title: Recomandarea Consiliului din 20 iulie 2020 privind politica economică a zonei euro 2020/C 243/01

text:
               23.7.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 243/1

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 20 iulie 2020
      privind politica economică a zonei euro
      (2020/C 243/01)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136, coroborat cu articolul 121 alineatul (2),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
      având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  Zona euro continuă să se extindă, dar există riscuri interconectate privind perspectivele de evoluție, precum și incertitudini cu privire la viitor. În plus, există riscul unei perioade suplimentare prelungite de creștere redusă și inflație, ca urmare a productivității anemice și a îmbătrânirii populației. În timp ce deviația PIB a devenit pozitivă începând cu 2017 și a fost de 0,7 % din produsul intern brut (PIB-ul) potențial în 2018, se estimează că creșterea potențială va rămâne sub nivelurile din perioada anterioară crizei (3). Inflația de bază a rămas în intervalul 1-1½ % în 2018 și în 2019 și se preconizează că va rămâne la aproximativ 1½ % în 2020 și 2021. Indicatorii pieței forței de muncă continuă să se îmbunătățească, deși într-un ritm mai lent, se estimează o încetinire suplimentară a creșterii ocupării forței de muncă, iar provocările privind calitatea locurilor de muncă persistă. Creșterea salariilor nominale s-a consolidat, ajungând la o creștere de aproximativ 2¼ % în 2018, după ce a rămas timp de mai mulți ani sub 2,0 %, se estimează că va atinge aproximativ 2½ % în 2019 și se preconizează că va reveni la 2¼ % în perioada 2020-2021. În pofida condițiilor bune de pe piața forței de muncă, creșterea salariilor reale a avut un ritm lent și se menține la un nivel scăzut, sub 1 % în 2018, se estimează că va avea aproximativ același nivel în 2019 și se preconizează că va fi de 0,7 % în 2020, respectiv 0,8 % în 2021. Astfel cum se precizează în Raportul privind mecanismul de alertă 2020, adoptat de Comisie la 17 decembrie 2019, se estimează că excedentul de cont curent din zona euro va scădea, rămânând totuși aproape de nivelul său maxim. Statele membre cu deficit și-au redus deficitele de cont curent sau înregistrează un excedent, chiar dacă continuă să înregistreze poziții investiționale internaționale nete (NIIP) negative importante.
                  În același timp, deși unele state membre și-au redus excedentele de cont curent, ele continuă să înregistreze în mod constant excedente de cont curent ridicate și, prin urmare, NIIP cresc. Dinamica balanței contului curent din zona euro este afectată de scăderea cererii externe, în special în ceea ce privește statele membre orientate spre export cu excedente de cont curent ridicate, care depind foarte mult de cererea externă de export. Dinamica favorabilă a cererii este, de asemenea, importantă, iar statele membre cu excedent mare ar contribui, de asemenea, la reechilibrare prin consolidarea condițiilor care susțin creșterea salariilor, cu respectarea totodată a rolului partenerilor sociali, precum și investițiile publice și private.

                  (2)

                  Pentru a spori potențialul de creștere și a asigura în același timp sustenabilitatea socială și de mediu și pentru a stimula convergența reală între statele membre din zona euro, sunt necesare reforme structurale pentru a consolida creșterea durabilă și investițiile în capital tangibil și intangibil, în vederea creșterii productivității. Aceste măsuri ar ajuta în mod special statele membre al căror potențial de creștere este în mod clar mai scăzut decât media zonei euro. Ele ar fi necesare, de asemenea, pentru a împiedica intrarea economiei din zona euro într-o perioadă prelungită marcată de o reducere a creșterii potențiale și a productivității, de o scădere a inflației prețurilor și a creșterii salariilor, precum și de o adâncire a inegalităților. Reformele și investițiile rămân esențiale pentru a asigura reluarea ritmului de creștere în zona euro, să depășească presiunile mai puternice pe termen mediu și lung, cauzate, printre altele, de deteriorarea situației demografice, și să treacă mai ușor către o economie durabilă, precum și pentru a ajuta zona euro și statele sale membre să realizeze obiectivele de dezvoltare durabilă ale Organizației Națiunilor Unite.

                  (3)

                  Impactul economic al schimbărilor climatice, unul dintre cele mai mari riscuri sistemice cu care se confruntă în prezent economia, sistemele financiare și societățile din lumea întreagă, începe să devină vizibil. Riscurile la adresa economiei mondiale generate de schimbările climatice și, în sens mai larg, de degradarea mediului înconjurător sunt din ce în ce mai prezente, iar acestea vor avea un impact amplu, inclusiv asupra celor mai vulnerabili din societățile noastre. În lipsa unor măsuri adecvate, ar putea exista consecințe negative asupra rezilienței economiilor noastre, asupra incluziunii și asupra potențialului de creștere pe termen lung. În acest context, este esențial să se realizeze investiții și să se creeze condiții de reglementare și financiare care să favorizeze o tranziție ordonată către o economie durabilă. Dacă sunt abordate în mod corect, provocările în materie de mediu și climă reprezintă, de asemenea, o oportunitate de a revitaliza economia europeană și de a sprijini dezvoltarea durabilă. În acest sens, Comisia a prezentat Pactul verde european drept strategia de creștere a Europei care va include o propunere privind primul act legislativ european privind clima menit să consacre prin lege obiectivul atingerii neutralității climatice până în 2050. În același timp, tranziția către o economie verde va trebui să ia în considerare impactul asupra diferitelor părți ale societății. Investițiile menite să faciliteze trecerea la o economie durabilă vor trebui să fie însoțite de tarifarea carbonului, de o reglementare adecvată în toate sectoarele și de investiții în competențe și măsuri de sprijin pentru tranzițiile profesionale, pentru a garanta faptul că toți cetățenii beneficiază de schimbările tehnologice, în special în sectoarele și regiunile mai puțin dezvoltate în ceea ce privește tranziția digitală și tranziția către o economie verde.

                  (4)

                  Mobilizarea fondurilor publice și private pentru investiții în tranziția către o economie verde și digitală poate contribui la sprijinirea creșterii pe termen scurt și la soluționarea provocărilor pe termen lung cu care se confruntă economiile noastre. Revoluția digitală poate prezenta oportunități în ceea ce privește productivitatea, creșterea economică și crearea de locuri de muncă, însă poate, de asemenea, să dea naștere la provocări, în special pentru lucrătorii mai puțin calificați, care nu dispun de competențele necesare pentru a lucra cu noile tehnologii. Vitezele diferite de tranziție către economia digitală în rândul statelor membre din zona euro ar putea constitui un risc semnificativ în ceea ce privește convergența și stabilitatea macroeconomică. Acest risc ar putea fi agravat de efecte puternice de aglomerare, care de multe ori favorizează orașele mari și dinamica de tip „învingătorul obține totul”, care sunt adesea prezente în domeniul tehnologiilor digitale, ceea ce poate contribui la creșterea inegalităților și poate avea un impact negativ asupra convergenței. Investițiile ar trebui să fie orientate către generarea de cercetare și inovare, dar și către difuzarea mai largă a inovațiilor în întreaga economie.

                  (5)

                  O strategie de investiții mai coordonată, însoțită de un efort de reformă mai puternic la nivelul zonei euro, ar fi esențială pentru sprijinirea creșterii durabile și pentru a răspunde provocărilor pe termen lung, cum ar fi tranziția climatică și transformarea tehnologică. Instrumentul bugetar pentru convergență și competitivitate (IBCC) ar oferi sprijin financiar statelor membre din zona euro pentru punerea în aplicare a propunerilor care ar trebui, ca regulă generală, să constea în pachete de reforme și de investiții. InvestEU, care va contribui, de asemenea, la Planul de investiții pentru o Europă durabilă, urmărește, de asemenea, să atragă investiții suplimentare pentru a promova în continuare inovarea și crearea de locuri de muncă în Uniune, inclusiv prin finanțarea infrastructurii durabile. Fondurile politicii de coeziune, care joacă un rol crucial în sprijinirea regiunilor și zonelor noastre rurale, joacă, de asemenea, un rol în tranziția climatică și tehnologică prin promovarea dezvoltării durabile. Banca Europeană de Investiții alocă deja 25 % din totalul finanțărilor pentru investițiile în domeniul climei și și-a anunțat intenția de a dubla procentul respectiv. Pentru a atinge obiectivele de durabilitate ale Uniunii, ar fi esențial să se pună în aplicare proiecte de investiții la nivel național și subnațional care să acopere adaptarea la schimbările climatice și atenuarea acestora, tranziția energetică, decarbonizarea sau economia circulară. Investițiile în industriile și infrastructura de rețea pot contribui la îmbunătățirea competitivității zonei euro și la încurajarea tranziției către un transport mai durabil. În plus, pentru ca zona euro să fie pregătită să facă față provocărilor viitoare, este esențial să se realizeze, de asemenea, investiții în active necorporale precum cercetarea, dezvoltarea și competențele.

                  (6)

                  Efectele expansiunii economice din ultimii ani nu au fost resimțite în mod egal în cadrul statelor membre și între regiuni și statele membre. În timp ce nivelurile venitului disponibil au crescut recent, acestea rămân sub nivelurile din perioada anterioară crizei în mai multe state membre din zona euro. Numărul de persoane expuse riscului de sărăcie și de excluziune socială este în scădere în majoritatea statelor membre și se află în prezent cu 5 milioane sub nivelul maxim din 2012, dar rămâne peste nivelurile din 2008 în zona euro. După o perioadă de accentuare a disparităților, în ultimii ani unele state membre s-au apropiat de țările cu cele mai bune rezultate în ceea ce privește PIB-ul pe cap de locuitor. Cu toate acestea, ponderea veniturilor deținute de cei cu cele mai mari niveluri ale veniturilor a crescut ușor în ultimul deceniu, iar între statele membre persistă diferențe mari. Pentru a promova convergența ascendentă în interiorul statelor membre și între acestea, ar fi important să se promoveze politici care să vizeze creșterea atât a eficienței, cât și a echității, în conformitate cu obiectivele de dezvoltare durabilă ale ONU. Politicile respective ar conduce la rezultate macroeconomice mai bune, cu beneficii împărțite mai egal în rândul societății în general, care contribuie, de asemenea, la creșterea coeziunii zonei euro.

                  (7)

                  Coerența și echilibrul mixului de politici macroeconomice din zona euro, incluzând politicile monetare, bugetare și structurale, constituie elemente esențiale pentru a asigura o creștere economică solidă, favorabilă incluziunii și durabilă și pentru a reacționa în mod eficace în fața unui nivel persistent scăzut al inflației, a deteriorării perspectivelor și a riscurilor pentru creștere pe termen lung. Banca Centrală Europeană menține o politică monetară acomodativă menită să orienteze inflația către obiectivul său pe termen mediu privind inflația, sprijinind în același timp creșterea și crearea de locuri de muncă. Această orientare a politicii monetare trebuie să fie însoțită de o politică bugetară, precum și de reforme structurale în diferite sectoare, inclusiv cele necesare pentru finalizarea arhitecturii uniunii economice și monetare (UEM).

                  (8)

                  Coordonarea politicilor bugetare naționale cu respectarea deplină a Pactului de stabilitate și de creștere, luând în considerare marja de manevră bugetară disponibilă și efectele de propagare de la un stat membru la altul, sprijină funcționarea adecvată a UEM. Se preconizează că orientarea bugetară a zonei euro va fi în linii mari neutră, ușor expansionistă în 2020 și 2021. În același timp, politicile bugetare naționale nu sunt diferențiate în mod suficient. Urmărirea unor politici bugetare prudente de către statele membre cu niveluri ridicate ale datoriei publice ar înscrie datoria lor publică pe o traiectorie descendentă, ar reduce vulnerabilitatea la șocuri și ar permite funcționarea deplină a stabilizatorilor automați în cazul unei încetiniri a creșterii economice. Pe de altă parte, stimularea în continuare a investițiilor și a altor cheltuieli productive în statele membre cu o situație bugetară favorabilă ar sprijini creșterea pe termen scurt și mediu, contribuind totodată la reechilibrarea economiei zonei euro. În cazul în care s-ar materializa riscurile de evoluție negativă, răspunsurile din domeniul fiscal ar trebui să fie diferențiate, vizând o orientare mai expansionistă la nivel agregat, dar asigurând totodată respectarea pe deplin a Pactului de stabilitate și de creștere. În măsura în care este posibil, ar trebui să se țină seama de circumstanțele specifice fiecărei țări și să se evite prociclicitatea. Statele membre ar trebui să fie pregătite să își coordoneze politicile în cadrul Eurogrup.

                  (9)

                  Reformele structurale bugetare rămân esențiale pentru îmbunătățirea sustenabilității finanțelor publice, consolidarea potențialului de creștere și asigurarea unor politici bugetare anticiclice eficace în cazul unei încetiniri a creșterii economice. Cadrele bugetare naționale performante, reexaminarea periodică și aprofundată a cheltuielilor și achizițiile publice eficiente și transparente pot consolida eficiența și eficacitatea cheltuielilor publice și pot îmbunătăți credibilitatea și calitatea politicilor bugetare. Îmbunătățirea structurii bugetelor naționale, atât în ceea ce privește veniturile, cât și în ceea ce privește cheltuielile, inclusiv prin transferarea resurselor către investiții publice în contextul unor strategii bine concepute privind investițiile și prin dezvoltarea de instrumente bugetare verzi, ar spori impactul asupra creșterii al bugetelor publice, ar conduce la o creștere a productivității și ar oferi un prim răspuns la provocările urgente pe termen lung ale tranziției către economia verde și către economia digitală. Simplificarea și modernizarea sistemelor fiscale și combaterea fraudei fiscale, a evaziunii fiscale și a evitării obligațiilor fiscale, mai ales prin măsuri împotriva planificării fiscale agresive, ținând seama de discuțiile în curs de desfășurare în Cadrul cuprinzător al Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE) privind chestiunile nesoluționate referitoare la erodarea bazei impozabile și transferul profiturilor (BEPS), sunt esențiale pentru ca sistemele fiscale să devină mai eficiente și mai echitabile. Ușurința cu care se pot transfera resursele mobile în zona euro este una dintre caracteristicile fundamentale ale pieței interne, dar sporește și posibilitățile de concurență fiscală. Prin urmare, coordonarea între statele membre este esențială în ceea ce privește combaterea transferului de profituri și practicile fiscale dăunătoare și evitarea uniformizării generale la nivel inferior în ceea ce privește impozitarea întreprinderilor.
                  Depunerea de eforturi pentru obținerea unui acord privind o bază fiscală consolidată comună a societăților, precum și a unui acord privind Cadrul cuprinzător al OCDE privind chestiunile nesoluționate referitoare la BEPS în vederea revizuirii repartizării profitului între țări și asigurării unei impozitări efective minime ar putea fi esențiale în acest sens. Sarcina fiscală în zona euro este relativ ridicată și vizează în mod disproporționat forța de muncă, iar impozitele pe proprietate sau taxele de mediu reprezintă o parte foarte mică din veniturile fiscale. Cu toate acestea, impozitele pe proprietate sau taxele de mediu pot fi mai puțin dăunătoare creșterii economice și ofertei și cererii de forță de muncă. O utilizare sporită a taxelor de mediu poate contribui la o creștere durabilă prin stimularea unui comportament mai „verde” din partea consumatorilor și a producătorilor. Impozitarea ar trebui să ia în considerare în mod mai adecvat dimensiunea climatică și să ofere răspunsuri mai coerente la problema emisiilor de dioxid de carbon și a relocării acestora. Promovarea unor acțiuni coordonate la nivel mondial ar spori și mai mult eficacitatea măsurilor respective. Prin urmare, pentru a contribui la tranziția către o economie verde, se va propune promovarea elaborării unor politici bugetare care să favorizeze angajamentele de mediu, precum și o revizuire a Directivei 2003/96/CE a Consiliului (4), împreună cu un mecanism de ajustare la frontieră a emisiilor de dioxid de carbon conform cu normele Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), dacă va fi necesar, pentru a evita relocarea emisiilor de dioxid de carbon.

                  (10)

                  Reformele structurale și instituționale care sporesc concurența pe piețele de produse, promovează eficiența resurselor, îmbunătățesc mediul de afaceri și calitatea administrațiilor publice, inclusiv eficacitatea sistemului de justiție, sunt importante pentru reziliența statelor membre din zona euro. Structurile economice reziliente și politicile adecvate împiedică efectele semnificative și de lungă durată ale șocurilor asupra veniturilor și a ofertei de forță de muncă, pot facilita funcționarea politicii bugetare și monetare și pot limita divergențele, în special în perioadele de încetinire a creșterii economice, creând condiții mai favorabile pentru o creștere durabilă și favorabilă incluziunii. O mai bună coordonare și punere în aplicare a reformelor structurale, în special a celor prevăzute în recomandările specifice fiecărei țări, pot să creeze efecte de propagare pozitive între statele membre. În acest sens, consiliile naționale pentru productivitate pot juca un rol important în creșterea gradului de responsabilizare pentru realizarea reformelor și în îmbunătățirea punerii în aplicare. De asemenea, sunt necesare reforme pentru a face față provocărilor urgente pe termen lung, cum ar fi tranziția climatică și transformarea tehnologică. Aprofundarea integrării pieței unice, care s-a dovedit a fi un motor major al creșterii economice și al convergenței între statele membre, poate contribui, de asemenea, la stimularea creșterii productivității.

                  (11)

                  Pilonul european al drepturilor sociale stabilește 20 de principii care promovează egalitatea de șanse și accesul la piața forței de muncă, condițiile de lucru echitabile și protecția și incluziunea socială. Acesta este conceput ca un punct de reper pentru a promova convergența în sens ascendent către condiții de muncă și de viață mai bune. Economiile și societățile mai puternice și mai favorabile incluziunii pot, la rândul lor, să stimuleze reziliența Uniunii și a zonei euro. Reformele și investițiile în competențe, în tranzițiile profesionale și în ceea ce privește o protecție socială mai eficace sunt, de asemenea, importante pentru o tranziție justă și echitabilă către o economie verde și digitală. Punerea în aplicare deplină a Pilonului european al drepturilor sociale la toate nivelurile, ținând seama în mod corespunzător de competențele respective, va fi esențială pentru promovarea convergenței ascendente.

                  (12)

                  Reformele care sporesc participarea pe piața forței de muncă, care abordează șomajul în rândul tinerilor și șomajul de lungă durată, care promovează crearea de locuri de muncă de calitate, care sprijină tranzițiile reușite pe piața forței de muncă, care reduc segmentarea și care promovează dialogul social pot contribui la stimularea creșterii favorabile incluziunii, la îmbunătățirea rezilienței economice și a stabilizării automate, la reducerea inegalităților și la combaterea sărăciei și a excluziunii sociale. Sprijinul individualizat pentru tranziția profesională, formarea și recalificarea sunt esențiale pentru a promova reintegrarea la timp a persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă. Politicile active în domeniul pieței forței de muncă ar trebui să fie bine integrate în politicile sociale și să promoveze incluziunea activă pe piața forței de muncă și în societate. Accesul la educație și formare de înaltă calitate pe tot parcursul vieții necesită investiții adecvate pentru a îmbunătăți capitalul uman și competențele, având în vedere, de asemenea, tranziția către o economie verde și digitală. Acest lucru contribuie la îmbunătățirea capacității de inserție profesională, a productivității, a capacității de inovare și a salariilor pe termen mediu și lung, sporind reziliența zonei euro. Legislația privind protecția încadrării în muncă trebuie să prevadă condiții de muncă echitabile și decente pentru toți lucrătorii, în special având în vedere apariția unor forme atipice de încadrare în muncă care creează noi oportunități, dar care generează și noi provocări legate de siguranța locului de muncă și de protecția socială.
                  Sistemele de protecție socială eficace și sustenabile sunt, de asemenea, esențiale pentru a asigura un venit adecvat și accesul la servicii de calitate. Reformele sistemelor de pensii și politicile privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată pot încuraja în mod semnificativ participarea pe piața forței de muncă, protejând sustenabilitatea pe termen lung a sistemelor de protecție socială europene. Ar fi util ca reorientarea sarcinii fiscale dinspre forța de muncă să vizeze în special persoanele cu venituri scăzute și cea de a doua persoană care contribuie la venitul familiei. Implicarea partenerilor sociali în reformele privind ocuparea forței de muncă, reformele sociale și economice este esențială pentru consolidarea asumării responsabilității și sprijinirea punerii în aplicare a reformelor. În mod similar, este benefică implicarea organizațiilor societății civile. Este important ca contractele colective de muncă să contribuie la realizarea obiectivelor recomandărilor 1-5, cu respectarea deplină a autonomiei partenerilor sociali.

                  (13)

                  Robustețea sectorului financiar din zona euro a crescut de la începutul crizei, deși există în continuare vulnerabilități care trebuie abordate. Nivelurile ridicate de îndatorare ale întreprinderilor și gospodăriilor, la care contribuie favorizarea îndatorării din cadrul a numeroase sisteme fiscale naționale, pot constitui o sursă de risc. Necesitatea de adaptare a modelelor comerciale ale băncilor, mediul caracterizat de rate scăzute ale dobânzilor și creșterea concurenței din partea altor forme de finanțare continuă să exercite presiuni asupra rentabilității băncilor. S-au înregistrat progrese constante în ceea ce privește reducerea riscurilor, în special cu privire la reducerea creditelor neperformante. Cu toate acestea, acolo unde ponderea creditelor neperformante rămâne ridicată sunt necesare eforturi suplimentare susținute și toate statele membre ar trebui să pună în aplicare politici adecvate pentru a preveni acumularea de credite neperformante. În martie 2018, Comisia a prezentat un pachet de reducere a riscurilor menit atât să faciliteze abordarea creditelor neperformante moștenite, cât și să prevină acumularea lor pe viitor. Ca parte a măsurilor legislative privind creditele neperformante, în aprilie 2019 a fost adoptat Regulamentul (UE) 2019/630 al Parlamentului European și al Consiliului (5) care introduce un „mecanism de protecție prudențial statutar” pentru a preveni riscul constituirii insuficiente de provizioane pentru creditele neperformante viitoare; ar trebui realizate progrese suplimentare pentru soluționarea problemei creditelor neperformante, în special progrese cu privire la proiectul de directivă privind piețele secundare ale creditelor neperformante.
                  S-au înregistrat deja progrese în ceea ce privește îmbunătățirea cadrului existent în materie de combatere a spălării banilor. Cu toate acestea, după cum s-a subliniat în rapoartele Comisiei emise în iulie 2019, Uniunea are nevoie de o abordare mai cuprinzătoare privind combaterea spălării banilor și a finanțării activităților teroriste pentru a remedia deficiențele structurale identificate. Acest lucru necesită, în special, examinarea unor modalități de creștere a gradului de armonizare și de îmbunătățire a supravegherii și a asigurării respectării normelor prin acțiuni la nivelul Uniunii.

                  (14)

                  Începând cu 2013, consolidarea uniunii bancare a constituit un angajament prioritar menit să asigure stabilitatea financiară, să reducă fragmentarea financiară și să protejeze creditarea economiei în perioade de criză. Aceasta a continuat să progreseze, inclusiv prin acordul privind cadrul juridic al Mecanismului european de stabilitate (MES) referitor la mecanismul comun de sprijin pentru Fondul unic de rezoluție (FUR), dar este necesară o consolidare suplimentară. În acest context, reuniunea la nivel înalt a zonei euro a încredințat Eurogrup sarcina de a continua lucrările care vizează pachetul de reforme privind MES, sub rezerva procedurilor naționale, și de a continua să depună eforturi pe marginea tuturor elementelor care contribuie la consolidarea suplimentară a uniunii bancare, pe o bază consensuală. S-a înființat un grup de lucru la nivel înalt care să desfășoare lucrări în legătură cu o foaie de parcurs pentru începerea negocierilor politice privind un sistem european de asigurare a depozitelor (EDIS). Este important să se înregistreze progrese pentru ca beneficiile uniunii bancare în ceea ce privește partajarea riscurilor în sectorul privat, stabilitatea financiară și creșterea economică să fie valorificate, reducându-se în același timp oportunitățile de arbitraj între statele membre. În cele din urmă, astfel de progrese ar trebui să asigure suveranitatea financiară și economică a Europei. Acest lucru necesită continuarea fără întârziere a lucrărilor cu privire la toate elementele, inclusiv cele discutate în cadrul Grupului de lucru la nivel înalt privind EDIS, cu același nivel de ambiție. Ar trebui finalizate lucrările referitoare la pachetul de reforme privind MES, inclusiv introducerea unui mecanism comun de sprijin pentru FUR. Mecanismul comun de sprijin pentru FUR ar trebui să devină operațional, iar data acestei operaționalizări ar trebui devansată, cu condiția să se fi făcut suficiente progrese în privința reducerii riscurilor.
                  Ar trebui să continue lucrările cu privire la soluții de depășire a limitărilor structurii actuale pentru furnizarea de lichidități în procesul de rezoluție. În fine, Comisia și-a respectat angajamentele cu privire la toate acțiunile anunțate în Planul de acțiune privind uniunea piețelor de capital (UPC) din 2015. Cu toate acestea, există în continuare obstacole juridice, fiscale și de reglementare în calea instituirii unei UPC și sunt necesare eforturi reînnoite pentru a depăși aceste obstacole, în special în ceea ce privește normele privind accesul la finanțare și anumite divergențe în materie de insolvență și impozitare, precum și pentru a atinge standarde înalte, eficace și convergente în materie de supraveghere.

                  (15)

                  Consolidarea arhitecturii UEM necesită îndeplinirea cu prioritate a acțiunilor identificate în Declarația reuniunii la nivel înalt a zonei euro din 13 decembrie 2019, concomitent cu continuarea discuțiilor privind alte aspecte. Comunicarea Comisiei din 12 iunie 2019 intitulată „Aprofundarea uniunii economice și monetare a Europei: o evaluare a situației la patru ani de la Raportul celor cinci președinți” prezintă situația actuală și rezumă opinia Comisiei cu privire la domeniile în care ar trebui să se concentreze eforturile de reformă pe termen scurt și mediu. S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește uniunea economică, ajungându-se la un acord politic privind caracteristicile unui IBCC pentru zona euro. În ceea ce privește dezvoltarea în continuare a MES și revizuirea tratatului MES, s-a ajuns la un acord de principiu, sub rezerva finalizării procedurilor naționale. Nu s-a ajuns la un consens în cadrul Consiliului cu privire la o funcție de stabilizare fiscală pentru zona euro și nici cu privire la reformarea guvernanței zonei euro.

                  (16)

                  Aprofundarea UEM ar duce la rezultate macroeconomice mai bune. O UEM incompletă împiedică integrarea financiară. Acest lucru limitează oportunitățile de finanțare a investițiilor atât de necesare pentru a promova o economie favorabilă incluziunii, productivă, durabilă și stabilă. O UEM incompletă împiedică, de asemenea, transmiterea fără probleme a politicii monetare în zona euro și limitează capacitatea Europei de a-și stabili propriul destin economic. Dacă s-ar conveni asupra unei funcții centrale de stabilizare fiscală, aceasta ar completa capacitatea statelor membre din zona euro de a desfășura o politică bugetară anticiclică. Consiliul ia act de intenția Comisiei de a propune un sistem european de reasigurare pentru indemnizațiile de șomaj pentru a proteja mai bine cetățenii în caz de șocuri economice. Consolidarea UEM, completată de politici solide la nivel european și național, este esențială pentru a spori importanța Europei în lume, pentru a consolida rolul internațional al monedei euro și pentru a contribui la o economie mondială deschisă, multilaterală și bazată pe norme. Este important să se poarte în continuare discuții în mod deschis și transparent față de statele membre care nu fac parte din zona euro, cu respectarea deplină a pieței interne a Uniunii.

                  (17)

                  Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și Comitetul pentru protecție socială au fost consultate cu privire la aspectele legate de ocuparea forței de muncă și la aspectele sociale din prezenta recomandare,

            RECOMANDĂ ca, în perioada 2020-2021, statele membre din zona euro să acționeze, individual și colectiv în cadrul Eurogrup, astfel încât:

                  1.

                  În statele membre din zona euro cu deficite de cont curent sau cu datorii externe ridicate, să continue reformele menite să stimuleze competitivitatea și să reducă datoria externă. În statele membre din zona euro cu excedente mari de cont curent, să consolideze condițiile care sprijină creșterea salariilor, respectând în același timp rolul partenerilor sociali, și să pună în aplicare măsuri care să stimuleze investițiile publice și private. În toate statele membre, să stimuleze productivitatea prin îmbunătățirea mediului de afaceri și a calității instituțiilor, să sporească reziliența prin îmbunătățirea funcționării piețelor de bunuri și servicii, în special prin aprofundarea pieței unice. Să sprijine o tranziție echitabilă și favorabilă incluziunii către o economie verde și digitală competitivă prin investiții tangibile și intangibile, atât publice, cât și private.

                  2.

                  Să sprijine investițiile publice și private și să îmbunătățească calitatea și structura finanțelor publice, urmărind totodată politici care să respecte pe deplin Pactul de stabilitate și de creștere. În statele membre cu niveluri ridicate ale datoriei publice, să aplice politici prudente pentru a pune datoria publică în mod credibil pe o traiectorie descendentă sustenabilă. În statele membre care au o poziție bugetară favorabilă, să utilizeze această poziție pentru a stimula și mai mult investițiile de înaltă calitate, menținând, totodată, sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. În cazul în care s-ar materializa riscurile de evoluție negativă, răspunsurile din domeniul fiscal ar trebui să fie diferențiate, vizând o orientare mai expansionistă la nivel agregat, dar asigurând totodată respectarea pe deplin a Pactului de stabilitate și de creștere. În măsura în care este posibil, ar trebui să se țină seama de circumstanțele specifice fiecărei țări și să se evite prociclicitatea. Statele membre ar trebui să fie pregătite să își coordoneze politicile în cadrul Eurogrup. Să îmbunătățească eficacitatea cadrelor bugetare naționale și calitatea finanțelor publice și să adopte măsuri fiscale și alte măsuri bugetare relevante care să fie favorabile creșterii și să stimuleze o economie durabilă și favorabilă incluziunii. Să sprijine și să pună în aplicare acțiuni ale Uniunii de combatere a planificării fiscale agresive și să evite uniformizarea la un nivel inferior în domeniul impozitării societăților comerciale.

                  3.

                  Să consolideze sistemele de educație și formare și investițiile în competențe. Să sporească eficacitatea politicilor active în domeniul pieței forței de muncă care sprijină integrarea pe piața forței de muncă și tranzițiile de succes pe piața forței de muncă, inclusiv către un număr sporit de locuri de muncă digitale și verzi. Să promoveze participarea pe piața forței de muncă, inclusiv a femeilor și a grupurilor vulnerabile, și să reorienteze sarcina fiscală dinspre forța de muncă, în special pentru persoanele cu venituri mici și pentru cea de a doua persoană care contribuie la venitul familiei. Să încurajeze crearea de locuri de muncă de calitate, să promoveze condiții de muncă echitabile și echilibrul dintre viața profesională și cea privată și să soluționeze problema segmentării pieței forței de muncă. Să îmbunătățească accesul la sisteme de protecție socială adecvate și durabile. Să sporească eficacitatea dialogului social și să promoveze negocierile colective.

                  4.

                  Să ia măsuri în urma Declarației reuniunii la nivel înalt a zonei euro din 13 decembrie 2019 pentru a continua consolidarea uniunii bancare în vederea finalizării acesteia, continuând lucrările fără întârziere și cu același nivel de ambiție pe marginea tuturor elementelor, inclusiv a celor discutate în cadrul Grupului de lucru la nivel înalt privind EDIS. Să finalizeze lucrările referitoare la pachetul de reforme privind MES, inclusiv introducerea unui mecanism comun de sprijin pentru FUR. Să operaționalizeze mecanismul comun de sprijin pentru FUR și să devanseze data acestei operaționalizări, cu condiția să se fi făcut suficiente progrese în privința reducerii riscurilor. Să continue lucrările cu privire la soluții de depășire a limitărilor structurii actuale pentru furnizarea de lichidități în procesul de rezoluție. Să consolideze cadrul european de reglementare și supraveghere, inclusiv prin asigurarea unei supravegheri consecvente și eficace și a respectării normelor de combatere a spălării banilor. Să promoveze o reducere ordonată a efectului de levier al stocurilor mari de datorii private, inclusiv prin reducerea tendinței de favorizare a îndatorării în cadrul sistemului de impozitare. Să continue să permită reducerea rapidă a nivelului creditelor neperformante acordate de bănci în zona euro și să prevină acumularea acestora. Să-și reînnoiască eforturile de aprofundare a UPC.

                  5.

                  Să realizeze progrese ambițioase în ceea ce privește aprofundarea UEM, în special prin obținerea rapidă de rezultate în urma acțiunilor identificate în Declarația reuniunii la nivel înalt a zonei euro din 13 decembrie 2019, inclusiv în ceea ce privește IBCC, precum și prin dezbaterea altor aspecte. Progresele din acest domeniu vor consolida, de asemenea, rolul internațional al monedei euro și vor promova interesele economice ale Europei la nivel mondial; ele ar trebui să respecte pe deplin piața internă a Uniunii și să fie urmărite în mod deschis și transparent față de statele membre care nu fac parte din zona euro.

         Adoptată la Bruxelles, 20 iulie 2020.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            J. KLOECKNER

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

         (3)  Toate cifrele preconizate în prezentul document sunt preluate din previziunile Comisiei Europene din toamna anului 2019.

         (4)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, 31.10.2003, p. 51).

         (5)  Regulamentul (UE) 2019/630 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 aprilie 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 în ceea ce privește acoperirea minimă a pierderilor pentru expunerile neperformante (JO L 111, 25.4.2019, p. 4).


title: Recomandarea Consiliului din 9 octombrie 2020 privind numirea unui membru în cadrul Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene 2020/C 338/02

text:
               12.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/2

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 9 octombrie 2020
      privind numirea unui membru în cadrul Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene
      (2020/C 338/02)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 283 alineatul (2) și articolul 139 alineatul (2),
      având în vedere Protocolul nr. 4 privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 11.2,
      RECOMANDĂ CONSILIULUI EUROPEAN:
      numirea dlui Frank ELDERSON în calitatea de membru în cadrul Comitetului Executiv al Băncii Centrale Europene pentru un mandat de opt ani începând cu 15 decembrie 2020.

         Adoptată la Bruxelles, 9 octombrie 2020.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. ROTH


title: Recomandarea (UE) 2020/1475 a Consiliului din 13 octombrie 2020 privind o abordare coordonată a restricționării liberei circulații ca răspuns la pandemia de COVID-19 (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               14.10.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 337/3

      RECOMANDAREA (UE) 2020/1475 A CONSILIULUI
      din 13 octombrie 2020
      privind o abordare coordonată a restricționării liberei circulații ca răspuns la pandemia de COVID-19
      (Text cu relevanță pentru SEE)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 21 alineatul (2), articolul 168 alineatul (6) și articolul 292 prima și a doua teză,
      având în vedere propunerea Comisiei Europene,
      întrucât:

                  (1)

                  Cetățenia Uniunii conferă fiecărui cetățean al Uniunii dreptul la liberă circulație.

                  (2)

                  În conformitate cu articolul 21 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), orice cetățean al Uniunii are dreptul de liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre, sub rezerva limitărilor și condițiilor prevăzute de tratate și de dispozițiile adoptate în vederea aplicării acestora. Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1) pune în aplicare acest drept. Articolul 45 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta”) prevede, de asemenea, libertatea de circulație și de ședere. Întrucât acțiunea Uniunii se dovedește necesară pentru îndeplinirea obiectivului prevăzut la articolul 21 din TFUE, iar tratatele nu prevăd altfel competențele necesare, Consiliul poate adopta dispoziții în vederea facilitării exercitării drepturilor la liberă circulație și ședere.

                  (3)

                  În temeiul articolului 168 alineatul (1) din TFUE, în definirea și punerea în aplicare a tuturor politicilor și acțiunilor Uniunii trebuie să se asigure un nivel ridicat de protecție a sănătății umane.

                  (4)

                  La 30 ianuarie 2020, directorul general al Organizației Mondiale a Sănătății (OMS) a declarat o urgență de sănătate publică de importanță internațională cu privire la epidemia mondială cauzată de infecția cu noul coronavirus, care se află la originea Coronavirus disease 2019 (COVID-19). La 11 martie 2020, OMS a evaluat drept pandemie situația cauzată de COVID-19.

                  (5)

                  Pentru a limita răspândirea virusului, statele membre au adoptat diverse măsuri, dintre care unele au avut consecințe asupra dreptului cetățenilor Uniunii la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre, cum ar fi restricțiile la intrare sau cerințele impuse călătorilor transfrontalieri de a se supune carantinei.

                  (6)

                  La 13 februarie 2020, Consiliul a adoptat Concluzii privind COVID-19 (2), în care a îndemnat statele membre să acționeze împreună, în cooperare cu Comisia, într-un mod proporțional și adecvat, cu scopul de a dezvolta o coordonare strânsă și sporită între statele membre pentru a asigura eficacitatea tuturor măsurilor, inclusiv, dacă este necesar, a măsurilor privind călătoriile, protejând totodată libera circulație în interiorul Uniunii și pentru a asigura o protecție optimă a sănătății publice.

                  (7)

                  La 10 martie 2020, șefii de stat sau de guvern din Uniunea Europeană au subliniat necesitatea unei abordări europene comune în ceea ce privește COVID-19.

                  (8)

                  Din martie 2020, Comisia a adoptat o serie de orientări și comunicări cu scopul de a sprijini eforturile de coordonare dintre statele membre și de a proteja libera circulație în interiorul Uniunii în timpul pandemiei de COVID-19 (3).

                  (9)

                  Întrucât pandemia de COVID-19 a creat o situație de urgență sanitară fără precedent, protecția sănătății publice a devenit o prioritate absolută atât a Uniunii, cât și a statelor sale membre. Pe baza protecției sănătății publice, statele membre pot lua măsuri care restricționează libera circulație a persoanelor în cadrul Uniunii. În conformitate cu articolul 168 alineatul (7) din TFUE, definirea politicilor naționale de sănătate, inclusiv organizarea și prestarea de servicii de sănătate și de îngrijire medicală, este responsabilitatea statelor membre și, prin urmare, poate varia de la un stat membru la altul. Deși statele membre sunt competente să decidă cu privire la măsurile cele mai adecvate pentru protejarea sănătății publice, inclusiv, de exemplu, cerințele privind carantina sau testarea, este oportun să se asigure coordonarea unor astfel de măsuri, cu scopul de a garanta exercitarea dreptului la liberă circulație și de a combate o amenințare transfrontalieră gravă pentru sănătate, cum este COVID-19.

                  (10)

                  La adoptarea și aplicarea de restricții privind libera circulație, statele membre ar trebui să respecte principiile dreptului UE, în special principiul proporționalității și nediscriminării. Prezenta recomandare este menită să faciliteze aplicarea acestor principii în mod coordonat, pentru a răspunde situației excepționale cauzate de pandemia de COVID-19. Prin urmare, mecanismele instituite prin prezenta recomandare ar trebui să fie strict limitate în ceea ce privește domeniul de aplicare și durata restricțiilor adoptate ca răspuns la această pandemie.

                  (11)

                  Măsurile unilaterale din acest domeniu au potențialul de a cauza perturbări semnificative, deoarece întreprinderile și cetățenii se confruntă cu o gamă largă de măsuri care sunt divergente și evoluează rapid. Acest lucru este deosebit de dăunător într-o situație în care economia europeană a fost deja afectată în mod semnificativ de virus.

                  (12)

                  Prezenta recomandare urmărește să asigure o coordonare sporită între statele membre care au în vedere adoptarea de măsuri de restricționare a liberei circulații pe motive de sănătate publică. Pentru a limita restricțiile la ceea ce este strict necesar, statele membre ar trebui să aplice restricțiile respective, în mod nediscriminatoriu și cât mai mult posibil, persoanelor care sosesc din zone sau regiuni specifice afectate în mod deosebit, mai degrabă decât întregului teritoriu al unui stat membru.

                  (13)

                  O abordare coordonată între statele membre necesită eforturi comune cu privire la următoarele puncte-cheie: aplicarea unor criterii și praguri comune pentru a decide cu privire la introducerea de restricții legate de libera circulație, cartografierea riscului de transmitere a COVID-19 pe baza unui cod de culori stabilit de comun acord, precum și o abordare coordonată în ceea ce privește eventualele măsuri care ar putea fi aplicate în mod corespunzător persoanelor care se deplasează între zone, în funcție de nivelul riscului de transmitere în zonele respective.

                  (14)

                  Criteriile și pragurile menționate în prezenta recomandare se bazează pe datele puse la dispoziție de statele membre. Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor ar trebui să publice și să actualizeze săptămânal un set cuprinzător de date și hărți care prezintă situația criteriilor comune pentru regiunile UE, utilizând datele furnizate de statele membre.

                  (15)

                  Ținând seama de evoluția situației epidemiologice, Comisia, cu sprijinul Centrului European de Prevenire și Control al Bolilor, ar trebui să evalueze în mod regulat criteriile, nevoile în materie de date și pragurile menționate în prezenta recomandare, inclusiv pentru a determina dacă alte criterii ar trebui să fie luate în considerare sau dacă pragurile ar trebui să fie adaptate, și să transmită constatările sale Consiliului spre examinare, împreună cu o propunere de modificare a recomandării, dacă este necesar.

                  (16)

                  Prezenta recomandare nu ar trebui înțeleasă ca o facilitare sau ca o încurajare a adoptării restricțiilor privind libera circulație puse în aplicare ca răspuns la pandemie, aceasta urmărind, mai degrabă, să ofere o abordare coordonată în cazul în care un stat membru decide să introducă astfel de restricții. Decizia cu privire la introducerea de restricții privind libera circulație ține în continuare de responsabilitatea statelor membre, care trebuie să respecte cerințele din dreptul Uniunii. De asemenea, statele membre își mențin flexibilitatea constând în alegerea de a nu introduce restricții, chiar dacă sunt îndeplinite criteriile și pragurile menționate în prezenta recomandare.

                  (17)

                  Restricțiile privind libera circulație ar trebui avute în vedere numai în cazul în care statele membre dispun de suficiente dovezi pentru a justifica astfel de restricții în ceea ce privește beneficiile în materie de sănătate publică și au motive întemeiate să creadă că restricțiile ar fi eficace.

                  (18)

                  Pentru a limita perturbarea pieței interne și a vieții de familie în timpul pandemiei, călătorii care au o funcție esențială sau o nevoie esențială de a se deplasa, cum ar fi angajații sau lucrătorii independenți care desfășoară activități critice, lucrătorii transfrontalieri, lucrătorii din domeniul transporturilor sau prestatorii de servicii de transport, navigatorii și persoanele care călătoresc din motive profesionale sau familiale imperative, inclusiv membrii familiilor transfrontaliere care călătoresc în mod regulat, nu ar trebui să fie obligați să respecte o perioadă de carantină.

                  (19)

                  Furnizarea unor informații clare, prompte și cuprinzătoare către alte state membre și publicul larg este esențială pentru a limita impactul oricăror restricții privind libera circulație care au fost instituite, asigurând previzibilitatea, securitatea juridică și respectarea de către cetățeni,

            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

         Principii generale

      La adoptarea și aplicarea de măsuri de protecție a sănătății publice ca răspuns la pandemia de COVID-19, statele membre ar trebui să își coordoneze acțiunile pe baza, în măsura în care este posibil, a următoarelor principii:

                  1.

                  Orice restricții privind libera circulație a persoanelor în cadrul Uniunii instituite pentru a limita răspândirea COVID-19 ar trebui să se bazeze pe motive specifice și limitate de interes public, și anume protecția sănătății publice. Este necesar ca aceste restricții să fie aplicate în conformitate cu principiile generale ale dreptului Uniunii, în special proporționalitatea și nediscriminarea. Prin urmare, nicio măsură luată nu ar trebui să depășească ceea ce este strict necesar pentru a proteja sănătatea publică.

                  2.

                  Orice astfel de restricții ar trebui eliminate de îndată ce situația epidemiologică permite acest lucru.

                  3.

                  Nu poate exista nicio discriminare între statele membre, de exemplu prin aplicarea unor norme mai generoase privind deplasarea către și dintr-un stat membru învecinat în comparație cu deplasarea către și din alte state membre aflate în aceeași situație epidemiologică.

                  4.

                  Restricțiile nu se pot baza pe cetățenia persoanei în cauză, ci ar trebui să se bazeze pe locul (locurile) în care s-a aflat persoana în cauză pe parcursul celor 14 zile anterioare sosirii.

                  5.

                  Statele membre ar trebui să își admită întotdeauna propriii cetățeni și să admită cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora care își au reședința pe teritoriul lor și ar trebui să faciliteze tranzitul rapid pe teritoriile lor.

                  6.

                  Statele membre ar trebui să acorde o atenție deosebită particularităților regiunilor transfrontaliere, ale regiunilor ultraperiferice, ale exclavelor și ale zonelor izolate din punct de vedere geografic și necesității de a coopera la nivel local și regional.

                  7.

                  Statele membre ar trebui să facă în mod regulat schimb de informații cu privire la toate aspectele care intră în domeniul de aplicare al prezentei recomandări.

         Criterii comune

                  8.

                  Statele membre ar trebui să ia în considerare următoarele criterii-cheie atunci când analizează posibilitatea de a restricționa libera circulație ca răspuns la pandemia de COVID-19:

                              (a)

                              „rata de notificare cumulată a cazurilor de COVID-19 pe o perioadă de 14 zile”, și anume numărul total al cazurilor de COVID-19 nou notificate raportat la 100 000 de locuitori în ultimele 14 zile la nivel regional;

                              (b)

                              „rata testelor pozitive”, și anume procentul de teste pozitive din totalul testelor pentru depistarea infecției cu COVID-19 efectuate în ultima săptămână;

                              (c)

                              „rata de testare”, și anume numărul de teste pentru depistarea infecției cu COVID-19 raportat la 100 000 de locuitori care au fost efectuate în cursul ultimei săptămâni.

         Date privind criteriile comune

                  9.

                  Pentru a asigura disponibilitatea unor date exhaustive și comparabile, statele membre ar trebui să furnizeze săptămânal Centrului European de Prevenire și Control al Bolilor datele disponibile privind criteriile menționate la punctul 8.
                  Statele membre ar trebui, de asemenea, să furnizeze aceste date la nivel regional, pentru a se asigura că orice măsură poate fi direcționată către regiunile în care este strict necesară.
                  Statele membre ar trebui să facă schimb de informații cu privire la strategiile de testare pe care le aplică.

         Cartografierea zonelor de risc

                  10.

                  Pe baza datelor furnizate de statele membre, Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor ar trebui să publice o hartă a statelor membre ale UE, defalcată pe regiuni, pentru a sprijini procesul decizional al statelor membre. Această hartă ar trebui să includă, de asemenea, date din Islanda, Liechtenstein, Norvegia și, de îndată ce condițiile o permit (4), Confederația Elvețiană. Pe această hartă, o zonă ar trebui marcată cu următoarele culori:

                              (a)

                              verde, în cazul în care rata de notificare cumulată a cazurilor de COVID-19 pe o perioadă de 14 zile este mai mică de 25, iar rata testelor pozitive pentru depistarea infecției cu COVID-19 mai mică de 4 %;

                              (b)

                              portocaliu, în cazul în care rata de notificare cumulată a cazurilor de COVID-19 pe o perioadă de 14 zile este mai mică de 50, dar rata testelor pozitive pentru depistarea infecției cu COVID-19 este mai mare sau egală cu 4 % sau în cazul în care rata de notificare cumulată a cazurilor de COVID-19 pe o perioadă de 14 zile se situează între 25 și 150, dar rata testelor pozitive pentru depistarea infecției cu COVID-19 este mai mică de 4 %;

                              (c)

                              roșu, în cazul în care rata de notificare cumulată a cazurilor de COVID-19 pe o perioadă de 14 zile este de cel puțin 50, iar rata testelor pozitive pentru depistarea infecției cu COVID-19 este de cel puțin 4 % sau în cazul în care rata de notificare cumulată a cazurilor de COVID-19 pe o perioadă de 14 zile este de peste 150 per 100 000 de locuitori;

                              (d)

                              gri, în cazul în care nu sunt disponibile informații suficiente pentru evaluarea criteriilor de la punctele (a)-(c) sau dacă rata de testare este de maximum 300 de teste pentru depistarea infecției cu COVID-19 per 100 000 de locuitori.

                        Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor ar trebui, de asemenea, să publice hărți separate pentru fiecare indicator-cheie care să contribuie la harta completă: rata de notificare pe o perioadă de 14 zile la nivel regional, precum și rata de testare și rata testelor pozitive la nivel național în cursul ultimei săptămâni. Odată ce datele sunt disponibile la nivel regional, toate hărțile ar trebui să se bazeze pe aceste date.

                  11.

                  Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor ar trebui să publice săptămânal versiuni actualizate ale hărților și datele care stau la baza acestora.

         Praguri comune în cazul în care se au în vedere restricții privind libera circulație din motive de sănătate publică

                  12.

                  Statele membre nu ar trebui să restricționeze libera circulație a persoanelor care călătoresc către sau din zone ale unui alt stat membru clasificate ca fiind „verzi” în temeiul punctului 10.

                  13.

                  În cazul în care analizează dacă să aplice restricții unei zone clasificate altfel decât „verde” în temeiul punctului 10,

                              (a)

                              statele membre ar trebui să respecte diferențele în ceea ce privește situația epidemiologică dintre zonele portocalii și cele roșii și să acționeze în mod proporțional;

                              (b)

                              statele membre ar putea lua în considerare criterii și tendințe suplimentare. În acest scop, ECDC va furniza săptămânal date privind dimensiunea populației, rata de spitalizare, rata de admitere în secțiile de terapie intensivă și rata mortalității, dacă sunt disponibile;

                              (c)

                              statele membre ar trebui să țină seama de situația epidemiologică de pe propriul teritoriu, inclusiv de politicile de testare, de numărul de teste efectuate și de ratele testelor pozitive, precum și de alți indicatori epidemiologici;

                              (d)

                              statele membre ar trebui să ia în considerare strategiile de testare și să acorde o atenție deosebită situației zonelor cu rate de testare ridicate.

         Coordonarea între statele membre

                  14.

                  Statele membre care intenționează să aplice restricții, pe baza propriilor procese decizionale, persoanelor care călătoresc către sau dintr-o zonă clasificată altfel decât „verde” în temeiul punctului 10 ar trebui să informeze mai întâi statul membru afectat, înainte de intrarea în vigoare. Ar trebui să se acorde o atenție deosebită cooperării transfrontaliere, regiunilor ultraperiferice, exclavelor și zonelor izolate din punct de vedere geografic. Celelalte state membre și Comisia ar trebui, de asemenea, să fie informate cu privire la intenția respectivă înainte de intrarea în vigoare. Dacă este posibil, informațiile ar trebui să fie transmise cu 48 de ore în avans.
                  Pentru informarea celorlalte state membre și a Comisiei, statele membre ar trebui să utilizeze rețelele consacrate de comunicare, inclusiv rețeaua din cadrul mecanismului integrat al UE pentru un răspuns politic la crize (IPCR). Punctele de contact ale IPCR ar trebui să se asigure că informațiile sunt transmise fără întârziere autorităților lor competente.

                  15.

                  Statele membre ar trebui să informeze imediat celelalte state membre și Comisia cu privire la o acțiune de ridicare sau de relaxare a oricărei măsuri restrictive introduse anterior, acțiune care ar trebui să intre în vigoare cât mai curând posibil.
                  Restricțiile privind libera circulație ar trebui să fie eliminate atunci când o zonă este clasificată din nou drept „verde” în temeiul punctului 10, cu condiția să fi trecut cel puțin 14 zile de la introducerea acestora.

                  16.

                  În termen de cel mult 7 zile de la adoptarea prezentei recomandări, statele membre ar trebui să elimine treptat restricțiile aplicate înainte de adoptarea prezentei recomandări zonelor care sunt clasificate drept „verzi” în temeiul punctului 10.

         Un cadru comun în ceea ce privește măsurile posibile pentru călătorii care sosesc din zone cu risc mai ridicat

                  17.

                  Statele membre nu ar trebui, în principiu, să refuze intrarea pe teritoriul lor a persoanelor care călătoresc din alte state membre.
                  Statele membre care consideră necesar să introducă restricții privind libera circulație pe baza propriilor procese decizionale ar putea impune următoarele cerințe persoanelor care călătoresc dintr-o zonă clasificată altfel decât „verde” în temeiul punctului 10:

                              (a)

                              să se supună unei perioade de carantină/autoizolare; și/sau

                              (b)

                              să efectueze după sosire un test pentru depistarea infecției cu COVID-19.

                        Statele membre pot oferi călătorilor opțiunea de a înlocui testul menționat la litera (b) cu un test pentru depistarea infecției cu COVID-19 efectuat înainte de sosire.
                  Statele membre ar trebui să își intensifice eforturile de coordonare cu privire la durata perioadei de carantină/autoizolare și la posibilitățile de substituire. În toate cazurile în care este posibil și în conformitate cu strategiile stabilite de statele membre, ar trebui încurajată dezvoltarea testării.

                  18.

                  Statele membre ar trebui să recunoască reciproc rezultatele testelor pentru depistarea infecției cu COVID-19 efectuate în alte state membre de către organisme sanitare certificate. Statele membre ar trebui să intensifice cooperarea cu privire la diferite aspecte legate de testare, inclusiv verificarea certificatelor de testare, ținând seama de activitățile de cercetare și de consiliere din partea experților epidemiologici, precum și de bunele practici.

                  19.

                  Călătorii care au o funcție esențială sau o nevoie esențială de a se deplasa nu ar trebui să fie obligați să respecte o perioadă de carantină în cursul exercitării respectivei funcții esențiale; este vorba în special de:

                              (a)

                              angajații sau lucrătorii independenți care desfășoară activități critice, inclusiv lucrătorii din domeniul sănătății, lucrătorii frontalieri și cei detașați, precum și lucrătorii sezonieri, astfel cum se menționează în Orientările privind exercitarea liberei circulații a lucrătorilor pe perioada epidemiei de COVID-19 (5);

                              (b)

                              lucrătorii din domeniul transporturilor sau prestatorii de servicii de transport, inclusiv conducătorii de vehicule de marfă care transportă mărfuri urmând a fi utilizate pe teritoriul respectiv, precum și cei care se limitează la tranzitare;

                              (c)

                              pacienții care călătoresc din motive medicale imperative;

                              (d)

                              elevii, studenții și stagiarii care călătoresc zilnic în străinătate;

                              (e)

                              persoanele care călătoresc din motive profesionale sau familiale imperative;

                              (f)

                              diplomații, personalul organizațiilor internaționale și persoanele care sunt invitate de organizațiile internaționale și a căror prezență fizică este necesară pentru buna funcționare a acestor organizații, personalul militar și funcționarii poliției, lucrătorii din domeniul umanitar și personalul de protecție civilă în exercitarea atribuțiilor lor;

                              (g)

                              pasagerii în tranzit;

                              (h)

                              navigatorii;

                              (i)

                              jurnaliștii aflați în exercițiul funcțiunii.

                  20.

                  Statele membre ar putea solicita persoanelor care intră pe teritoriul lor să completeze formulare de localizare a pasagerilor, în conformitate cu cerințele de protecție a datelor. Ar trebui să se elaboreze un formular european de localizare a pasagerilor, pentru eventuala utilizare de către statele membre. Pentru a simplifica prelucrarea datelor, ar trebui utilizată ori de câte ori este posibil o opțiune digitală pentru informațiile de localizare a pasagerilor, asigurându-se în același timp accesul egal pentru toți cetățenii.

                  21.

                  Eventualele măsuri aplicate persoanelor care sosesc dintr-o zonă clasificată drept „roșie”, „portocalie” sau „gri” în temeiul punctului 10 nu pot fi discriminatorii, adică ar trebui să se aplice în mod egal resortisanților statului membru în cauză care se întorc în țară.

                  22.

                  Statele membre ar trebui să se asigure că orice cerințe formale impuse cetățenilor și întreprinderilor oferă un beneficiu concret în direcția eforturilor de sănătate publică de combatere a pandemiei și nu creează o sarcină administrativă nejustificată și inutilă.

                  23.

                  Dacă o persoană prezintă simptome la sosirea la destinație, testarea, diagnosticarea, izolarea și depistarea contacților ar trebui să aibă loc în conformitate cu practica locală, iar intrarea nu ar trebui să fie refuzată. Informațiile privind cazurile detectate la sosire ar trebui să fie comunicate fără întârziere autorităților din domeniul sănătății publice din țările în care persoana în cauză s-a aflat în cursul celor 14 zile anterioare, în vederea depistării contacților, utilizându-se sistemul de alertă precoce și răspuns rapid.

                  24.

                  Restricțiile nu ar trebui să ia forma unor interdicții privind operarea anumitor servicii de transport.

         Comunicarea și informarea publicului

                  25.

                  Statele membre ar trebui să furnizeze părților interesate relevante și publicului larg informații clare, cuprinzătoare și prompte cu privire la orice restricții privind libera circulație, orice cerințe conexe (de exemplu, prezentarea de teste negative pentru depistarea infecției cu COVID-19 sau formulare de localizare a pasagerilor), precum și la măsurile aplicate călătorilor care sosesc din zone cu risc, cât mai curând posibil înainte de intrarea în vigoare a unor noi măsuri. Ca regulă generală, aceste informații ar trebui publicate cu 24 de ore înainte de intrarea în vigoare a măsurilor, ținând seama de faptul că este necesară o anumită flexibilitate în ceea ce privește urgențele epidemiologice.
                  Aceste informații ar trebui, de asemenea, să fie puse la dispoziție pe platforma web „Re-open EU”, care ar trebui să conțină o trimitere încrucișată la harta publicată periodic de către Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor în temeiul punctelor 10 și 11.
                  Conținutul măsurilor, domeniul lor geografic de aplicare și categoriile de persoane cărora li se aplică ar trebui să fie descrise în mod clar.

         Revizuire

                  26.

                  Prezenta recomandare ar trebui să fie revizuită în mod regulat de către Comisie, cu sprijinul Centrului European de Prevenire și Control al Bolilor. Comisia ar trebui să prezinte Consiliului rapoarte periodice în acest sens.

         Adoptată la Luxemburg, 13 octombrie 2020.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. ROTH

         (1)  Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE (JO L 158, 30.4.2004, p. 77).

         (2)  JO C 57, 20.2.2020, p. 4.

         (3)  Orientările Comisiei privind măsurile de gestionare a frontierelor în vederea protejării sănătății și a asigurării disponibilității mărfurilor și serviciilor esențiale (JO C 86 I, 16.3.2020, p. 1), Orientările Comisiei privind exercitarea liberei circulații a lucrătorilor pe perioada epidemiei de COVID-19 (JO C 102 I, 30.3.2020, p. 12), „Foaia de parcurs europeană comună către ridicarea măsurilor de limitare a răspândirii COVID-19” a președintei Comisiei Europene și a președintelui Consiliului European, Orientările Comisiei privind libera circulație a personalului medico-sanitar și armonizarea minimă a formării în ceea ce privește măsurile de urgență legate de COVID-19 (JO C 156, 8.5.2020, p. 1), Comunicarea Comisiei intitulată „Către o abordare etapizată și coordonată pentru restabilirea liberei circulații și ridicarea controalelor la frontierele interne” (JO C 169, 15.5.2020, p. 30), Comunicarea Comisiei referitoare la cea de a treia evaluare a aplicării restricției temporare privind călătoriile neesențiale către UE COM(2020) 399 final, Orientările Comisiei privind lucrătorii sezonieri din UE în contextul pandemiei de COVID-19 (JO C 235 I, 17.7.2020, p. 1), Comunicarea Comisiei referitoare la implementarea culoarelor verzi în temeiul Orientărilor privind măsurile de gestionare a frontierelor în vederea protejării sănătății și a asigurării disponibilității mărfurilor și serviciilor esențiale (JO C 96 I, 24.3.2020, p. 1), Orientările Comisiei privind facilitarea operațiunilor de transport aerian de mărfuri în perioada epidemiei de COVID-19 (JO C 100 I, 27.3.2020, p. 1) și Orientările Comisiei privind protecția sănătății, repatrierea și formalitățile de călătorie pentru navigatori, pasageri și alte persoane aflate la bordul navelor (JO C 119, 14.4.2020, p. 1).

         (4)  Sub rezerva încheierii unui acord între UE și Confederația Elvețiană privind cooperarea în domeniul sănătății publice, inclusiv privind participarea Confederației Elvețiene la Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 851/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 de creare a unui Centru European de prevenire și control al bolilor (JO L 142, 30.4.2004, p. 1).

         (5)  JO C 102 I, 30.3.2020, p. 12.


title: Recomandarea (UE) 2020/1551 a Consiliului din 22 octombrie 2020 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții

text:
                  26.10.2020

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 354/19

         RECOMANDAREA (UE) 2020/1551 A CONSILIULUI
         din 22 octombrie 2020
         de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) literele (b) și (e) și articolul 292 prima și a doua teză,
         întrucât:

                     (1)

                     La 30 iunie 2020, Consiliul a adoptat o recomandare privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (1) (denumită în continuare „recomandarea Consiliului”). La 16 iulie 2020, Consiliul a adoptat Recomandarea (UE) 2020/1052 din 16 iulie 2020 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (2). La 30 iulie 2020, Consiliul a adoptat Recomandarea (UE) 2020/1144 din 30 iulie 2020 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (3).
                     La 7 august 2020, Consiliul a adoptat Recomandarea (UE) 2020/1186 din 7 august 2020 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (4).

                     (2)

                     Recomandarea Consiliului prevede că statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE începând cu 1 iulie 2020, într-un mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului. O dată la două săptămâni, după o strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, Consiliul ar trebui să revizuiască și, dacă este cazul, să actualizeze lista țărilor terțe care figurează în anexa I, în urma unei evaluări globale bazate pe metodologia, criteriile și informațiile menționate în recomandarea Consiliului.

                     (3)

                     De atunci, în cadrul Consiliului au avut loc discuții, în strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, cu privire la revizuirea listei țărilor terțe care figurează în anexa I la recomandarea Consiliului și cu aplicarea criteriilor și a metodologiei prevăzute în recomandarea Consiliului. Ca urmare a acestor discuții, lista țărilor terțe care figurează în anexa I ar trebui modificată. În special, Canada, Georgia și Tunisia ar trebui eliminate de pe listă, în timp ce Singapore ar trebui să fie adăugat. De asemenea, ar trebui să se clarifice că, sub rezerva confirmării reciprocității, ar trebui să fie posibile călătoriile din și către RAS Hong Kong și RAS Macao.

                     (4)

                     Controlul la frontiere există în interesul nu doar al statului membru la ale cărui frontiere externe se aplică, ci al tuturor statelor membre care au eliminat controlul la frontierele lor interne. Prin urmare, statele membre ar trebui să se asigure că măsurile luate la frontierele externe sunt coordonate, pentru a garanta o bună funcționare a spațiului Schengen. În acest scop, începând cu 22 octombrie 2020, statele membre ar trebui să continue eliminarea restricției temporare asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului, astfel cum este modificată prin prezenta recomandare.

                     (5)

                     În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică. Deoarece prezenta recomandare constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen, Danemarca decide, în conformitate cu articolul 4 din protocolul respectiv, în termen de șase luni de la data la care Consiliul decide cu privire la prezenta recomandare, dacă o va pune în aplicare.

                     (6)

                     Prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (5); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică.

                     (7)

                     În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (6), care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului.

                     (8)

                     În ceea ce privește Elveția, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (7), care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (8).

                     (9)

                     În ceea ce privește Liechtensteinul, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (9), care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (10),

               ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
         Recomandarea (UE) 2020/912, astfel cum a fost modificată prin Recomandarea (UE) 2020/1052, prin Recomandarea (UE) 2020/1144 și prin Recomandarea (UE) 2020/1186, privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții se modifică după cum urmează:

                     1.

                     Punctul 1 primul paragraf din recomandarea Consiliului se înlocuiește cu următorul text:

                                 „1.

                                 Începând cu 22 octombrie 2020, statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I.”

                     2.

                     Anexa I la recomandare se înlocuiește cu următorul text:

                           „ANEXA I
                           Țările terțe și regiunile administrative speciale ai căror rezidenți nu ar trebui să fie afectați de restricția temporară de la frontierele externe asupra călătoriilor neesențiale către UE:

                                       I.

                                       STATE

                                                   1.

                                                   AUSTRALIA

                                                   2.

                                                   JAPONIA

                                                   3.

                                                   NOUA ZEELANDĂ

                                                   4.

                                                   RWANDA

                                                   5.

                                                   SINGAPORE

                                                   6.

                                                   COREEA DE SUD

                                                   7.

                                                   THAILANDA

                                                   8.

                                                   URUGUAY

                                                   9.

                                                   CHINA (*1)

                                       II.

                                       REGIUNI ADMINISTRATIVE SPECIALE ALE REPUBLICII POPULARE CHINEZE

                                                   1.

                                                   RAS Hong Kong (*1)

                                                   2.

                                                   RAS Macao (*1)

                        (*1)  Sub rezerva confirmării reciprocității."

                        (*1)  Sub rezerva confirmării reciprocității."

                        (*1)  Sub rezerva confirmării reciprocității."

            Adoptată la Bruxelles, 22 octombrie 2020.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               M. ROTH

            (1)  JO L 208I, 1.7.2020, p. 1.

            (2)  JO L 230, 17.7.2020, p. 26.

            (3)  JO L 248, 31.7.2020, p. 26.

            (4)  JO L 261, 11.8.2020, p. 83.

            (5)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (6)  JO L 176, 10.7.1999, p. 36.

            (7)  JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

            (8)  Decizia 2008/146/CE a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 1).

            (9)  JO L 160, 18.6.2011, p. 21.

            (10)  Decizia 2011/350/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne și circulația persoanelor (JO L 160, 18.6.2011, p. 19).