title: Recomandarea (UE) 2022/915 a Consiliului din 9 iunie 2022 privind cooperarea operativă în materie de asigurare a respectării legii

text:
               13.6.2022

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 158/53

      RECOMANDAREA (UE) 2022/915 A CONSILIULUI
      din 9 iunie 2022
      privind cooperarea operativă în materie de asigurare a respectării legii
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 87 alineatul (3) și articolul 89, coroborate cu articolul 292,
      având în vedere propunerea Comisiei Europene,
      întrucât:

                  (1)

                  Cooperarea transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii este esențială pentru a face față amenințărilor de securitate și pentru a asigura buna funcționare a spațiului Schengen. Este esențial ca persoanele să fie împiedicate să se sustragă autorităților de aplicare a legii prin simpla deplasare dintr-un stat membru în altul. O cooperare transfrontalieră consolidată în materie de asigurare a respectării legii între toate autoritățile de aplicare a legii din statele membre va contribui la îmbunătățirea prevenirii, a depistării și anchetării infracțiunilor în Uniune. O astfel de cooperare consolidată include acțiuni transfrontaliere între două sau mai multe state membre, cum ar fi urmăririle transfrontaliere și supravegherea transfrontalieră, precum și acțiuni transnaționale, cum ar fi operațiunile comune, care implică detașarea de agenți de aplicare a legii în alte state membre.

                  (2)

                  Urmăririle transfrontaliere și supravegherea transfrontalieră sunt instrumente indispensabile de cooperare în materie de asigurare a respectării legii, fără de care persoanele se pot sustrage autorităților de aplicare a legii prin trecerea frontierei, profitând de schimbarea jurisdicției și de absența continuității acțiunii de asigurare a respectării legii. Ar trebui să se recomande ca statelor membre să abordeze limitările actuale pe care unele state membre le-au instituit, deoarece acestea creează obstacole care împiedică desfășurarea unor astfel de acțiuni pe teritoriul lor. Este de asemenea necesar, cu respectarea competențelor autorităților judiciare ale fiecărui stat membru, să se adapteze anumite reguli de angajare în operațiuni transfrontaliere de asigurare a respectării legii pentru a monitoriza și a reține persoane în cadrul supravegherii transfrontaliere, al urmăririlor transfrontaliere și în cursul operațiunilor comune.

                  (3)

                  Este necesară constituirea unor patrule comune permanente și a altor capacități ale operațiunii comune pentru a face față activităților infracționale și provocărilor pe care mobilitatea permanentă și în creștere a persoanelor, a bunurilor și a serviciilor în interiorul Uniunii le implică pentru cooperarea operativă în materie de asigurare a respectării legii. Prin schimbul lor de informații, structurilor actuale, cum ar fi centrele de cooperare polițienească și vamală (CCPV), le revine un rol major în lupta împotriva criminalității transfrontaliere. După caz, CCPV-urile ar trebui să poată sprijini patrulele comune și alte operațiuni comune pe baza unei analize de risc comune și a unei evaluări a necesităților, în conformitate cu cerințele legale aplicabile, pentru a preveni și depista infracțiunile transfrontaliere desfășurate în zonele de frontieră interne ale Uniunii și pentru a sprijini anchetele privind infracțiunile transfrontaliere respective.

                  (4)

                  Pentru ca statele membre, Consiliul și Comisia să obțină o imagine cantitativă exactă a stadiului în care se află punerea în aplicare a activităților de cooperare transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii în Uniune, ar trebui să se recomande statelor membre să culeagă și să raporteze anual date și să compileze și să raporteze anual statistici privind cooperarea operativă în materie de asigurare a respectării legii. Astfel de statistici ar putea asigura o cunoaștere detaliată și o înțelegere mai profundă a nevoilor statelor membre și a oricăror probleme potențiale care trebuie soluționate la nivelul Uniunii.

                  (5)

                  Rețelele infracționale profită de lipsa controalelor la frontierele interne ale Uniunii pentru a-și desfășura activitățile infracționale. Patrulele comune și alte operațiuni comune sunt instrumente prețioase de combatere a tuturor tipurilor de infracțiuni transfrontaliere.

                  (6)

                  Atunci când este relevant și adecvat, statele membre ar trebui să poată pune în aplicare recomandările privind cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii în contextul Platformei multidisciplinare europene împotriva amenințărilor infracționale (EMPACT) pentru a combate amenințările prioritare identificate pe care le reprezintă criminalitatea internațională gravă și organizată. De exemplu, patrulele comune specifice reprezintă un instrument flexibil întemeiat pe activități polițienești bazate pe informații, care poate fi inițiat de autoritățile relevante de aplicare a legii. Statele membre ar putea de asemenea utiliza patrule comune specifice alături de alte acțiuni operative în planurile de acțiune operaționale (PAO) ale EMPACT pentru a aborda domenii specifice prioritare ale criminalității.

                  (7)

                  Disponibilitatea limitată a agenților de aplicare a legii pe care statele membre îi pot desfășura în străinătate și lipsa unei desfășurări coordonate bazate pe o analiză comună prealabilă pot conduce la ineficacitatea desfășurării de forțe de aplicare a legii în alte state membre. Pentru a simplifica gestionarea administrativă și logistică a patrulelor comune și a altor operațiuni comune, ar trebui să se recomande crearea unei platforme de sprijin cu dimensiune paneuropeană. Prin intermediul unei astfel de platforme de sprijin, statele membre ar putea face schimb de informații cu privire la nevoile lor și ar putea facilita desfășurarea efectivă și eficace a patrulelor comune și a altor operațiuni comune, pentru a menține și a consolida ordinea și siguranța publică, pentru a preveni infracțiunile și pentru a contribui la combaterea unor valuri specifice de criminalitate în locuri strategice, în momente și situații determinate. După caz, platforma de sprijin ar putea beneficia de finanțare din partea Uniunii și de sprijin administrativ și logistic din partea Agenției Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (Europol) înființate prin Regulamentul (UE) 2016/794 al Parlamentului European și al Consiliului (1).

                  (8)

                  Comunicarea și accesul la informațiile disponibile sunt esențiale pentru succesul cooperării operative transfrontaliere în materie de asigurare a respectării legii. Ar trebui să se recomande statelor membre să permită agenților de aplicare a legii care acționează într-un alt stat membru să aibă acces în timp real la informațiile deținute în sistemele de informații ale Uniunii, prin intermediul portalului european de căutare (ESP), și la bazele lor de date naționale relevante prin soluții mobile, cum ar fi dispozitive portabile sau calculatoare ale autorităților de aplicare a legii montate în interiorul autovehiculelor, în conformitate cu drepturile de acces aplicabile și cu dreptul Uniunii și cu dreptul intern aplicabil. Ar trebui să se recomande ca informațiile furnizate de autoritățile de aplicare a legii într-un alt stat membru să se limiteze la informațiile solicitate de agenții de aplicare a legii pentru îndeplinirea sarcinilor lor în timpul cooperării transfrontaliere în materie de asigurare a respectării legii. Ar trebui să se recomande, de asemenea, echiparea agenților de aplicare a legii care acționează în alt stat membru cu mijloace de comunicare mobile fiabile și securizate, interconectabile în timp real, cum ar fi instrumentele de mesagerie instantanee, care să funcționeze la nivel transfrontalier, pentru a comunica direct cu autoritățile lor și cu autoritățile statului membru gazdă. Este necesar să se asigure interconectivitatea mijloacelor de comunicare securizate la nivel transfrontalier care pot, cel puțin, să permită utilizarea securizată a mijloacelor de comunicare mobile în timp real, precum și geolocalizarea vehiculelor lor de aplicare a legii utilizate de agenții de aplicare a legii, de exemplu prin urmărirea GPS sau prin drone, în timpul unei operațiuni transfrontaliere de asigurare a respectării legii.
                  Prin urmare, ar trebui să se recomande statelor membre să utilizeze, în funcție de nevoile lor specifice, soluțiile tehnice furnizate, de exemplu, de Europol, în special la recomandarea laboratorului său de inovare, precum și pe baza lucrărilor și proiectelor relevante ale centrului european de inovare pentru securitate internă, de grupuri de experți specializate, cum ar fi Grupul central pentru comunicații securizate și Rețeaua europeană de servicii tehnologice de aplicare a legii (ENLETS), precum și de proiecte precum proiectul BroadWay. Statele membre pot, de asemenea, să asigure o astfel de interconectivitate prin interconectarea sistemelor existente cu statele membre învecinate.

                  (9)

                  Pentru o cooperare operativă transfrontalieră eficace în materie de asigurare a respectării legii este nevoie să se treacă la o cultură comună a activității de asigurare a respectării legii la nivelul Uniunii. Este esențial, pentru consolidarea competențelor, a cunoștințelor și a încrederii, să se instituie cursuri comune de formare inițială, de tipul celor instituite de Spania și Franța la Valdemoro, programe comune de schimb pentru studenții în domeniul de asigurare a respectării legii cu privire la aspecte legate de o astfel de cooperare, precum și cursuri de dezvoltare continuă cu privire la aceste aspecte pentru agenții de aplicare a legii și pentru anchetatorii infracțiunilor. Este important ca statele membre să includă, în cursurile de formarea inițială națională pentru studenții în domeniul de asigurare a respectării legii, eventual un curs referitor la cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii. Este important, de asemenea, ca statele membre să încerce să conceapă sau să adapteze, în cooperare cu Agenția Uniunii Europene pentru Formare în Materie de Aplicare a Legii (CEPOL), înființată prin Regulamentul (UE) 2015/2219 al Parlamentului European și al Consiliului (2), cursuri privind cooperarea operațională transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii și ca statele membre să ofere cursuri de limbă în cadrul formării continue la nivel național a agenților.
                  Ar putea fi prevăzute parcursuri profesionale pentru studenții în domeniul de asigurare a respectării legii și agenții de aplicare a legii care finalizează astfel de cursuri de formare. Ar trebui să se recomande statelor membre să recurgă în mod optim la CEPOL, comunicându-i CEPOL nevoile lor de formare, sprijinind activitățile CEPOL și contribuind la alinierea portofoliului lor de formare la prioritățile legate de cooperarea transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii stabilite în evaluările nevoilor strategice de formare ale UE (UE-STNA). Ar trebui să se recomande statelor membre să reflecteze la posibilitatea de a crea programe comune paneuropene de formare și de schimb la scară largă și pe termen lung pentru studenții în domeniul de asigurare a respectării legii și pentru agenții de aplicare a legii în ceea ce privește cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii.

                  (10)

                  Având în vedere importanța coordonării și a cooperării în ceea ce privește aspectele abordate în prezenta recomandare și, în special, punerea sa în aplicare, ar trebui să existe un punct de discuție permanent privind cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii în cadrul grupului de lucru relevant al Consiliului. Grupul de lucru respectiv ar putea să servească drept forum permanent pentru ca statele membre să discute astfel de aspecte, inclusiv convergența normelor și a acordurilor lor, alte măsuri de eliminare a obstacolelor din calea eficacității și a eficienței operațiunilor de cooperare transfrontalieră în materie de respectare a aplicării legii, raportarea cu privire la progresele înregistrate, precum și aspecte legate de orientările și bunele practici necesare.

                  (11)

                  Ar trebui să se recomande ca prezenta recomandare să fie pusă în aplicare într-un interval de timp rezonabil. Ar trebui să se recomande, de asemenea, statelor membre să inițieze, de îndată ce va fi posibil în mod rezonabil, un proces de examinare, după caz și în funcție de relevanță, a normelor naționale și a acordurilor bilaterale și multilaterale cu alte state membre, pentru a pune în aplicare prezenta recomandare.

                  (12)

                  Prezenta recomandare nu aduce atingere normelor privind portul și utilizarea armelor de serviciu, inclusiv în situații de apărare a altor persoane, utilizarea privilegiilor de circulație rutieră, utilizarea mijloacelor tehnice pentru desfășurarea de operațiuni de supraveghere transfrontalieră sau efectuarea controalelor de identitate și reținerea persoanelor care încearcă să evite astfel de controale. În mod similar, nu ar trebui să fie, de asemenea, afectate normele care stabilesc ceea ce intră în domeniul de aplicare al cooperării judiciare sau ceea ce necesită autorizarea de către o autoritate judiciară.

                  (13)

                  Pentru a asigura coerența, definițiile și garanțiile cuprinse în prezenta recomandare ar trebui, după caz, să aibă la bază și să fie interpretate în conformitate cu dreptul Uniunii aplicabil, în special Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (3) (CAAS), în special articolele 39-46 din aceasta și Deciziile 2008/615/JAI (4) și 2008/616/JAI (5) ale Consiliului (denumite în continuare „Deciziile Prüm”), în special articolele 17-19 din Decizia 2008/615/JAI. Același lucru este valabil și pentru referirile la necesitatea de a respecta dreptul intern în cazul în care dreptul Uniunii face deja trimitere la standardele naționale.

                  (14)

                  Progresele înregistrate în punerea în aplicare a prezentei recomandări ar trebui reexaminate după o anumită perioadă. Prin urmare, cel târziu la doi ani de la adoptarea prezentei decizii, Comisia ar trebui să evalueze progresele realizate și să prezinte un raport, după ce s-a consultat cu statele membre. Raportul respectiv ar trebui să fie discutat în cadrul Consiliului, astfel încât, printre altele, Comisia să propună acte juridice obligatorii ale dreptului Uniunii dacă sunt necesare astfel de acte în domeniul cooperării operative transfrontaliere în materie de asigurare a respectării legii.

                  (15)

                  În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Danemarca nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică. Deoarece prezenta recomandare constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen, Danemarca ar trebui să decidă, în conformitate cu articolul 4 din protocolul respectiv, în termen de șase luni de la data la care Consiliul decide cu privire la prezenta recomandare, dacă o va pune în aplicare în dreptul intern.

                  (16)

                  Cu excepția secțiunilor 2.1, 2.2 și 2.3, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda participă, în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din protocolul nr. 19 privind integrarea acquis-ului Schengen în cadrul Uniunii Europene, anexat la TUE și la TFUE, și cu articolul 6 alineatul (2) din Decizia 2002/192/CE a Consiliului (6); prin urmare, Irlanda participă la adoptarea prezentei recomandări.

                  (17)

                  În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (7), care intră sub incidența articolului 1 punctul H din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (8).

                  (18)

                  În ceea ce privește Elveția, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (9), care intră sub incidența articolului 1 punctul H din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE (10) a Consiliului și cu articolul 3 din Decizia 2008/149/JAI a Consiliului (11).

                  (19)

                  În ceea ce privește Liechtensteinul, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (12), care intră sub incidența articolului 1 punctul H din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (13) și cu articolul 3 din Decizia 2011/349/UE a Consiliului (14).

                  (20)

                  În ceea ce privește Ciprul, punctele 2.1 și 2.2 din prezenta recomandare constituie un act care se întemeiază pe acquis-ul Schengen sau care se raportează la acesta în înțelesul articolului 3 alineatul (2) din Actul de aderare din 2003.

                  (21)

                  În ceea ce privește Bulgaria și România, punctele 2.1 și 2.2 din prezenta recomandare constituie un act care se întemeiază pe acquis-ul Schengen sau care se raportează la acesta în înțelesul articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.

                  (22)

                  În ceea ce privește Croația, punctele 2.1 și 2.2 din prezenta recomandare constituie un act care se întemeiază pe acquis-ul Schengen sau care se raportează la acesta în înțelesul articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2011,

            RECOMANDĂ:

         CADRU GENERAL

                  (a)

                  Ținând seama că prezenta recomandare nu are forță juridică obligatorie, se recomandă statelor membre să pună în aplicare măsurile prevăzute în aceasta, în conformitate cu dreptul Uniunii aplicabil, în special cu cel care are caracter obligatoriu.

                  (b)

                  Nu ar trebui să se înțeleagă că prezenta recomandare urmărește să aducă atingere normelor naționale care prevăd prerogative, roluri, competențe, limitări, garanții sau condiții care nu sunt abordate în mod specific în prezenta recomandare și care se aplică activităților relevante de cooperare operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii în temeiul actelor legislative cu caracter obligatoriu ale Uniunii, inclusiv al CAAS, al Deciziilor Prüm și al dreptului intern în conformitate cu dreptul Uniunii.

                  (c)

                  Prezenta recomandare este conformă cu obligația de a respecta drepturile fundamentale și principiile juridice consacrate la articolul 6 din TUE, inclusiv dreptul la o cale de atac efectivă și dreptul la un proces echitabil, precum și standardele înalte de protecție a datelor prevăzute în dreptul Uniunii, în special în Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului (15).

                  (d)

                  Statele membre pot menține în vigoare sau pot adopta norme și încheia acorduri care prevăd o cooperare mai strânsă decât măsurile prevăzute în prezenta recomandare.

                  (e)

                  Se recomandă statelor membre să pună în aplicare prezenta recomandare fără să aducă atingere Convenției cu privire la asistența reciprocă și cooperarea între administrațiile vamale (16) (Napoli II), elaborată în temeiul articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană.

         OBIECTIV ȘI DOMENIU DE APLICARE

      Obiectivul prezentei recomandări este de a consolida cooperarea operativă în materie de asigurare a respectării legii între autoritățile de aplicare a legii.
      Cooperarea operativă în materie de asigurare a respectării legii acoperă situațiile în care autoritățile de aplicare a legii dintr-un stat membru își desfășoară activitatea pe teritoriul unui alt stat membru în contextul acțiunilor transfrontaliere și al altor acțiuni transnaționale între două sau mai multe state membre, de exemplu în cursul unei urmăriri transfrontaliere, al supravegherii transfrontaliere, al patrulelor comune sau al altor operațiuni comune ori în legătură cu sezonul turistic sau cu un eveniment de masă.
      1.   DEFINIȚII
      În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

                  (a)

                  „autoritate de aplicare a legii” înseamnă autoritatea competentă în înțelesul articolului 87 alineatul (1) din TFUE;

                  (b)

                  „urmărire transfrontalieră” înseamnă o operațiune de asigurare a respectării legii în cadrul căreia agenții unei autorități competente de aplicare a legii a unui stat membru urmăresc în statul membru respectiv una sau mai multe persoane și, în cursul urmăririi respective, traversează o frontieră cu un alt stat membru și continuă urmărirea pe teritoriul celuilalt stat membru;

                  (c)

                  „supraveghere transfrontalieră” înseamnă o operațiune de asigurare a respectării legii în care agenții unei autorități de aplicare a legii dintr-un stat membru supraveghează, în cadrul unei anchete penale desfășurate în statul membru respectiv, una sau mai multe persoane și continuă supravegherea respectivă pe teritoriul unei sau mai multor alte state membre, după ce persoana sau persoanele au trecut frontiera acestora;

                  (d)

                  „operațiuni comune” înseamnă operațiuni de asigurare a respectării legii, inclusiv patrule comune și alte operațiuni comune în domeniul ordinii publice, al siguranței publice și al prevenirii criminalității, desfășurate în comun de agenți ai autorităților de aplicare a legii din două sau mai multe state membre, în care agenții dintr-un stat membru acționează pe teritoriul altui stat membru;

                  (e)

                  „punct unic de contact” înseamnă organismul național central desemnat pentru cooperarea internațională în materie de asigurare a respectării legii în conformitate cu secțiunea „Cadru general” din prezenta recomandare;

                  (f)

                  „centru de cooperare polițienească și vamală” sau „CCPV” înseamnă o structură comună de asigurare a respectării legii care vizează schimbul de informații și furnizează sprijin pentru alte activități de asigurare a respectării legii în zonele de frontieră interne ale Uniunii, care a fost înființată de un stat membru pe baza unui acord bilateral sau multilateral cu unul sau mai multe state membre învecinate și care se află în imediata vecinătate a frontierelor dintre statele membre în cauză;

                  (g)

                  „statistici” se referă la datele fără caracter personal culese de statele membre și raportate Consiliului și Comisiei în legătură cu operațiunile de cooperare transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii, prevăzute în secțiunea 2.

            2.   ELIMINAREA OBSTACOLELOR DIN CALEA COOPERĂRII OPERATIVE ÎN MATERIE DE ASIGURARE A RESPECTĂRII LEGII ATUNCI CÂND AGENȚII DE APLICARE A LEGII ÎȘI DESFĂȘOARĂ ACTIVITATEA ÎNTR-UN ALT STAT MEMBRU
      2.1.   Urmărirea transfrontalieră:

                  (a)

                  Se recomandă statelor membre:

                              (i)

                              să se asigure că tipurile de infracțiuni care pot da naștere unei urmăriri transfrontaliere pe teritoriul lor includ infracțiunile care figurează pe lista din anexă, precum și toate celelalte infracțiuni care pot duce la extrădare sau la predare precum și, atunci când sunt conforme cu dreptul intern, sustragerea de la verificările din partea autorităților de aplicare a legii;

                              (ii)

                              să permită ca urmăririle transfrontaliere să fie desfășurate pe teritoriul lor dincolo de frontierele terestre, fluviale, lacustre și aeriene;

                              (iii)

                              să permită continuarea urmăririlor transfrontaliere pe teritoriul lor fără nicio limitare geografică sau temporală până la sosirea agenților autorității lor de aplicare a legii;

                              (iv)

                              să culeagă și să elaboreze anual statistici privind urmăririle transfrontaliere desfășurate de autoritățile lor de aplicare a legii și să le raporteze Consiliului și Comisiei; statisticile anuale respective includ:

                                          —

                                          numărul de urmăriri transfrontaliere care au fost desfășurate;

                                          —

                                          statele membre pe teritoriul cărora au fost desfășurate urmăririle transfrontaliere.

                  (b)

                  Se recomandă statelor membre să permită agenților autorității de aplicare a legii dintr-un alt stat membru care desfășoară urmăriri transfrontaliere pe teritoriul lor:

                              (i)

                              să aibă asupra lor armele de serviciu și munițiile și alte echipamente de serviciu;

                              (ii)

                              să își utilizeze armele de serviciu în legitimă apărare și în apărarea altora, în conformitate cu dreptul intern al statului membru gazdă;

                              (iii)

                              să utilizeze privilegiile de circulație rutieră aplicabile în statele membre în care are loc urmărirea transfrontalieră;

                              (iv)

                              în conformitate cu dreptul intern al statului membru gazdă, să utilizeze sistemele GPS din dotare pentru ca autoritatea de aplicare a legii din celălalt stat membru să urmărească vehiculele acestor agenți;

                              (v)

                              să folosească mijloacele securizate de comunicare în timp real la nivel transfrontalier.

                  (c)

                  Se recomandă statelor membre să ia în considerare posibilitatea de a le permite agenților autorității competente de aplicare a legii dintr-un alt stat membru care efectuează urmăriri transfrontaliere pe teritoriul lor să oprească și să rețină provizoriu o persoană urmărită în conformitate cu procedurile prevăzute în dreptul intern al statului membru gazdă, inclusiv prin constrângere și forță fizică, și cu dreptul de a efectua o percheziție de securitate, până la sosirea agenților autorității de aplicare a legii din statul membru gazdă.

            2.2.   Supravegherea transfrontalieră

                  (a)

                  Se recomandă statelor membre:

                              (i)

                              să permită desfășurarea supravegherii transfrontaliere pe teritoriul lor în ceea ce privește persoanele suspectate că pregătesc sau că au săvârșit una sau mai multe dintre infracțiunile enumerate în anexă, precum și toate celelalte infracțiuni care pot da naștere la extrădare sau la predare, ori că au participat la acestea, dar și în ceea ce privește persoanele care pot permite să se identifice sau să urmărească aceste persoane suspectate;

                              (ii)

                              să facă astfel încât să se poată desfășura supravegherea transfrontalieră cu scopul de a stabili dacă au fost comise sau dacă sunt în pregătire infracțiuni concrete;

                              (iii)

                              să permită desfășurarea supravegherii transfrontaliere pe teritoriul lor dincolo de frontierele terestre, maritime, fluviale, lacustre și aeriene;

                              (iv)

                              pe baza unor proceduri convenite de comun acord, să permită și să faciliteze punerea în comun a materialelor, pentru ca supravegherea transfrontalieră să fie mai eficace;

                              (v)

                              să desemneze, pentru coordonarea supravegherii transfrontaliere la intrare și la ieșire, una sau mai multe autorități centrale care să facă parte din punctul unic de contact ori să coopereze îndeaproape cu acesta și să fie în măsură să trateze și să furnizeze cereri de autorizare 24 de ore din 24, 7 zile din 7.

                  (b)

                  Se recomandă statelor membre să permită agenților autorității de aplicare a legii dintr-un alt stat membru care desfășoară supravegheri transfrontaliere pe teritoriul lor:

                              (i)

                              să aibă asupra lor armele de serviciu și munițiile și alte echipamente de serviciu;

                              (ii)

                              să își utilizeze armele de serviciu în legitimă apărare și în apărarea altora, în conformitate cu dreptul intern al statului membru gazdă;

                              (iii)

                              în conformitate cu dreptul intern al statului membru gazde să utilizeze mijloacele tehnice necesare pentru desfășurarea de operațiuni de supraveghere transfrontalieră, inclusiv sisteme de urmărire GPS, drone și echipamente audio și video;

                              (iv)

                              să folosească mijloacele securizate de comunicare în timp real la nivel transfrontalier.

            2.3.   Operațiunile comune

                  (a)

                  Se recomandă statelor membre să permită agenților autorității competente de aplicare a legii dintr-un alt stat membru care sunt implicați în desfășurarea unor operațiuni comune pe teritoriul lor să întreprindă cel puțin următoarele acțiuni, cu condiția ca atribuții și competențe similare să fie acordate agenților propriilor autorități de aplicare a legii:

                              (i)

                              să efectueze controale de identitate și să rețină în mod provizoriu orice persoană care încearcă să evite un control de identitate;

                              (ii)

                              să își poarte uniforma și armele de serviciu și munițiile, precum și alte echipamente de serviciu;

                              (iii)

                              să își folosească armele de serviciu în legitimă apărare și în apărarea altora;

                              (iv)

                              să folosească mijloacele securizate de comunicare în timp real la nivel transfrontalier sau să ofere alte posibilități de comunicare transfrontalieră. În acest scop, ar trebui prevăzute condițiile tehnice prealabile necesare pentru comunicarea securizată în timp real.

                  (b)

                  Se recomandă statelor membre să coordoneze operațiunile comune atunci când se desfășoară mai multe operațiuni prin intermediul autorităților lor de aplicare a legii;

                  (c)

                  Se recomandă statelor membre să culeagă anual date și să elaboreze anual statistici privind patrulele și alte operațiunile comune desfășurate de autoritățile lor de aplicare a legii pe teritoriul celorlalte state membre și să le raporteze Consiliului și Comisiei; statisticile anuale respective includ:

                              (i)

                              numărul de patrule comune și de alte operațiuni comune care au fost desfășurate;

                              (ii)

                              statele membre pe teritoriul cărora au fost desfășurate patrulele comune sau alte operațiuni comune.

            3.   CENTRE DE COOPERARE POLIȚIENEASCĂ ȘI VAMALĂ

                  (a)

                  Se recomandă statelor membre care găzduiesc un CCPV sau care participă la un CCPV să se asigure că, dincolo de accentul pe care îl pun pe schimbul de informații, CCPV-urile îndeplinesc următoarele sarcini:

                              (i)

                              facilitează, sprijină și, după caz, coordonează patrulele comune și alte operațiuni comune în zonele de frontieră interne ale Uniunii;

                              (ii)

                              contribuie la o analiză comună a infracțiunilor transfrontaliere specifice zonei lor de frontieră interne a Uniunii sau o realizează și, după caz, transmit această analiză prin intermediul punctului unic de contact național autorităților naționale relevante, altor state membre și agenții și organe competente ale Uniunii, cum ar fi Europol, Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european instituită prin Regulamentul (UE) 2019/1896 al Parlamentului European și al Consiliului (17) și Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) instituit prin Decizia 1999/352/CE, CECO, Euratom a Comisiei (18);

                              (iii)

                              sprijină anchetele privind infracțiunile transfrontaliere care au loc în zonele lor de frontieră interne ale Uniunii.

                  (b)

                  Se recomandă statelor membre să consolideze cooperarea transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii și să adopte bune practici pentru o astfel de cooperare cu statele învecinate, pe bază bilaterală sau multilaterală, inclusiv prin intermediul secțiilor comune de poliție și al CCPV-urilor.

            4.   O PLATFORMĂ DE SPRIJIN PENTRU PATRULELE COMUNE ȘI ALTE OPERAȚIUNI COMUNE

                  (a)

                  Se recomandă statelor membre să creeze o platformă de sprijin care să permită identificarea și centralizarea, fără transmiterea de date cu caracter personal, a nevoilor exprimate de fiecare stat membru pentru organizarea de patrule comune sau a altor operațiuni comune:

                              (i)

                              în locuri care sunt deosebit de importante pentru prevenirea și combaterea criminalității, cum ar fi nodurile infracționale cheie sau zonele turistice vizitate de turiști din alte state membre;

                              (ii)

                              în timpul unor adunări publice și al unor evenimente majore care ar putea atrage vizitatori din alte state membre, cum ar fi evenimente sportive de amploare sau summiturile internaționale;

                              (iii)

                              în caz de dezastre și accidente grave, în coordonare cu mecanismul de protecție civilă al Uniunii (UCPM) și, în special, cu Centrul de coordonare a răspunsului la situații de urgență (ERCC) (19).

                  (b)

                  Se recomandă statelor membre:

                              (i)

                              să furnizeze platformei de sprijin informații cu privire la nevoile lor și la circumstanțele cererii de menținere a ordinii și securității publice și de prevenire a infracțiunilor;

                              (ii)

                              să desemneze, în funcție de tipul operațiunilor comune, un punct de contact adecvat ca punct național de contact pentru astfel de patrule comune și alte operațiuni comune, precum și pentru transmiterea informațiilor relevante.

            5.   ASIGURAREA ACCESULUI EFECTIV LA INFORMAȚII ȘI LA COMUNICARE

                  (a)

                  Se recomandă statelor membre să se asigure că agenții autorității lor de aplicare a legii care sunt implicați în cooperarea operativă transfrontalieră în materie de aplicare a legii care intră sub incidența prezentei recomandări și care acționează pe teritoriul unui alt stat membru:

                              (i)

                              beneficiază de acces de la distanță și securizat la propriile lor baze de date naționale, la bazele de date ale Uniunii și la bazele de date internaționale prin intermediul portalului european de căutare (ESP), în conformitate cu dreptul Uniunii și cu dreptul intern, astfel încât să își poată exercita funcțiile de asigurare a respectării legii pe teritoriul unui alt stat membru în cadrul cooperării operative transfrontaliere în materie de asigurare a respectării legii, cum ar fi efectuarea de controale de identitate;

                              (ii)

                              pot utiliza mijloace de comunicare în timp real securizate, capabile să funcționeze pe teritoriul unui alt stat membru, astfel încât să poată să comunice direct cu autoritatea competentă de aplicare a legii din statele membre ale acestora și cu agenții autorităților de aplicare a legii ale celuilalt stat membru sau ale celorlalte state membre în cauză.

                  (b)

                  Se recomandă statelor membre să asigure comunicarea directă securizată și în timp real la nivel transfrontalier, fie prin utilizarea soluțiilor tehnice care trebuie furnizate, de exemplu, de Europol, de grupuri de experți specializate sau de proiecte finanțate de Uniune, fie prin interconectarea sistemelor existente în cazul statelor membre învecinate.

            6.   FORMARE COMUNĂ ȘI DEZVOLTARE PROFESIONALĂ ÎN DOMENIUL COOPERĂRII OPERATIVE TRANSFRONTALIERE ÎN MATERIE DE ASIGURARE A RESPECTĂRII LEGII
      Se recomandă statelor membre:

                  (a)

                  să includă eventual un curs privind cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii în cadrul cursurilor de formare inițială pentru a familiariza studenții în domeniul de asigurare a respectării legii cu cultura europeană a asigurării respectării legii;

                  (b)

                  în măsura în care se poate realiza în mod rezonabil în cadrul structurilor naționale, să instituie, împreună cu statele membre învecinate, cursuri comune de formare inițială și programe comune de schimb pentru studenții în domeniul de asigurare a respectării legii cu privire la cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii;

                  (c)

                  să urmărească să conceapă sau să adapteze, în cooperare cu CEPOL, la solicitarea statelor membre, cursuri naționale privind cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii, pentru a fi utilizate pentru formarea profesională continuă la nivel național a agenților de aplicare a legii;

                  (d)

                  să instituie cursuri și inițiative comune de dezvoltare profesională continuă pentru agenții de aplicare a legii pentru a dezvolta competențe și cunoștințe privind cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii, în special cu privire la dreptul, regulile de angajare, instrumentele, tehnicile, mecanismele, procedurile și bunele practici relevante;

                  (e)

                  să urmărească să conceapă și să ofere parcursuri profesionale pentru agenții absolvenți ai cursurilor comune de formare inițială, ai programelor comune de schimb sau ai cursurilor specifice de cooperare operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii;

                  (f)

                  să asigure cursuri de limbi străine și cursuri de formare pentru agenții autorităților de aplicare a legii care ar putea fi implicați în activități de cooperare operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii, privind procedurile operative, dreptul administrativ și penal, procedurile penale ale altor state membre și autoritățile de contactat în alte state membre;

                  (g)

                  ținând seama de nevoile statelor membre, să urmărească să își alinieze portofoliul de formare la prioritățile legate de cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii stabilite în UE-STNA;

                  (h)

                  să informeze CEPOL despre nevoile lor de formare în ceea ce privește cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii și să sprijine activitățile relevante ale CEPOL, astfel încât CEPOL să-și poată juca rolul în formarea agenților de aplicare a legii;

                  (i)

                  să ia în considerare posibilitatea de a crea programe comune paneuropene de formare și de schimb la scară largă și pe termen lung pentru studenții în domeniul de asigurare a respectării legii și pentru agenții de aplicare a legii în ceea ce privește cooperarea operativă transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii.

            7.   DISPOZIȚII FINALE

                  (a)

                  Se recomandă statelor membre să discute și să urmărească mai departe aspectele vizate de prezenta recomandare, în special aspectele legate de punerea în aplicare a acesteia;

                  (b)

                  Se recomandă statelor membre să utilizeze pe deplin sprijinul financiar pus la dispoziție prin intermediul instrumentului de sprijin financiar pentru cooperarea polițienească, prevenirea și combaterea criminalității și gestionarea crizelor instituit prin Regulamentul (UE) nr. 513/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (20) (Fondul pentru securitate internă – componenta de cooperare polițienească) pentru a îmbunătăți și a intensifica cooperarea operativă transfrontalieră;

                  (c)

                  Se recomandă statelor membre ca, la punerea în aplicare a prezentei recomandări, cât mai curând posibil în mod rezonabil după data adoptării prezentei recomandări și, după caz, să inițieze o reexaminare a normelor lor naționale și a acordurilor bilaterale și multilaterale privind cooperarea operativă în materie de asigurare a respectării legii cu alte state membre;

                  (d)

                  Se recomandă Comisiei să evalueze, cel târziu la doi ani de la data adoptării prezentei recomandări, punerea în aplicare a prezentei recomandări de către statele membre și, după ce s-a consultat cu statele membre, să publice un raport în acest sens și să îl prezinte Consiliului.

         Adoptată la Luxemburg, 9 iunie 2022.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            É. DUPOND-MORETTI

         (1)  Regulamentul (UE) 2016/794 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 mai 2016 privind Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (Europol) și de înlocuire și de abrogare a Deciziilor 2009/371/JAI, 2009/934/JAI, 2009/935/JAI, 2009/936/JAI și 2009/968/JAI ale Consiliului (JO L 135, 24.5.2016, p. 53).

         (2)  Regulamentul (UE) 2015/2219 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind Agenția Uniunii Europene pentru Formare în Materie de Aplicare a Legii (CEPOL) și de înlocuire și de abrogare a Deciziei 2005/681/JAI a Consiliului (JO L 319, 4.12.2015, p. 1).

         (3)  JO L 239, 22.9.2000, p. 19.

         (4)  Decizia 2008/615/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere (JO L 210, 6.8.2008, p. 1).

         (5)  Decizia 2008/616/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere (JO L 210, 6.8.2008, p. 12).

         (6)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

         (7)  JO L 176, 10.7.1999, p. 36.

         (8)  Decizia 1999/437/CE a Consiliului din 17 mai 1999 privind anumite modalități de aplicare a Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state în vederea punerii în aplicare, a asigurării respectării și dezvoltării acquis-ului Schengen (JO L 176, 10.7.1999, p. 31).

         (9)  JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

         (10)  Decizia 2008/146/CE a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 1).

         (11)  Decizia 2008/149/JAI a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 50).

         (12)  JO L 160, 18.6.2011, p. 21.

         (13)  Decizia 2011/350/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne și circulația persoanelor (JO L 160, 18.6.2011, p. 19).

         (14)  Decizia 2011/349/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în special în ceea ce privește cooperarea judiciară în materie penală și cooperarea polițienească (JO L 160, 18.6.2011, p. 1).

         (15)  Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Deciziei-cadru 2008/977/JAI a Consiliului (JO L 119, 4.5.2016, p. 89).

         (16)  JO C 24, 23.1.1998, p. 2.

         (17)  Regulamentul (UE) 2019/1896 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2019 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 1052/2013 și (UE) 2016/1624 (JO L 295, 14.11.2019, p. 1)

         (18)  Decizia 1999/352/CE, CECO, Euratom a Comisiei din 28 aprilie 1999 de instituire a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) (JO L 136, 31.5.1999, p. 20).

         (19)  În timpul crizelor și al situațiilor de urgență (legate în principal de dezastre sau accidente majore), orice stat membru afectat sau țară terță afectată poate solicita protecție civilă sau asistență umanitară prin intermediul UCPM. Apoi, Centrul de coordonare a răspunsului la situații de urgență (ERCC) coordonează, facilitează și cofinanțează răspunsul statelor membre la cererea de asistență.

         (20)  Regulamentul (UE) nr. 513/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 de instituire, în cadrul Fondului pentru securitate internă, a instrumentului de sprijin financiar pentru cooperarea polițienească, prevenirea și combaterea criminalității și gestionarea crizelor și de abrogare a Deciziei 2007/125/JAI a Consiliului (JO L 150, 20.5.2014, p. 93).

         ANEXĂ
         Lista infracțiunilor menționate la punctele 2.1 și 2.2

                     —

                     Apartenența la un grup infracțional organizat;

                     —

                     terorismul;

                     —

                     traficul de persoane;

                     —

                     exploatarea sexuală a copiilor și pornografia infantilă;

                     —

                     traficul ilicit de stupefiante și de substanțe psihotrope;

                     —

                     traficul ilicit de arme, muniție și materiale explozive;

                     —

                     corupția, inclusiv darea sau luarea de mită;

                     —

                     frauda, inclusiv frauda care aduce atingere intereselor financiare ale Uniunii în înțelesul Directivei (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului (1);

                     —

                     spălarea produselor infracțiunii;

                     —

                     falsificarea de monedă, inclusiv falsificarea monedei euro;

                     —

                     criminalitatea informatică;

                     —

                     infracțiunile împotriva mediului, inclusiv traficul ilicit de specii de animale pe cale de dispariție și traficul ilicit de specii și soiuri de plante pe cale de dispariție;

                     —

                     facilitarea intrării și șederii neautorizate;

                     —

                     omorul și vătămarea corporală gravă;

                     —

                     traficul ilicit de organe și țesuturi umane;

                     —

                     răpirea, lipsirea de libertate în mod ilegal și luarea de ostatici;

                     —

                     rasismul și xenofobia;

                     —

                     jaful organizat sau armat;

                     —

                     traficul ilicit de bunuri culturale, inclusiv antichități și opere de artă;

                     —

                     înșelăciunea;

                     —

                     racketul și extorcarea de fonduri;

                     —

                     contrafacerea și pirateria produselor;

                     —

                     fals și uz de fals în înscrisuri oficiale;

                     —

                     falsificarea mijloacelor de plată;

                     —

                     traficul ilicit de substanțe hormonale și alți factori de creștere;

                     —

                     traficul ilicit de materiale nucleare sau radioactive;

                     —

                     traficul de vehicule furate;

                     —

                     violul;

                     —

                     incendierea cu intenție;

                     —

                     infracțiunile de competența Curții Penale Internaționale;

                     —

                     sechestrarea ilegală de aeronave/nave și vehicule spațiale;

                     —

                     sabotajul.

            (1)  Directiva (UE) 2017/1371 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2017 privind combaterea fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin mijloace de drept penal (JO L 198, 28.7.2017, p. 29).


title: Recomandarea (UE) 2021/946 a Comisiei din 3 iunie 2021 privind un set de instrumente comun al Uniunii pentru o abordare coordonată în direcția unui cadru european al identității digitale

text:
               14.6.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 210/51

      RECOMANDAREA (UE) 2021/946 A COMISIEI
      din 3 iunie 2021
      privind un set de instrumente comun al Uniunii pentru o abordare coordonată în direcția unui cadru european al identității digitale
      COMISIA EUROPEANĂ,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
      întrucât:

                  (1)

                  În doar un an, pandemia de COVID-19 a schimbat radical rolul și relevanța digitalizării în societățile și economiile noastre și a accelerat ritmul acesteia. Ca răspuns la digitalizarea tot mai mare a serviciilor, a crescut foarte mult cererea, din partea utilizatorilor și a întreprinderilor, de mijloace de identificare și autentificare online, precum și nevoia de schimburi digitale având drept obiect informații legate de identitate, atribute sau calificări, care să fie efectuate într-un mod securizat și cu un nivel ridicat de protecție a datelor.

                  (2)

                  Obiectivul Regulamentului (UE) nr. 910/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (1) („Regulamentul e-IDAS”) este de a permite recunoașterea transfrontalieră a identificării electronice furnizate de guvernele naționale („e-identificare”) pentru a avea acces la servicii publice și de a institui o piață a Uniunii pentru serviciile de încredere recunoscută la nivel transfrontalier, cu același statut juridic ca și procesele tradiționale echivalente pe suport de hârtie.

                  (3)

                  În concluziile sale din 1-2 octombrie 2020, Consiliul European a invitat Comisia să prezinte o propunere de elaborare a unui cadru la nivelul întregii UE pentru identificarea electronică publică securizată, inclusiv pentru semnăturile digitale interoperabile, cu scopul de a le oferi cetățenilor controlul asupra identității și datelor lor online, precum și de a le permite accesul la servicii digitale publice, private și transfrontaliere.

                  (4)

                  Comunicarea Comisiei intitulată „Busola pentru dimensiunea digitală 2030: modelul european pentru deceniul digital” (2) stabilește obiectivul ca, până în 2030, Uniunea și cetățenii săi să beneficieze de implementarea pe scară largă a unei identități de încredere, controlată de utilizator, care să îi permită fiecărui utilizator să aibă controlul asupra propriilor interacțiuni și asupra prezenței sale în mediul online.

                  (5)

                  Comisia a adoptat astăzi o propunere de modificare a Regulamentului e-IDAS (3). Prin aceasta se propune un cadru european al identității digitale care să le ofere utilizatorilor portofele digitale personale confidențiale, care să permită un acces securizat și ușor la diverse servicii, atât publice, cât și private, în condiții de control deplin din partea utilizatorilor. În plus, propunerea creează un nou serviciu de încredere calificat pentru atestarea atributelor referitoare la informații legate de identitate, cum ar fi adresele, vârsta, genul, starea civilă, componența familiei, cetățenia, calificările și titlurile educaționale și profesionale, licențele, alte permise și date privind plățile, atribute care pot fi oferite, partajate și schimbate la nivel transfrontalier, în deplină securitate, cu asigurarea protecției datelor și cu efecte juridice la nivel transfrontalier.

                  (6)

                  Având în vedere accelerarea digitalizării, statele membre au implementat sau dezvoltă sisteme naționale de identitate electronică, inclusiv portofele digitale și cadre naționale de încredere pentru integrarea atributelor și a acreditărilor. Alte soluții sunt în curs de pregătire sau în curs de implementare de către operatori din sectorul privat.

                  (7)

                  Dezvoltarea unor soluții naționale divergente duce la fragmentare și privează cetățenii și întreprinderile de beneficiile pieței unice, deoarece acestea nu pot utiliza sisteme de identificare sigure, convenabile și uniforme în întreaga Uniune pentru a avea acces la servicii publice și private.

                  (8)

                  Pentru a sprijini competitivitatea întreprinderilor europene, furnizorii de servicii online ar trebui să se poată baza pe soluții de identitate digitală recunoscute în întreaga Uniune, indiferent de statul membru în care au fost emise, beneficiind astfel de o abordare europeană armonizată în materie de încredere, securitate și interoperabilitate. Utilizatorii și furnizorii de servicii ar trebui să poată beneficia de atestări electronice ale atributelor cu aceeași valoare juridică, valabilă în întreaga Uniune.

                  (9)

                  Pentru a evita fragmentarea și barierele cauzate de standardele divergente și pentru a asigura un proces coordonat, vizând să împiedice punerea în pericol a punerii în aplicare a viitorului cadru european al identității digitale, este necesar să existe un proces de cooperare strânsă și structurată între Comisie, statele membre și sectorul privat.

                  (10)

                  Pentru a accelera calea către atingerea acestui obiectiv, statele membre ar trebui să își intensifice cooperarea și să identifice un set de instrumente pentru un cadru european al identității digitale. Setul de instrumente ar trebui să conducă la o arhitectură tehnică și la un cadru de referință, la un set de standarde și de referințe tehnice comune, precum și la bune practici și orientări care să servească drept bază pentru punerea în aplicare a cadrului european al identității digitale. Pentru a asigura o abordare armonizată a identității electronice, în conformitate cu așteptările cetățenilor și ale întreprinderilor, inclusiv ale persoanelor cu handicap, cooperarea ar trebui să înceapă imediat, în paralel cu procesul legislativ, cu respectarea deplină a acestuia și în acord cu rezultatele acestuia.

                  (11)

                  Prezenta recomandare instituie un proces structurat de cooperare între statele membre, Comisie și, după caz, operatorii din sectorul privat în vederea elaborării setului de instrumente.

                  (12)

                  Setul de instrumente ar trebui să acopere patru dimensiuni transversale, și anume furnizarea și schimbul de atribute ale identității, funcționalitatea și securitatea portofelelor europene pentru identitatea digitală, recurgerea la portofelul european pentru identitatea digitală, inclusiv în ceea ce privește corelarea identităților, și guvernanța. Setul de instrumente ar trebui să îndeplinească cerințele prevăzute în propunerea de cadru european al identității digitale. Acesta ar trebui actualizat, după caz, în funcție de rezultatul procesului legislativ.

                  (13)

                  Este nevoie ca statele membre să colaboreze pentru schimbul de bune practici și elaborarea de orientări în domenii în care armonizarea nu este obligatorie, dar în care o aliniere a practicilor ar sprijini punerea în aplicare de către statele membre a cadrului european al identității digitale.

                  (14)

                  Grupul de experți e-IDAS va juca rolul de interlocutor principal în scopul punerii în aplicare a prezentei recomandări.

                  (15)

                  Au fost deja instituite cataloage de atribute și scheme pentru atestarea atributelor în alte domenii, cum ar fi pentru sistemul tehnic aferent principiului înregistrării unice prevăzut în Regulamentul privind portalul digital unic sau pentru alte inițiative de schimb de date de la nivel european. Ar trebui avute în vedere alinierea și reutilizarea acestor elemente existente pentru a asigura interoperabilitatea, ținând seama și de principiile Cadrului european de interoperabilitate.

                  (16)

                  Standardele și specificațiile tehnice internaționale și europene existente ar trebui reutilizate, acolo unde este cazul, și ar trebui efectuate proiecte-pilot de referință și implementări cu rol de test ale cadrului pentru portofelul european pentru identitatea digitală și ale componentelor conexe pentru a facilita implementarea, adoptarea și interoperabilitatea,

            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
      1.   OBIECTIVE ȘI DEFINIȚII

                  (1)

                  Se recomandă ca statele membre să depună eforturi în vederea elaborării unui set de instrumente care să sprijine punerea în aplicare a cadrului european al identității digitale, în strânsă coordonare cu Comisia și, după caz, cu alte părți interesate din sectorul public și privat. În particular, se recomandă statelor membre să colaboreze îndeaproape pe baza unei propuneri a Comisiei pentru a identifica următoarele elemente care să facă parte din setul de instrumente:

                              (a)

                              o arhitectură tehnică și un cadru de referință care să definească funcționarea cadrului european al identității digitale în conformitate cu Regulamentul e-IDAS, ținând seama de propunerea Comisiei privind un cadru european al identității digitale;

                              (b)

                              standarde și specificații tehnice comune, în conformitate cu punctul 3 alineatul (2);

                              (c)

                              orientări comune și bune practici în domeniile în care alinierea practicilor ar sprijini buna funcționare a cadrului european al identității digitale, în conformitate cu punctul 3 alineatul (3) din prezenta recomandare.

                  (2)

                  În sensul prezentei recomandări, se aplică definițiile prevăzute în propunerea Comisiei privind un cadru european al identității digitale.

            2.   PROCESUL DE ELABORARE A UNUI SET DE INSTRUMENTE

                  (1)

                  Se recomandă ca statele membre să pună în aplicare această recomandare prin intermediul grupului de experți e-IDAS. Se aplică normele generale de procedură ale grupului de experți respectiv.

                  (2)

                  Organismele de standardizare, părțile interesate relevante din sectorul public și privat și experții externi vor fi consultați și asociați la proces, după caz.

                  (3)

                  S-a prevăzut următorul calendar pentru punerea în aplicare a prezentei recomandări:

                              (a)

                              până în septembrie 2021: ajungerea la un acord privind procesul și procedurile de lucru, lansarea unui exercițiu de colectare a datelor de la statele membre și discutarea configurației arhitecturii tehnice;

                              (b)

                              până în decembrie 2021: ajungerea la un acord privind configurația arhitecturii tehnice;

                              (c)

                              până în iunie 2022, identificarea arhitecturii tehnice, a standardelor și a referințelor, a orientărilor și a bunelor practici specifice pentru:

                                          1.

                                          furnizarea și schimbul de atribute de identitate;

                                          2.

                                          funcționalitatea și securitatea portofelelor europene pentru identitatea digitală;

                                          3.

                                          recurgerea la portofelele europene pentru identitatea digitală, inclusiv în ceea ce privește corelarea identităților;

                                          4.

                                          guvernanță;

                              (d)

                              până la 30 septembrie 2022: ajungerea la un acord între statele membre, în strânsă cooperare cu Comisia, cu privire la setul de instrumente pentru punerea în aplicare a cadrului european al identității digitale, inclusiv în ceea ce privește o arhitectură tehnică și un cadru de referință cuprinzătoare, standarde și referințe tehnice comune, precum și orientări și bune practici;

                              (e)

                              până la 30 octombrie 2022: publicarea setului de instrumente de către Comisie.

                  (4)

                  Fără a aduce atingere punctului 4 – „Revizuirea”, se recomandă ca, după publicarea setului de instrumente, statele membre și alte părți interesate să îl pună în aplicare, sub forma unor implementări cu rol de test și a unor proiecte-pilot de referință.

            3.   COOPERAREA LA NIVELUL UNIUNII ÎN VEDEREA ELABORĂRII UNUI SET DE INSTRUMENTE PENTRU A SPRIJINI PUNEREA ÎN APLICARE A CADRULUI EUROPEAN AL IDENTITĂȚII DIGITALE

         Conținutul setului de instrumente

                  (1)

                  Pentru a facilita punerea în aplicare a cadrului european al identității digitale, se recomandă ca statele membre să coopereze pentru a stabili un set de instrumente care să includă o arhitectură tehnică și un cadru de referință cuprinzătoare, un set de standarde și referințe tehnice comune, precum și un set de orientări și descrieri ale celor mai bune practici. Domeniul de aplicare al setului de instrumente ar trebui să acopere cel puțin toate aspectele funcționalității portofelelor europene pentru identitatea digitală și ale serviciului de încredere calificat pentru atestarea atributelor, astfel cum se propune în propunerea Comisiei privind un cadru european al identității digitale. Conținutul ar trebui să evolueze în paralel cu rezultatele discuțiilor și ale procesului de adoptare a cadrului european al identității digitale și să reflecte rezultatele acestora.

         Standarde și referințe tehnice comune

                  (2)

                  Se recomandă ca statele membre să identifice standarde și referințe tehnice comune, în special în următoarele domenii: funcționalități destinate utilizatorilor portofelelor europene pentru identitatea digitală, inclusiv semnarea prin semnătură electronică calificată, interfețe și protocoale, nivelul de asigurare, transmiterea de notificări către beneficiari și verificarea autenticității acestora, atestarea electronică a atributelor, mecanisme pentru verificarea valabilității atestărilor electronice ale atributelor și ale datelor de identificare personală aferente, certificarea, publicarea unei liste de portofele europene pentru identitatea digitală, comunicarea cazurilor de încălcare a securității, verificarea identității și a atributelor de către prestatori calificați de atestări electronice ale atributelor, corelarea identităților, o listă cu atributele minime din surse autentice, cum ar fi adresele, vârsta, genul, starea civilă, componența familiei, cetățenia, calificările educaționale și profesionale, titluri și licențe, alte permise și date privind plățile, catalogul atributelor și sistemelor pentru atestarea atributelor și proceduri de verificare pentru atestările electronice calificate ale atributelor, cooperare și guvernanță.

         Orientări, bune practici și cooperare

                  (3)

                  Se recomandă ca statele membre să identifice orientări și bune practici, în special în următoarele domenii: modelele de afaceri și structura comisioanelor și verificarea atributelor în raport cu sursele autentice, inclusiv prin intermediari desemnați.

            4.   REVIZUIREA

      După adoptarea propunerii legislative privind un cadru european al identității digitale, se recomandă ca statele membre să coopereze pentru a actualiza elementele care trebuie furnizate în conformitate cu prezenta recomandare pentru a ține seama de textul final al actului legislativ.

         Adoptată la Bruxelles, 3 iunie 2021.

               Pentru Comisie

            Thierry BRETON

               Membru al Comisiei

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 910/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 2014 privind identificarea electronică și serviciile de încredere pentru tranzacțiile electronice pe piața internă și de abrogare a Directivei 1999/93/CE (JO L 257, 28.8.2014, p. 73).

         (2)  COM(2021) 118 final.

         (3)  COM(2021) 281 final.


title: Recomandarea (UE) 2021/992 a Consiliului din 18 iunie 2021 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții

text:
                  21.6.2021

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 221/12

         RECOMANDAREA (UE) 2021/992 A CONSILIULUI
         din 18 iunie 2021
         de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) literele (b) și (e) și articolul 292 prima și a doua teză,
         întrucât:

                     (1)

                     La 30 iunie 2020, Consiliul a adoptat o recomandare privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (1) (denumită în continuare „recomandarea Consiliului”).

                     (2)

                     De atunci, Consiliul a adoptat Recomandările (UE) 2020/1052 (2), (UE) 2020/1144 (3), (UE) 2020/1186 (4), (UE) 2020/1551 (5), (UE) 2020/2169 (6), (UE) 2021/89 (7), (UE) 2021/132 (8), (UE) 2021/767 (9) și (UE) 2021/892 (10) de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții.

                     (3)

                     La 20 mai 2021, Consiliul a adoptat Recomandarea (UE) 2021/816 de modificarea a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (11), în scopul actualizării criteriilor utilizate pentru a evalua dacă călătoriile neesențiale din țări terțe sunt sigure și ar trebui să fie permise.

                     (4)

                     Recomandarea Consiliului prevede că statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE începând cu 1 iulie 2020, într-un mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului. O dată la două săptămâni, după o strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, Consiliul ar trebui să revizuiască și, dacă este cazul, să actualizeze lista țărilor terțe care figurează în anexa I, în urma unei evaluări globale bazate pe metodologia, criteriile și informațiile menționate în recomandarea Consiliului.

                     (5)

                     De atunci, în cadrul Consiliului au avut loc discuții, în strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, cu privire la revizuirea listei țărilor terțe care figurează în anexa I la recomandarea Consiliului și cu aplicarea criteriilor și a metodologiei prevăzute în recomandarea Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Recomandarea 2021/816. Ca urmare a acestor discuții, lista țărilor terțe care figurează în anexa I ar trebui modificată. În mod concret, Albania, Libanul, Republica Macedonia de Nord, Serbia și Statele Unite ale Americii ar trebui adăugate pe listă, precum și Taiwanul, în categoria entităților și autorităților teritoriale nerecunoscute ca state de cel puțin un stat membru. În ceea ce privește Hong Kongul și Macao, călătoriile neesențiale ar trebui să fie acum posibile fără cerința de reciprocitate.

                     (6)

                     Controlul la frontiere există în interesul nu doar al statului membru la ale cărui frontiere externe se aplică, ci al tuturor statelor membre care au eliminat controlul la frontierele lor interne. Prin urmare, statele membre ar trebui să se asigure că măsurile luate la frontierele externe sunt coordonate, pentru a garanta o bună funcționare a spațiului Schengen. În acest scop, începând cu 18 iunie 2021, statele membre ar trebui să continue eliminarea restricției temporare asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe, ai regiunilor administrative speciale și ai altor entități și autorități teritoriale enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului, astfel cum este modificată prin prezenta recomandare.

                     (7)

                     În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică. Deoarece prezenta recomandare constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen, Danemarca decide, în conformitate cu articolul 4 din protocolul respectiv, în termen de șase luni de la data la care Consiliul decide cu privire la prezenta recomandare, dacă o va pune în aplicare.

                     (8)

                     Prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (12); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică.

                     (9)

                     În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (13).

                     (10)

                     În ceea ce privește Elveția, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE (14), coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (15).

                     (11)

                     În ceea ce privește Liechtensteinul, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE (16), coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (17),

               ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
         Recomandarea (UE) 2020/912 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Recomandarea (UE) 2020/1052, prin Recomandarea (UE) 2020/1144, prin Recomandarea (UE) 2020/1186, prin Recomandarea (UE) 2020/1551, prin Recomandarea (UE) 2020/2169, prin Recomandarea (UE) 2021/89, prin Recomandarea (UE) 2021/132, prin Recomandarea (UE) 2021/767, prin Recomandarea (UE) 2021/816 și prin Recomandarea (UE) 2021/892 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții se modifică după cum urmează:

                     1.

                     Punctul 1 primul paragraf din recomandarea Consiliului se înlocuiește cu următorul text:

                                 „1.

                                 Începând cu 18 iunie 2021, statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I.”

                     2.

                     Anexa I la recomandare se înlocuiește cu următorul text:

                           „ANEXA I
                           Țările terțe, regiunile administrative speciale și alte entități și autorități teritoriale ai căror rezidenți nu ar trebui să fie afectați de restricția temporară de la frontierele externe asupra călătoriilor neesențiale către UE:
                           I.   STATE

                                       1.

                                       ALBANIA

                                       2.

                                       AUSTRALIA

                                       3.

                                       ISRAEL

                                       4.

                                       JAPONIA

                                       5.

                                       LIBAN

                                       6.

                                       NOUA ZEELANDĂ

                                       7.

                                       REPUBLICA MACEDONIA DE NORD

                                       8.

                                       RWANDA

                                       9.

                                       SERBIA

                                       10.

                                       SINGAPORE

                                       11.

                                       COREEA DE SUD

                                       12.

                                       THAILANDA

                                       13.

                                       STATELE UNITE ALE AMERICII

                                       14.

                                       CHINA (*1)

                                 II.   REGIUNI ADMINISTRATIVE SPECIALE ALE REPUBLICII POPULARE CHINEZE

                                       RAS Hong Kong

                                       RAS Macao

                                 III.   ENTITĂȚI ȘI AUTORITĂȚI TERITORIALE NERECUNOSCUTE CA STATE DE CEL PUȚIN UN STAT MEMBRU

                                       Taiwan

                        (*1)  Sub rezerva confirmării reciprocității."

            Adoptată la Bruxelles, 18 iunie 2021.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               J. LEÃO

            (1)  JO L 208I, 1.7.2020, p. 1.

            (2)  JO L 230, 17.7.2020, p. 26.

            (3)  JO L 248, 31.7.2020, p. 26.

            (4)  JO L 261, 11.8.2020, p. 83.

            (5)  JO L 354, 26.10.2020, p. 19.

            (6)  JO L 431, 21.12.2020, p. 75.

            (7)  JO L 33, 29.1.2021, p. 1.

            (8)  JO L 41, 4.2.2021, p. 1.

            (9)  JO L 165 I, 11.5.2021, p. 66.

            (10)  JO L 198, 4.6.2021, p. 1.

            (11)  JO L 182, 21.5.2021, p. 1.

            (12)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (13)  JO L 176, 10.7.1999, p. 31.

            (14)  JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

            (15)  Decizia 2008/146/CE a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 1).

            (16)  JO L 160, 18.6.2011, p. 21.

            (17)  Decizia 2011/350/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne și circulația persoanelor (JO L 160, 18.6.2011, p. 19).