de Comisie și a acestei evaluări,
Consiliul a examinat Programul național de reformă pe 2012 al
Finlandei și Programul de stabilitate al Finlandei. Recomandările
sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 se
reflectă în special în recomandarea (5) de mai jos,
RECOMANDĂ ca Finlanda să
depună eforturi în perioada 2012-2013 astfel încât:
1.           Să își
mențină o poziție fiscală solidă în 2012 și în
anii următori, prin corectarea oricărei abateri de la obiectivul
bugetar pe termen mediu, care asigură sustenabilitatea pe termen lung a
finanțelor publice. În acest scop, să își consolideze strategia
bugetară și să o pună în aplicare riguros, sprijinindu-se
pe măsuri suficient de precise, pentru anul 2013 și anii
următori, inclusiv prin atingerea obiectivului de referință în
materie de cheltuieli. Să continue să realizeze evaluări anuale ale
amplorii decalajului de sustenabilitate cauzat de îmbătrânire și
să ajusteze veniturile și cheltuielile publice în funcție de
obiectivele și nevoile pe termen lung. Să integreze mai bine sectorul
administrației locale în sistemul plafoanelor multianuale de cheltuieli.
2.           Să ia noi măsuri
pentru a realiza câștiguri în materie de productivitate și economii
de costuri în furnizarea de servicii publice, inclusiv schimbări
structurale și reforme administrative teritoriale ce vizează
creșterea eficienței, precum și pentru a răspunde
provocărilor generate de îmbătrânirea demografică.
3.           Să pună în aplicare
măsurile în curs de îmbunătățire a poziției pe
piața forței de muncă a tinerilor și a șomerilor de
lungă durată, punând accentul în special pe dezvoltarea competențelor.
Să ia măsuri suplimentare de stimulare a ratei de ocupare a
lucrătorilor mai în vârstă, inclusiv prin reducerea
posibilităților de ieșire anticipată de pe piața
forței de muncă. Să ia măsuri pentru majorarea vârstei de
pensionare prevăzute de lege, în conformitate cu creșterea
speranței de viață.
4.           Să continue consolidarea
concurenței pe piețele produselor și serviciilor, în special în
sectorul comerțului cu amănuntul, prin asigurarea aplicării
eficace a noii legi a concurenței și a noului program de promovare a
unei concurențe solide. Să continue eforturile astfel încât
procedurile de achiziții publice la nivel municipal să se
desfășoare în cadrul unor licitații competitive, asigurând
neutralitatea în materie de concurență între întreprinderile private
și publice. Să ia măsuri suplimentare de asigurare a faptului
că nivelul amenzilor prevăzut de legislația în materie de
concurență are un caracter suficient de disuasiv.
5.           Pentru
a consolida creșterea productivității și a
competitivității externe, să continue eforturile de
diversificare a structurii întreprinderilor, în special prin accelerarea
introducerii măsurilor preconizate de lărgire a bazei de inovare,
continuând totodată alinierea evoluțiilor în materie de salarii cu
cele privind productivitatea.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM (2012) 312 final
[4]               P7_TA (2012) 0048 și P7_TA (2012) 0047
[5]               Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012.
[6]               COM (2012) 68 final.
[7]               Documentul de lucru al serviciilor Comisiei SWD(2012)154
final.
[8]               Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile
punctuale și temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe
baza informațiilor din program folosind metodologia convenită de
comun acord.
[9]               Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din
Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 3 aprilie 2009 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai De Nederlandsche Bank (BCE/2009/8)

text:
               22.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/1

      RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE

   din 3 aprilie 2009
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai De Nederlandsche Bank
   (BCE/2009/8)
   2009/C 93/01
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Conturile Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale sunt supuse auditării de către auditori externi independenți, desemnați la recomandarea Consiliului guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               La 12 iulie 2005, Josephus Andreas Nijhuis, contabil autorizat și președinte al Consiliului de Administrație al PricewaterhouseCoopers Accountants N.V. („PWC”), acționând în nume propriu, a fost numit auditor extern al De Nederlandsche Bank (DNB), începând cu exercițiul financiar 2005, pe o perioadă nedeterminată.

               (3)

               Josephus Andreas Nijhuis a demisionat din funcția deținută în cadrul PWC la 1 octombrie 2008. În consecință, este necesar ca DNB să numească noi auditori.

               (4)

               DNB dorește să selecteze PWC în calitate de auditor extern pentru exercițiile financiare 2008–2011,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă numirea PricewaterhouseCoopers Accountants N.V. în calitate de auditor extern al De Nederlandsche Bank pentru exercițiile financiare 2008–2011.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 3 aprilie 2009.

            Președintele BCE

         Jean-Claude TRICHET