               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 7.10.2020
            COM(2020) 637 final
            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a Comisiei să deschidă negocieri, în numele Uniunii Europene, în vederea încheierii unui Acord în domeniul pescuitului cu Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și cu Regatul Norvegiei

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               După retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (denumit în continuare „Regatul Unit”) din Uniunea Europeană, o serie de stocuri de pește din Marea Nordului nu mai pot fi considerate stocuri partajate în mod bilateral doar între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei. Aceste stocuri se găsesc în apele Uniunii și în apele aflate sub suveranitatea și jurisdicția Regatului Unit și a Regatului Norvegiei.

               În conformitate cu articolul 63 alineatul (1) din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării
                  1
                și având în vedere relația generală dintre Uniunea Europeană, Regatul Unit și Regatul Norvegiei, este important să se coopereze în vederea garantării pescuitului responsabil și continuu pentru a asigura conservarea pe termen lung și exploatarea durabilă a resurselor marine vii.

               În acest scop, Uniunea Europeană urmărește să încheie un acord în domeniul pescuitului cu Regatul Unit și cu Regatul Norvegiei.

               Prin urmare, ar trebui să se deschidă negocieri cu Regatul Unit și cu Regatul Norvegiei, în vederea încheierii Acordului în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Unit și Regatul Norvegiei.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

               În conformitate cu obiectivele stabilite în Regulamentul (UE) nr. 1380/2013
                  2
                al Parlamentului European și al Consiliului privind politica comună în domeniul pescuitului (PCP), acordul ar trebui să stabilească un cadru pentru gestionarea stocurilor comune de pește, precum și condițiile de acces la ape și resurse. Acesta ar trebui să garanteze continuarea unui pescuit responsabil, care să asigure conservarea pe termen lung și exploatarea durabilă a resurselor biologice marine, în conformitate cu principiile relevante prevăzute de dreptul internațional.

               Dispozițiile privind pescuitul ar trebui să cuprindă cooperarea privind elaborarea de măsuri pentru exploatarea și conservarea durabilă a resurselor, inclusiv evitarea aruncării capturilor înapoi în mare. Astfel de măsuri ar trebui să fie nediscriminatorii și să urmeze o abordare bazată pe date științifice, aliniată la obiectivul de obținere a producției maxime durabile pentru stocurile în cauză. Acordul ar trebui să includă dispoziții pentru cooperarea în materie de control și de asigurare a respectării legii, de colectare a datelor și de consultanță științifică.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

               Negocierile vor fi purtate pe parcursul întregului proces, în consultare cu toate serviciile interesate ale Comisiei.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

               Temeiul juridic al deciziei este constituit de articolul 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), din partea a cincea (Acțiunea externă a Uniunii) titlul V (Acordurile internaționale), care stabilește procedura pentru negocierea și încheierea de acorduri între UE și țări terțe.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

               Nu se aplică - competență exclusivă.

               •Proporționalitate

               Decizia este proporțională cu obiectivul urmărit.

               •Alegerea instrumentului

               Instrumentul este prevăzut la articolul 218 alineatele (3) și (4) din TFUE.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Evaluări ex post/verificarea adecvării legislației existente

               Nu se aplică.

               •Consultări cu părțile interesate

               Nu se aplică.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

               Nu se aplică.

               •Evaluarea impactului

               Nu se aplică.

               •Adecvarea reglementărilor și simplificarea

               După retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (denumit în continuare: Regatul Unit) din Uniunea Europeană, o serie de stocuri de pește din Marea Nordului nu mai pot fi considerate stocuri partajate în mod bilateral doar între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei. Aceste stocuri se găsesc în apele Uniunii și în apele aflate sub suveranitatea și jurisdicția Regatului Unit și a Regatului Norvegiei.

               În conformitate cu articolul 63 alineatul (1) din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării
                  3
               , Uniunea Europeană, Regatul Unit și Regatul Norvegiei ar trebui să convină asupra măsurilor necesare pentru coordonarea și asigurarea conservării și dezvoltării stocurilor în cauză din Marea Nordului.

               În acest scop, Uniunea Europeană urmărește să încheie un acord în domeniul pescuitului (denumit în continuare „acordul”) cu Regatul Unit și cu Regatul Norvegiei.

               •Drepturile fundamentale

               Nu se aplică.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

               Nu se aplică.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de punere în aplicare și modalități de monitorizare, evaluare și raportare

               Nu se aplică.

               •Documentele explicative (în cazul directivelor)

               Nu se aplică.

               •Explicații detaliate cu privire la dispozițiile specifice ale propunerii

               Comisia recomandă următoarele:

               - Consiliul ar trebui să autorizeze Comisia să deschidă și să poarte negocieri în vederea încheierii Acordului în domeniul pescuitului cu Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și cu Regatul Norvegiei;

               - Comisia ar trebui să fie desemnată drept negociatorul UE în această privință;

               - Comisia ar trebui să poarte aceste negocieri în consultare cu un comitet special în temeiul dispozițiilor Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene;

               - Consiliul ar trebui să aprobe directivele de negociere anexate prezentei recomandări.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a Comisiei să deschidă negocieri, în numele Uniunii Europene, în vederea încheierii unui Acord în domeniul pescuitului cu Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și cu Regatul Norvegiei

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatele (3) și (4),

               având în vedere recomandarea Comisiei,

               întrucât:

               (1)După retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (denumit în continuare: Regatul Unit) din Uniunea Europeană, o serie de stocuri de pește din Marea Nordului nu mai pot fi considerate stocuri partajate în mod bilateral doar între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei. Aceste stocuri se găsesc în apele Uniunii și în apele aflate sub suveranitatea și jurisdicția Regatului Unit și a Regatului Norvegiei,

               (2)În conformitate cu articolul 63 alineatul (1) din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării
                  4
                și având în vedere relația generală dintre Uniunea Europeană, Regatul Unit și Regatul Norvegiei, este important să se coopereze în vederea securizării pescuitului responsabil și continuu pentru a asigura conservarea pe termen lung și exploatarea durabilă a resurselor marine vii,

               (3)În acest scop, Uniunea Europeană urmărește să încheie un acord în domeniul pescuitului cu Regatul Unit și cu Regatul Norvegiei.

               (4)Prin urmare, ar trebui să se deschidă negocieri cu Regatul Unit și cu Regatul Norvegiei, în vederea încheierii Acordului în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Unit și Regatul Norvegiei,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Comisia este autorizată să deschidă negocieri cu Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și cu Regatul Norvegiei în vederea încheierii unui acord în domeniul pescuitului.

               Articolul 2

               Negocierile se poartă în consultare cu Grupul de lucru al Consiliului pentru politica externă privind pescuitul, pe baza directivelor de negociere ale Consiliului prevăzute în anexa la prezenta decizie.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării, JO L 179, 23.6.1998, p. 3.

                     (2)

                        JO L 354, 28.12.2013, p. 22.

                     (3)

                        Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării, JO L 179, 23.6.1998, p. 3.

                     (4)

                        Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării, JO L 179, 23.6.1998, p. 3.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 7.10.2020
            COM(2020) 637 final
            ANEXĂ
            la
            Recomandarea deDECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a Comisiei să deschidă negocieri, în numele Uniunii Europene, în vederea încheierii unui Acord în domeniul pescuitului cu Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și cu Regatul Norvegiei

               ANEXĂ

               DIRECTIVE PENTRU NEGOCIEREA UNUI ACORD ÎN DOMENIUL PESCUITULUI CU REGATUL UNIT AL MARII BRITANII ȘI IRLANDEI DE NORD ȘI CU REGATUL NORVEGIEI

               I.CONTEXT GENERAL ȘI SCOPUL ACORDULUI PRIVIND PESCUITUL

               După retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (denumit în continuare „Regatul Unit”) din Uniunea Europeană, o serie de stocuri de pește din Marea Nordului nu mai pot fi considerate stocuri partajate în mod bilateral doar între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei. Aceste stocuri se găsesc în apele Uniunii și în apele aflate sub suveranitatea și jurisdicția Regatului Unit și a Regatului Norvegiei.

               În conformitate cu articolul 63 alineatul (1) din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării
                  1
               , Uniunea Europeană, Regatul Unit și Regatul Norvegiei trebuie să convină asupra măsurilor necesare pentru coordonarea și asigurarea conservării și dezvoltării stocurilor în cauză din Marea Nordului.

               În acest scop, Uniunea Europeană urmărește să încheie un acord în domeniul pescuitului (denumit în continuare „acordul”) cu Regatul Unit și cu Regatul Norvegiei.

               II.CONȚINUTUL ACORDULUI ÎN DOMENIUL PESCUITULUI

               1.Acordul ar trebui să stabilească un cadru pentru gestionarea stocurilor comune de pește, precum și condițiile de acces la ape și resurse. Acesta ar trebui să garanteze continuarea unui pescuit responsabil, care să asigure conservarea pe termen lung și exploatarea durabilă a resurselor biologice marine, în conformitate cu principiile relevante prevăzute de dreptul internațional.

               2.Dispozițiile privind pescuitul ar trebui să cuprindă cooperarea privind elaborarea de măsuri pentru exploatarea și conservarea durabilă a resurselor, inclusiv evitarea aruncării capturilor înapoi în mare. Astfel de măsuri ar trebui să fie nediscriminatorii și să urmeze o abordare bazată pe date științifice, aliniată la obiectivul de obținere a producției maxime durabile pentru stocurile în cauză. Acordul ar trebui să includă dispoziții pentru cooperarea în materie de control și de asigurare a respectării legii, de colectare a datelor și de consultanță științifică.

               3.Acordul ar trebui să includă mecanisme de susținere a activităților de pescuit ale Uniunii și de evitare a perturbării economice a activităților de pescuit ale părților la acord.

               4.Dispozițiile acordului ar trebui să mențină condițiile de acces reciproc și alocările din cote existente, pe baza activității tradiționale a flotei Uniunii, astfel cum se prevede în Acordul-cadru în domeniul pescuitului dintre Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei
                  2
                și, prin urmare:

               1.să mențină în continuare accesul reciproc al navelor Uniunii, al navelor Regatului Unit și al navelor Norvegiei la apele Uniunii, ale Regatului Unit și ale Regatului Norvegiei;

               2.să mențină alocări din cote stabile, care să nu poată fi ajustate decât cu acordul părților direct interesate;

               3.să includă modalități de transfer și de schimburi de cote și de stabilire a capturilor totale admisibile anuale sau multianuale admisibile sau a limitărilor efortului de pescuit pe baza unor strategii de gestionare pe termen lung;

               4.să organizeze modalitățile de obținere a autorizațiilor de pescuit și dispozițiile care asigură egalitatea de tratament și respectarea conformității, inclusiv activitățile comune de control și inspecție;

               5.să stabilească cadrul instituțional adecvat pentru cooperarea în materie de conservare și gestionare a stocurilor comune de pește.

               6.Acordul ar trebui să fie încheiat în timp util pentru a fi utilizat pentru determinarea posibilităților de pescuit pentru primul an după încheierea perioadei de tranziție stabilite în temeiul Acordului de retragere.

                     (1)

                        Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării, JO L 179, 23.6.1998, p. 3.

                     (2)

                        JO L 226, 29.8.1980, p. 47.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 20.10.2020
            COM(2020) 658 final
            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de modificare a Deciziei Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind aspectele legate de cursul de schimb valutar în raport cu francul CFA și cu francul comorian (98/683/CE)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

                  În 2019, Franța și statele din cadrul Uniunii Economice și Monetare Vest-Africane (UEMOA) s-au angajat într-o discuție referitoare la reforma cooperării dintre ele în ceea ce privește ratele de schimb valutar. În prezent, cooperarea lor are loc în baza unui acord de cooperare din 4 decembrie 1973 și a unui acord de garantare aferent semnat în 1973 și modificat în 2005 și în 2014. Scopul acestei reforme este de a contribui la modernizarea UEMOA și de a facilita extinderea ei progresivă la alte state ale Comunității Economice a Statelor din Africa de Vest (CEDEAO).

                  Discuțiile dintre Franța și statele din cadrul UEMOA în ceea ce privește cooperarea existentă au dus la o propunere comună de reformare a funcționării UEMOA. Reforma vizează patru axe. În primul rând, se dorește o schimbare a denumirii francului CFA în „ECO” în anul 2020. Al doilea obiectiv este acela de a elimina obligația statelor din cadrul UEMOA de a centraliza rezervele valutare într-un cont al trezoreriei franceze. În al treilea rând, reforma vizează retragerea Franței din cadrul organelor de decizie ale autorităților UEMOA. În al patrulea rând, reforma vizează crearea în paralel a unui dialog între autoritățile respective și introducerea unor mecanisme de supraveghere a riscurilor.

                  În vederea concretizării reformei, Franța a semnat, la 22 decembrie 2019, un nou acord de cooperare cu partenerii săi din cadrul UEMOA, care, după intrarea în vigoare, va înlocui acordul existent din 4 decembrie 1973. Acest nou acord va fi însoțit de un acord de garantare care urmează să fie încheiat cu Banca Centrală a Statelor din Africa de Vest (BCEAO). Trebuie menționat că reforma nu aduce atingere caracteristicilor esențiale ale cooperării existente în materie de rate de schimb valutar dintre Franța și statele din cadrul UEMOA. Mai exact, cooperarea urmărește menținerea convertibilității dintre moneda euro și francul CFA la o paritate fixă, sprijinită de o garanție bugetară nelimitată și necondiționată din partea Franței.

                  Acordul de cooperare existent, precum și acordul de cooperare viitor dintre Franța și statele din cadrul UEMOA nu poate fi privit separat de dreptul Uniunii. De la introducerea monedei euro, Uniunea are competență exclusivă în materie de politică monetară și curs de schimb valutar pentru statele membre a căror monedă este euro. Franța este un stat membru care a adoptat moneda euro de la 1 ianuarie 1999. În temeiul articolului 2 din TFUE, în cazul în care tratatele atribuie Uniunii competențe exclusive într-un anumit domeniu, numai Uniunea poate legifera și adopta acte obligatorii din punct de vedere juridic. Statele membre sunt în măsură să facă acest lucru doar în cazul în care dispun de competențe în acest sens din partea Uniunii. În conformitate cu articolul 109 alineatul (3) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Consiliul a autorizat Franța, prin Decizia din 23 noiembrie 1998 (98/683/CE), să continue acordurile existente privind aspectele legate de cursul de schimb valutar încheiate cu UEMOA, CEMAC și Comore, după înlocuirea francului francez cu moneda euro. Deși Franța a fost autorizată să își continue acordurile existente, ea nu are competența de a înlocui acordurile respective cu altele noi. Acest lucru este valabil chiar și în cazul în care obiectul și regimul juridic care guvernează cooperarea în materie de cursuri de schimb valutar dintre Franța și partenerii săi din UEMOA, CEMAC și Comore ar fi similare, și anume asigurarea convertibilității între monedele entităților respective și moneda euro, susținută de o garanție bugetară a statului francez.

                  În vederea asigurării compatibilității cu o competență exclusivă în temeiul dreptului Uniunii și pentru a oferi securitate juridică, este necesar să se modifice Decizia Consiliului din 23 noiembrie 1998. Decizia va autoriza Franța să încheie un nou acord de cooperare, care înlocuiește acordul existent din 4 decembrie 1973. De asemenea, decizia menționată va da posibilitatea Republicii Franceze să încheie noi acorduri cu alți parteneri africani care să înlocuiască acordurile existente. În plus, ar trebui să fie actualizate și alte câteva dispoziții ale respectivei decizii a Consiliului care reglementează regimul de informare și de aprobare, pentru a extinde aplicarea lor la orice noi acorduri încheiate cu UEMOA sau cu alți parteneri, care înlocuiesc acordurile existente.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Este puțin probabil ca aceste acorduri să aibă vreun efect semnificativ asupra politicii monetare și de curs de schimb unice din zona euro. Garanția de convertibilitate pentru francul CFA și francul comorian se bazează pe angajamentul bugetar al Republicii Franceze. Deși acest lucru implică un risc bugetar pentru Franța în cazul în care UEMOA ar activa garanția, se consideră că este improbabil ca aceasta să aibă un efect semnificativ asupra poziției bugetare a Franței.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

                  Temeiul juridic pentru adoptarea prezentei recomandări este articolul 219 alineatul (3) din TFUE [fostul articol 109 alineatul (3) din Tratatul de instituire a Comunității Europene]. Acesta din urmă a constituit temeiul juridic în bază căruia a fost adoptată Decizia Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind aspectele legate de cursul de schimb valutar în raport cu francul CFA și cu francul comorian (98/683/CE). Articolul 219 alineatul (3) din TFUE prevede că Consiliul, la recomandarea Comisiei și după consultarea BCE, stabilește modalitățile de negociere și de încheiere a acordurilor privind aspectele legate de cursul de schimb valutar cu una sau mai multe țări terțe.

               •Subsidiaritate (în cazul competențelor neexclusive)

                  Principiul subsidiarității nu se aplică, deoarece acest aspect ține de competența exclusivă a Uniunii în materie de chestiuni monetare și de schimb valutar.

               •Proporționalitate

               Obiectivul propunerii de recomandare de decizie a Consiliului este acela de a conferi competențe Franței în vederea încheierii unui nou acord de cooperare, care înlocuiește acordul existent din 4 decembrie 1973 încheiat cu UEMOA. De asemenea, decizia menționată vizează să dea posibilitatea Republicii Franceze să încheie noi acorduri cu alți parteneri africani care să înlocuiască acordurile existente. În plus, se actualizează și alte câteva dispoziții ale respectivei decizii a Consiliului care reglementează regimul de informare și de aprobare, pentru a extinde aplicarea lor la orice noi acorduri încheiate cu UEMOA sau cu alți parteneri, care înlocuiesc acordurile existente. În acest scop, recomandarea prevede modificări specifice care să confere astfel de competențe Franței, care nu depășesc ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului menționat anterior.

               •Alegerea instrumentului

                  În cazul în care trebuie negociate acorduri asupra unor chestiuni referitoare la regimul monetar sau la regimul de schimb valutar, articolul 219 alineatul (3) din TFUE prevede utilizarea unei recomandări a Comisiei adresate Consiliului în vederea stabilirii modalităților adecvate de negociere și încheiere a unor astfel de acorduri.

               •Explicarea detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

                  Recomandarea Comisiei adresată Consiliului conține două articole.

                  La primul articol sunt prevăzute modificările aduse titlului și articolelor 3, 4 și 5 din Decizia Consiliului din 23 noiembrie 1998.

                  Modificarea titlului și a articolului 3 din decizia respectivă reflectă posibilitatea schimbării în viitor a denumirii francului CFA și a francului comorian. Prin urmare, trimiterile la francul CFA se înlocuiesc cu termenul neutru care denumește moneda uniunilor monetare respective. Același lucru este valabil și pentru francul comorian, cu o trimitere neutră la moneda Comorelor.

                  Modificările aduse articolelor 4 și 5 din decizia respectivă autorizează Franța să înlocuiască acordurile existente încheiate cu UEMOA, CEMAC și Comore cu noi acorduri în materie de curs de schimb valutar și supun eventualele noi acorduri acelorași norme privind implicarea organismelor competente ale Uniunii ca și în cazul celor existente, pentru a asigura continuitatea regimului de informare și de aprobare aplicabil, stabilit de Consiliu în 1998.

                  Al doilea articol garantează că decizia adresată Franței se va aplica din ziua în care decizia Consiliului este notificată Republicii Franceze.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de modificare a Deciziei Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind aspectele legate de cursul de schimb valutar în raport cu francul CFA și cu francul comorian (98/683/CE)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 219 alineatul (3),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               având în vedere avizul Băncii Centrale Europene(
                  1
               ),

               întrucât:

               (1)Uniunea are competență exclusivă în materie de politică monetară și curs de schimb valutar în statele membre a căror monedă este euro. În cazul în care tratatele conferă Uniunii competență exclusivă într-un domeniu determinat, numai Uniunea poate legifera și adopta acte obligatorii din punct de vedere juridic, statele membre putând să facă acest lucru numai dacă Uniunea le atribuie astfel de competențe.

               (2)În temeiul articolului 219 alineatul (3) din tratat, Consiliul trebuie să stabilească modalitățile adecvate pentru negocierea și încheierea acordurilor privind chestiunile referitoare la regimul monetar sau de schimb valutar.

               (3)Înainte de introducerea monedei euro, Franța a încheiat mai multe acorduri cu UEMOA (Union économique et monétaire ouest-africaine), cu CEMAC (Communauté économique et monétaire de l’Afrique Centrale) și cu Comore, care urmăreau să garanteze convertibilitatea francului CFA și a francului comorian în franci francezi la o paritate fixă(
                  2
               ). După înlocuirea francului francez cu moneda euro, la 1 ianuarie 1999, Consiliul a autorizat Franța să continue aceste acorduri („acordurile existente”) privind aspectele legate de cursul de schimb valutar încheiate cu UEMOA, cu CEMAC și cu Comore în temeiul cadrului prevăzut în Decizia Consiliului din 23 noiembrie 1998 (98/683/CE) (denumită în continuare „decizia Consiliului”)(
                  3
               ).

               (4)În temeiul articolelor 4 și 5 din Decizia 98/683/CE, Franța poate negocia și adopta modificări ale acordurilor existente, care fie mențin, fie modifică natura sau domeniul de aplicare al acordurilor existente.

               (5)Franța și statele din cadrul UEMOA au demarat procedura de înlocuire a acordului existent încheiat la 4 decembrie 1973 cu un nou acord de cooperare privind aspectele legate de cursul de schimb valutar. Acordul respectiv a fost semnat la 21 decembrie 2019. Acesta este însoțit de un nou acord de garantare, care urmează să fie încheiat cu Banca Centrală a statelor din cadrul UEMOA. La 22 mai 2020, guvernul francez a prezentat Adunării Naționale un proiect de lege de ratificare a noului acord de cooperare.

               (6)Înlocuirea acordurilor existente privind aspectele legate de cursul de schimb valutar încheiate de Franța cu UEMOA, cu CEMAC și cu Comore, în forma în care Franța și UEMOA încearcă în prezent să o efectueze, nu intră sub incidența articolelor 4 și 5 din Decizia 98/683/CE. Acest lucru este valabil chiar dacă natura și domeniul de aplicare ale unor astfel de noi acorduri de cooperare rămân neschimbate, și anume asigurarea convertibilități dintre moneda euro și moneda UEMOA, moneda CEMAC și moneda Comorelor la o paritate fixă, susținută de un angajament bugetar din partea Franței.

               (7)Franța ar trebui să fie abilitată să înlocuiască acordurile în vigoare încheiate cu UEMOA, cu CEMAC și cu Comore. În conformitate cu Decizia 98/683/CE a Consiliului, diferitele proceduri existente ar trebui să se aplice în continuare, ținându-se cont de modul în care înlocuirea afectează sau nu natura sau sfera de aplicare a acestor acorduri. În ambele cazuri, va fi necesar ca organismele competente ale Uniunii să fie implicate în conformitate cu regimul de schimb de informații și de aprobare existent, după caz, înainte de înlocuirea acordurilor cu acordurile ulterioare.

               (8)Prin urmare, Decizia 98/683/CE trebuie să fie modificată în consecință,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Decizia 98/683/CE se modifică după cum urmează:

               (1)Titlul se înlocuiește cu „Decizia Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind aspectele legate de cursul de schimb valutar în raport cu moneda UEMOA, moneda CEMAC și moneda Comorelor (98/683/CE)”;

               (2)Articolele 3, 4 și 5 se înlocuiesc cu următorul text:

               „Articolul 3

               „Autoritățile franceze competente informează periodic Comisia, Banca Centrală Europeană și Comitetul economic și financiar cu privire la punerea în aplicare a acordurilor. Autoritățile franceze informează Comitetul economic și financiar înainte de schimbarea parității dintre euro și moneda UEMOA, moneda CEMAC sau moneda Comorelor.

               Articolul 4

                Franța poate negocia și adopta modificări ale acordurilor existente sau le poate înlocui, în măsura în care natura sau domeniul de aplicare al acordurilor respective nu se modifică. Franța informează în prealabil Comisia, Banca Centrală Europeană și Comitetul economic și financiar cu privire la astfel de modificări.

               Articolul 5

               Franța transmite Comisiei, Băncii Centrale Europene și Comitetului economic și financiar orice planuri de modificare a naturii sau a domeniului de aplicare ale acestor acorduri, fie prin modificare, fie prin înlocuire. Planurile respective trebuie să obțină aprobarea Consiliului pe baza unei recomandări din partea Comisiei și după consultarea Băncii Centrale Europene.”

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        […], JO, C XX/XX, D.M.Y.

                     (2)

                        „Convention de coopération monétaire du 23 novembre 1972 entre les États membres de la Banque des États de l'Afrique centrale (BEAC) et la République française”, astfel cum a fost modificată; „Convention de compted'opérations du 13 mars 1973 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le Président du Conseil de l'administration de la Banque des États de l'Afrique Centrale”, astfel cum a fost modificată;„Accord de coopération du 4 décembre 1973 entre la République française et les Républiques membres de l'union monétaire ouest-africaine”, astfel cum a fost modificat; „Convention de compte d'opérations du 4 décembre 1973 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le Président du conseil des ministres de l'Union monétaire ouest-africaine”, astfel cum a fost modificată; „Accord de coopération monétaire du 23 novembre 1979 entre la République française et la République fédérale islamique des Comores”, astfel cum a fost modificat; „Convention de compte d'opérations du 23 novembre 1979 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le ministre des Finances, de l'Économie et du Plan de la République fédérale des Comores”, astfel cum a fost modificată.

                     (3)

                        JO L 320, 28.11.1998, p. 58–59.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 9.12.2020
            COM(2020) 787 final
            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a deschiderii de negocieri privind încheierea unui nou acord în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Comisia propune deschiderea de negocieri cu Norvegia pentru încheierea unui nou acord în domeniul pescuitului care să stabilească cadrul pentru gestionarea stocurilor comune de pește și a accesului la ape și resurse.

               Având în vedere retragerea Regatului Unit din Uniunea Europeană, Norvegia a indicat că dorește să înlocuiască actualul acord în domeniul pescuitului dintre Regatul Norvegiei și Comunitatea Economică Europeană („Acordul din 1980”). În iulie, Norvegia a semnalat Comisiei faptul că avea în vedere acordarea preavizului necesar de 9 luni la 15 septembrie 2020, pentru a declanșa denunțarea acordului care, prin urmare, va expira la 15 iunie 2021. Denunțarea acordului fără înlocuirea acestuia ar elimina temeiul juridic pentru accesul reciproc la ape și ar avea astfel un impact negativ asupra flotelor UE. Cele 9 luni ar oferi, însă, Uniunii o perioadă de timp extrem de scurtă pentru a-și stabili poziția de negociere și a încheia un nou acord, fapt ce ar spori incertitudinea.

                  Acordul din 1980 este principalul acord bilateral care reglementează relațiile Uniunii cu Norvegia în domeniul pescuitului. El acoperă toate stocurile gestionate în comun din Marea Nordului, Skagerrak și Kattegat și oferă temeiul juridic pentru organizarea de consultări anuale în vederea stabilirii posibilităților de pescuit și a luării de decizii privind alte aspecte ale gestionării comune, cum ar fi controlul. Acordul este, de asemenea, strâns legat de o serie de alte acorduri: Acordul de la Porto (încheiat la momentul semnării Acordului SEE), Acordul de vecinătate dintre Suedia și Norvegia, precum și Acordul Skagerrak și Kattegat.

                  Deși unele dintre posibilitățile de pescuit vor fi acoperite de un nou acord separat între Regatul Unit, Norvegia și Uniune, alte stocuri de pește vor rămâne numai sub suveranitatea Uniunii și a Norvegiei.

                  Având în vedere dorința Norvegiei de a înlocui Acordul din 1980 și în conformitate cu articolul 63 alineatul (1) din Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării
                     1
                  , Uniunea și Norvegia trebuie să convină asupra măsurilor necesare pentru coordonarea și asigurarea conservării și dezvoltării stocurilor gestionate în comun din Atlanticul de Nord-Est.

                  Pentru a evita vidul juridic cu un impact semnificativ asupra activităților flotelor UE pe care l-ar crea denunțarea acordului existent, Norvegia a convenit să intre în negocieri pentru încheierea unui nou acord. Până la finalizarea acestora, Acordul din 1980 va rămâne în vigoare. Norvegia a fost de acord cu această abordare, cu condiția ca negocierile să înceapă în ianuarie 2021. Ele se vor derula în paralel cu negocierile trilaterale care includ Marea Britanie.

               În acest scop, Uniunea Europeană urmărește să încheie un nou acord în domeniul pescuitului („acordul”) cu Regatul Norvegiei.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

                  Începând de la 16 iunie 1980, acordurile în domeniul pescuitului dintre Uniunea Europeană și Norvegia s-au bazat pe „Acordul privind pescuitul între Comunitatea Economică Europeană și Regatul Norvegiei”. Acordul din 1980, care reglementează Marea Nordului și Atlanticul de Nord-Est, este cel mai important acord în domeniul pescuitului pe care Uniunea l-a încheiat cu o altă țară, din punctul de vedere al schimbului de posibilități de pescuit și al măsurilor de gestionare comună. După o perioadă inițială de 10 ani, acordul este acum reînnoit automat la fiecare 6 ani, cu excepția cazului în care una dintre părți notifică denunțarea acestuia, cu un preaviz de 9 luni. Ultima reînnoire automată a avut loc în 2015 și acoperă perioada până la 16 iunie 2021.

                  Acordul din 1980 oferă temeiul juridic atât pentru convenirea capturilor totale admisibile (TAC) efectuate din stocurile gestionate în comun, cât și pentru accesul reciproc care permite navelor părților să pescuiască în apele ambelor părți. Noul acord trebuie să mențină actualele condiții de acces reciproc și actualele alocări din cote, bazându-se pe activitatea tradițională a flotei Uniunii.

                  Noul acord se va înscrie în sfera mai largă de acoperire a politicii comune în domeniul pescuitului (PCP). El va asigura baza relațiilor în domeniul pescuitului în zonele în care stocurile sunt gestionate în comun cu Norvegia, în vederea promovării exploatării, gestionării și conservării sustenabile a resurselor biologice marine, în conformitate cu obiectivele PCP și cu principiile bunei guvernanțe.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Nu se aplică.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

                  Temeiul juridic al prezentei decizii este articolul 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), care stabilește procedura de negociere și de încheiere a acordurilor internaționale.

               •Subsidiaritate (în cazul competențelor neexclusive)

                  Nu se aplică (competență exclusivă).

               •Proporționalitate

                  Decizia este proporțională cu obiectivul.

               •Alegerea instrumentului

                  Instrumentul este prevăzut la articolul 218 alineatele (3) și (4) din TFUE.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Evaluări ex post/verificarea adecvării legislației existente

                  Nu se aplică.

               •Consultarea părților interesate

                  Nu se aplică.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  Nu se aplică.

               •Evaluarea impactului

                  Nu se aplică.

               •Adecvarea reglementărilor și simplificarea

                  Nu se aplică.

               •Drepturi fundamentale

                  Nu se aplică.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Nu se aplică.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de punere în aplicare și modalități de monitorizare, evaluare și raportare

                  Se așteaptă ca negocierile să fie deschise în primul trimestru al anului 2021.

               •Documentele explicative (în cazul directivelor)

                  Nu se aplică.

               •Explicație detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

                  Comisia recomandă:

                  -
                        Consiliului să o autorizeze să deschidă și să poarte negocieri în vederea încheierii unui nou acord în domeniul pescuitului cu Regatul Norvegiei;

                  -
                        desemnarea Comisiei ca negociator al UE în această chestiune;

                  -
                        purtarea negocierilor de către Comisie, în consultare cu comitetul special, în temeiul dispozițiilor Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene;

                  -
                        Consiliului să aprobe directivele de negociere anexate prezentei recomandări.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a deschiderii de negocieri privind încheierea unui nou acord în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatele (3) și (4),

               având în vedere recomandarea Comisiei,

               întrucât:

               (1)Relațiile Uniunii cu Norvegia în domeniul pescuitului se bazează pe Acordul privind pescuitul dintre Regatul Norvegiei și Comunitatea Economică Europeană, care a fost semnat la 27 februarie 1980 și intrat în vigoare la 16 iunie 1981.

               (2)După o perioadă inițială de 10 ani, acordul respectiv a fost prelungit automat pentru perioade suplimentare de 6 ani, cea mai recentă prelungire începând în 2015.

               (3)Acordul vizează Marea Nordului, Skagerrak și Atlanticul de Nord-Est și permite stabilirea de capturi totale admisibile pentru stocurile comune, transferuri de posibilități de pescuit, măsuri tehnice comune și aspecte legate de control și de aplicare.

               (4)Norvegia și-a exprimat dorința de a înlocui actualul acord, având în vedere impactul semnificativ pe care se anticipează că retragerea Regatului Unit din Uniune îl va avea asupra gestionării partajate a stocurilor în Atlanticul de Nord-Est. După perioada de tranziție aferentă retragerii Regatului Unit (care urmează să expire la finele anului 2020), stocurile vor fi reglementate fie de acorduri bilaterale, fie de acorduri trilaterale. Stocurile care populează apele aflate sub jurisdicția Regatului Unit, a Uniunii și a Norvegiei vor fi supuse unui acord trilateral separat. Având în vedere dorința Norvegiei de a înlocui actualul acord, va fi necesar un nou acord bilateral pentru stocurile aflate exclusiv în jurisdicția Norvegiei și a Uniunii.

               (5)În conformitate cu articolul 63 alineatul (1) din Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării
                  2
                și ținând cont de relațiile globale ale Uniunii cu Norvegia, este important să se mențină o cooperare în domeniul pescuitului responsabil pentru a se asigura conservarea pe termen lung și exploatarea sustenabilă a resurselor marine vii.

               (6)Prin urmare, trebuie deschise negocieri cu Norvegia în vederea încheierii unui nou acord bilateral în domeniul pescuitului,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Comisia este autorizată să negocieze, în numele Uniunii, un nou acord în domeniul pescuitului cu Regatul Norvegiei.

               Articolul 2

               Directivele de negociere sunt prevăzute în anexă.

               Articolul 3

               Negocierile trebuie să se desfășoare în consultare cu Grupul de lucru al Consiliului pentru politica externă privind pescuitul.

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării (JO L 179, 23.6.1998, p. 3).

                     (2)

                        Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării (JO L 179, 23.6.1998, p. 3).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 9.12.2020
            COM(2020) 787 final
            ANEXĂ
            la
            Recomandarea de
            DECIZIE A CONSILIULUIde autorizare a deschiderii de negocieri privind încheierea unui nou acord în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei

               ANEXĂ

               Directive pentru negocierea unui nou acord în domeniul pescuitului cu Regatul Norvegiei

               1.Obiectivul negocierilor este încheierea unui nou acord care să stipuleze principiile și obiectivele generale ale relațiilor Uniunii cu Norvegia în domeniul pescuitului și să stabilească un cadru pentru gestionarea stocurilor comune de pește și pentru accesul reciproc la ape și resurse.

               2.Acordul trebuie să vizeze cooperarea în privința dezvoltării de măsuri pentru exploatarea și conservarea sustenabilă a resurselor, inclusiv în ceea ce privește evitarea aruncării capturilor înapoi în mare.

               În particular, Comisia trebuie să urmărească:

               ·asigurarea faptului că aceste măsuri sunt nediscriminatorii și urmează o abordare bazată pe date științifice, în conformitate cu obiectivul de obținere a producției maxime durabile pentru stocurile în cauză;

               ·includerea de dispoziții privind cooperarea în materie de control și de aplicare, colectare a datelor și avize științifice;

               ·garantarea continuării unui pescuit responsabil, care să asigure conservarea pe termen lung și exploatarea sustenabilă a resurselor biologice marine, în conformitate cu principiile relevante prevăzute de legislația internațională;

               ·menținerea posibilităților de pescuit ale Uniunii și evitarea dislocării economice a activităților de pescuit ale părților;

               ·menținerea actualelor condiții de acces reciproc și a actualelor alocări stabile din cote, care pot fi ajustate numai cu consimțământul părților;

               ·includerea unor modalități de transfer și schimburi de cote, precum și a unor modalități de stabilire a capturilor totale admisibile sau a limitărilor efortului de pescuit anuale sau multianuale, pe baza unor strategii de gestionare pe termen lung;

               ·includerea unor modalități de emitere a autorizațiilor de pescuit și a unor dispoziții care să asigure egalitatea de tratament și conformitatea, inclusiv a unor activități comune de control și de inspecție.

               3.Acordul va stabili un cadru instituțional adecvat pentru cooperarea în materie de conservare și gestionare a stocurilor comune de pește, permițând o abordare coerentă a gestionării stocurilor comune, în perspectiva unor alte acorduri convenite eventual de UE pentru părțile în cauză.

               4.Negocierile bilaterale privind condițiile de acces reciproc și alocările din cote în domeniul pescuitului dintre Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei trebuie să țină cont de rezultatele obținute în urma negocierilor Acordului trilateral în domeniul pescuitului încheiat de Uniune cu Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și cu Regatul Norvegiei, care reglementează stocurile prezente în apele Uniunii, precum și stocurile prezente în apele aflate sub suveranitatea și jurisdicția Regatului Unit și a Regatului Norvegiei.

               5.Acordul trebuie să fie încheiat în timp util pentru a se asigura înlocuirea actualului acord până în 2023. Prin urmare, acordul trebuie să conțină o clauză de abrogare a actualului acord.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 20.3.2020
            COM(2020) 106 final
            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de modificare a Deciziei Consiliului din 7 iunie 2016 de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri referitoare la un acord global privind transportul aerian între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia și statele membre ale Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est (ASEAN), în ceea ce privește o serie de aspecte care intră în sfera de competență exclusivă a Uniunii

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL RECOMANDĂRII

               •Motivele și obiectivele recomandării

                  La 7 decembrie 2015, Comisia Europeană a propus o strategie în domeniul aviației pentru Europa, care includea o serie de propuneri de decizii ale Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri între Uniunea Europeană și anumite țări terțe cu privire la încheierea unor acorduri globale privind transportul aerian. Una dintre aceste propuneri [COM (2015) 609 final] a fost deschiderea negocierilor cu Asociația Națiunilor din Asia de Sud-Est (ASEAN).

                  La 7 iunie 2016, Consiliul a decis să autorizeze Comisia să deschidă negocieri cu privire la un acord global privind transportul aerian între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia și statele membre ale ASEAN, în ceea ce privește o serie de aspecte care intră în sfera de competență exclusivă a Uniunii. Decizia Consiliului are o valabilitate de patru ani și expiră la 7 iunie 2020.

                  În ceea ce privește decizia Consiliului, Comisia a făcut o declarație în care sublinia că limitarea în timp a autorizației este incompatibilă cu tratatele, mai exact cu articolul 218 alineatul (3) din TFUE.

                  La 24 iunie 2016, Comisia a informat guvernele tuturor celor 10 state membre ale ASEAN cu privire la autorizația acordată de Consiliu de a deschide negocieri cu statele membre ale ASEAN și a invitat ASEAN să înceapă negocierile.

                  Prima rundă de negocieri s-a desfășurat în perioada 27-28 noiembrie 2016, la Bruxelles. Cea mai recentă rundă de negocieri, a opta, a avut loc în perioada 20-22 noiembrie 2018, la Salzburg. În cadrul celei de a opta runde de negocieri s-a convenit cu privire la majoritatea elementelor proiectului de acord, iar cele două părți au convenit să se consulte pe plan intern cu privire la câteva chestiuni nesoluționate.

                  Consultarea internă din cadrul ASEAN este încă în curs de desfășurare.

                  Obiectivul prezentei recomandări este acela de a invita Consiliul să își modifice decizia din 7 iunie 2016 fără a modifica directivele de negociere anexate la decizia Consiliului.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

                  Recomandarea de a modifica decizia din iunie 2016 de autorizare a Comisiei să deschidă negocieri cu statele membre ale ASEAN este în deplină concordanță cu obiectivele de politică externă ale Uniunii, astfel cum sunt prevăzute în strategia cuprinzătoare în domeniul aviației propusă de Comisie în decembrie 2015 cu scopul de a consolida competitivitatea sectorului european al aviației.

               •Coerența cu alte domenii de politică ale Uniunii

                  Prezenta recomandare este în deplină conformitate cu obiectivele de politică ale Uniunii în domeniul aviației și promovează, de asemenea, alte obiective de politică și politici conexe, de exemplu în domeniul drepturilor lucrătorilor, al mediului și al combaterii schimbărilor climatice, în vederea asigurării îndeplinirii acestor obiective de către ambele părți.

               2.TEMEI JURIDIC

               •Temei juridic

               Articolul 218 alineatul (3) din TFUE.

               •Alegerea instrumentului

                  Instrumentul propus: decizie a Consiliului în temeiul articolului 218 alineatul (3) din TFUE.

                  Alte instrumente nu ar fi adecvate din următorul motiv:

                  O decizie a Consiliului în temeiul articolului 218 alineatul (3) din TFUE de autorizare a Comisiei să deschidă negocieri este procedura prevăzută pentru negocierile internaționale în domeniul transporturilor.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de modificare a Deciziei Consiliului din 7 iunie 2016 de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri referitoare la un acord global privind transportul aerian între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia și statele membre ale Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est (ASEAN), în ceea ce privește o serie de aspecte care intră în sfera de competență exclusivă a Uniunii

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatul (3),

               având în vedere recomandarea Comisiei,

               întrucât:

               Imediat după adoptarea Deciziei Consiliului din 7 iunie 2016 de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri referitoare la un acord global privind transportul aerian între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia și statele membre ale Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est (ASEAN), în ceea ce privește o serie de aspecte care intră în sfera de competență exclusivă a Uniunii, Comisia a contactat toate statele membre ale ASEAN în vederea începerii negocierilor.

               Din noiembrie 2016 au avut loc opt runde de negocieri.

               În aceste condiții, este puțin probabil ca negocierile să poată fi încheiate cu succes înainte de expirarea autorizației acordate prin Decizia Consiliului din 7 iunie 2016, și anume până la 7 iunie 2020.

               Prin urmare, este necesar ca această decizie să fie modificată pentru a permite Comisiei să poarte negocieri într-un cadru care să conducă la încheierea cu succes a acestora, în interesul Uniunii,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Decizia Consiliului din 7 iunie 2016 de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri referitoare la un acord global privind transportul aerian între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia și statele membre ale Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est (ASEAN), în ceea ce privește o serie de aspecte care intră în sfera de competență exclusivă a Uniunii se modifică după cum urmează:

               1.Titlul deciziei se înlocuiește cu următorul titlu:

               „Decizia Consiliului din 7 iunie 2016 de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri referitoare la un acord global privind transportul aerian între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia și statele membre ale Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est (ASEAN)”.

               2.Articolul 1 se înlocuiește cu următorul text:

               „Comisia este autorizată să negocieze, în numele Uniunii, un acord global privind transportul aerian cu statele membre ale Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est (ASEAN).”

               3.Textul articolului 3a se înlocuiește cu următorul text:

                  „Prezenta decizie este valabilă pe durată nedeterminată.”

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele