title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2019 privind Programul național de reformă al Greciei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Greciei pentru 2019

text:
               5.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/42

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 9 iulie 2019
      privind Programul național de reformă al Greciei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Greciei pentru 2019
      (2019/C 301/08)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
      având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
      având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  La data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat Analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2019. Comisia a ținut cont în mod corespunzător de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile Analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. De asemenea, la 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Grecia printre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. La aceeași dată, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 21 martie 2019. La 9 aprilie 2019, Consiliul a adoptat Recomandarea privind politica economică a zonei euro (3) („Recomandarea din 2019 pentru zona euro”), care stabilește cinci recomandări pentru zona euro („recomandările pentru zona euro”).

                  (2)

                  În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Grecia ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a Recomandării din 2019 pentru zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 1 și 2 de mai jos. În special, realizarea de reforme în conformitate cu angajamentele ulterioare aplicării programului și orientarea politicii economice legate de investiții către domeniile specificate vor contribui la punerea în aplicare a Recomandării pentru zona euro.

                  (3)

                  Raportul de țară pentru Grecia din 2019 a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Grecia în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, raportul a inclus un bilanț aprofundat efectuat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, ale cărui rezultate au fost publicate tot la 27 februarie 2019. În urma analizei sale, Comisia a concluzionat că Grecia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice excesive. Dezechilibrele identificate se refereau în special la datoria publică ridicată, la poziția investițională internațională netă negativă, la creditele neperformante ridicate acumulate în bilanțurile băncilor și la rata încă ridicată a șomajului. În plus, reformele instituționale și structurale profunde inițiate în ultimii ani pentru modernizarea economiei și a statului vor necesita mulți ani de punere în aplicare susținută, pentru ca impactul lor să fie simțit pe deplin.

                  (4)

                  La 26 aprilie 2019, Grecia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2019, iar la 30 aprilie 2019, Programul de stabilitate pentru 2019. Pentru a se ține seama de corelațiile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

                  (5)

                  Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza dispoziția respectivă în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică (5).

                  (6)

                  În prezent, Grecia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și este supusă regulii tranzitorii privind datoria. De asemenea, aceasta ar trebui să mențină o poziție bugetară solidă care să asigure respectarea obiectivului privind excedentul primar stabilit prin Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/1226 a Consiliului (6), de 3,5 % din produsul intern brut (PIB) pentru 2018 și pe termen mediu. În primăvara anului 2018, Consiliul nu a emis nicio recomandare specifică pentru Grecia în contextul semestrului european, întrucât, în temeiul articolului 12 din Regulamentul (UE) nr. 472/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (7), Grecia era scutită, la momentul respectiv, de monitorizarea și evaluarea din cadrul semestrului european, deoarece făcea obiectul unui program de ajustare macroeconomică. Cadrul ulterior aplicării programului pentru Grecia atrage după sine activarea supravegherii consolidate, împreună cu integrarea Greciei în cadrul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice și sociale, maximizând totodată sinergiile dintre procesul de supraveghere consolidată și cel al semestrului european.

                  (7)

                  Conform Programului de stabilitate pentru 2019, guvernul are în vedere să ajungă la un excedent total situat între 1,1 % și 1,7 % din PIB în perioada 2019-2022. Guvernul și-a stabilit obiectivul bugetar pe termen mediu – un excedent bugetar de 0,25 % din PIB în termeni structurali începând din 2020. Pe baza soldului structural recalculat (8), se preconizează că acest obiectiv bugetar pe termen mediu va fi depășit pe parcursul întregii perioade acoperite de program, iar ponderea datoriei publice în PIB va scădea treptat la 153,3 % în 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare a fost aprobat de un organism independent și este favorabil. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, se preconizează că soldul structural va înregistra un excedent de 1,9 % din PIB în 2019 și de 0,8 % din PIB în 2020, situându-se deasupra obiectivului bugetar pe termen mediu. Se estimează că datoria publică se va menține pe o traiectorie descendentă și că va respecta regula tranzitorie privind datoria în 2019 și regula privind datoria în 2020. În ansamblu, pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019 și excluzând astfel noile măsuri adoptate după data-limită, Grecia ar urma să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere în 2019 și 2020. Pe aceeași bază, s-a considerat că Grecia respectă, de asemenea, obiectivul privind excedentul primar de 3,5 % din PIB monitorizat în temeiul cadrului de supraveghere consolidată.

                  (8)

                  Programul de stabilitate și previziunile Comisiei din primăvara anului 2019 nu includ noile măsuri permanente anunțate și adoptate la scurt timp după data transmiterii și, respectiv, după data-limită a acestora. Comisia estimează că impactul fiscal-bugetar al acestor măsuri va depăși 1,0 % din PIB în 2019 și în anii următori. Se apreciază, de asemenea, că adoptarea acestor noi măsuri prezintă un risc pentru obiectivul privind excedentul primar convenit, astfel cum a fost monitorizat în temeiul cadrului de supraveghere consolidată și stabilit prin Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/1226. În plus, se preconizează că noile măsuri vor reduce soldul structural, ceea ce ridică semne de întrebare cu privire la îndeplinirea obiectivului bugetar pe termen mediu în 2020. Însă, în toamna anului 2019, va fi efectuată o reevaluare care va include o revizuire a criteriului de referință aplicabil pentru rata de creștere a cheltuielilor nete în 2020. Deși se preconizează că datoria publică va rămâne pe o traiectorie descendentă, ar putea apărea o serie de riscuri în ceea ce privește respectarea criteriului de referință privind reducerea datoriei. Acest lucru va trebui să fie reevaluat în toamnă în urma aplicării măsurilor nou adoptate menționate mai sus.

                  (9)

                  Ca urmare a finalizării cu succes a programului de asistență financiară din cadrul Mecanismului european de stabilitate, Grecia face obiectul unui cadru de supraveghere ulterior aplicării programului integrat în semestrul european și al unei supravegheri consolidate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 472/2013. Activarea unei supravegheri consolidate pentru Grecia în temeiul Deciziilor de punere în aplicare (UE) 2018/1192 (9) și (UE) 2019/338 (10) ale Comisiei confirmă faptul că, pe termen mediu, Grecia trebuie să continue să adopte măsuri pentru a aborda sursele sau potențialele surse de dezechilibre macroeconomice, punând în aplicare în același timp reforme structurale pentru a sprijini o creștere economică robustă și durabilă. Grecia și-a luat angajamentul în cadrul reuniunii Eurogrupului din 22 iunie 2018 de a continua toate reformele-cheie adoptate în cadrul programului până la finalizarea integrală a acestora. De asemenea, Grecia s-a angajat să pună în aplicare acțiuni specifice legate de politicile fiscale și fiscal-structurale, asistența socială, stabilitatea financiară, piața forței de muncă și piața produselor, privatizare și administrația publică. Grecia face obiectul unei raportări trimestriale cu privire la progresele înregistrate în ceea ce privește punerea în aplicare a angajamentelor asumate în cadrul supravegherii consolidate, iar un raport favorabil poate, pe o bază semestrială, să deschidă calea pentru aplicarea unor măsuri de reducere a datoriei în valoare de 0,7 % din PIB pe an. Deblocarea primei tranșe de măsuri de politică contingentă privind datoria, în valoare de 970 de milioane EUR, a fost convenită de Eurogrup în aprilie 2019. Cel de al treilea raport privind supravegherea consolidată, care evaluează progresele realizate de Grecia în ceea ce privește punerea în aplicare a angajamentelor sale, a fost publicat la 5 iunie 2019.

                  (10)

                  Reformele pentru îmbunătățirea mediului de afaceri și a calității instituțiilor, în special a eficienței sistemului de justiție, ar stimula reziliența economică în Grecia, ar îmbunătăți disciplina în materie de plăți și ar trebui să aibă un impact semnificativ asupra deciziilor de investiții și a atragerii întreprinderilor. În pofida îmbunătățirilor recente, sistemul judiciar din Grecia se confruntă în continuare cu provocări și prezintă ineficiențe, deoarece timpul necesar pentru luarea unei hotărâri este adesea prea lung, iar întârzierile afectează productivitatea instanțelor. Prin urmare, este esențială luarea de măsuri specifice suplimentare în acest domeniu pentru a facilita, de asemenea, buna funcționare a sistemului financiar, precum și pentru a sprijini deblocarea potențialului de investiții.

                  (11)

                  Cei câțiva ani de investiții insuficiente au condus la lacune majore în materie de investiții în Grecia. Sporirea investițiilor care stimulează creșterea economică va avea un rol esențial în susținerea creșterii pe termen mai lung și în reducerea disparităților regionale. Reformele din sectorul financiar care susțin extinderea ofertei de credite vor juca un rol esențial în sprijinirea investițiilor. Raportul de țară pentru 2019 a identificat o serie de domenii prioritare pentru investițiile publice și private.

                  (12)

                  Sporirea investițiilor în educație și formare profesională este esențială pentru a îmbunătăți productivitatea Greciei și creșterea economică favorabilă incluziunii pe termen lung, precum și pentru a aborda obstacolele din calea creșterii în sectoarele inovatoare. Sistemul de învățământ din Grecia se confruntă cu o serie de provocări ca urmare a resurselor inadecvate, a gradului scăzut de autonomie, a rezultatelor slabe la nivelul competențelor de bază (inclusiv digitale) și a neconcordanței persistente între cererea și oferta de competențe. Responsabilitatea și monitorizarea, care sunt necesare pentru îmbunătățirea calității sistemului de învățământ, lipsesc în mare parte la toate nivelurile. Promovarea unei educații și formări de calitate și favorabile incluziunii, stabilirea unor legături mai strânse între educație și nevoile pieței forței de muncă, îmbunătățirea atractivității educației și formării profesionale și creșterea participării la învățarea pe tot parcursul vieții sunt importante pentru susținerea creșterii durabile.

                  (13)

                  În pofida îmbunătățirilor recente, proporția șomerilor de lungă durată, care reprezentau 70 % din șomerii din Grecia în 2018, este foarte ridicată, iar rata ridicată a șomajului în rândul tinerilor și participarea scăzută a femeilor pe piața forței de muncă reprezintă, de asemenea, motive de preocupare. Intervențiile ar trebui să se concentreze asupra îmbunătățirii perspectivelor în materie de ocupare a forței de muncă, asupra promovării participării pe piața forței de muncă și asupra promovării condițiilor pentru crearea de locuri de muncă. Instituirea în Grecia a unui dialog social eficace și a unui parteneriat social responsabil poate sprijini mediul pentru punerea în aplicare și asumarea reformelor susținute, având ca rezultat o mai bună funcționare a pieței forței de muncă.

                  (14)

                  Cu toate că au fost inițiate reforme, Grecia se caracterizează printr-o inegalitate ridicată a veniturilor și se numără printre statele cu cel mai mic impact al transferurilor sociale asupra reducerii riscului de sărăcie din Uniune (15,83 % în 2017 față de media Uniunii de 33,98 %). Investițiile ar trebui să se concentreze pe îmbunătățirea accesului la servicii sociale incluzive, accesibile și de înaltă calitate, precum și pe dezvoltarea de centre de îngrijire de zi. Sprijinirea celor mai defavorizate persoane și promovarea integrării sociale a copiilor expuși riscului de sărăcie, a persoanelor cu handicap, a migranților și a refugiaților, acordând totodată atenție disparităților geografice, ar îmbunătăți incluziunea socială în Grecia.

                  (15)

                  În 2017, Grecia a inițiat o reformă amplă a sistemului de asistență medicală primară prin intermediul deschiderii unor unități locale de asistență medicală (denumite „TOMY”); această reformă este esențială pentru asigurarea accesului și necesită investiții continue.

                  (16)

                  Sistemul de transport din Grecia se confruntă cu provocări semnificative. Acesta este în principal rutier și dependent în mare măsură de petrol, principalele conexiuni fiind asigurate în jurul rutei Atena – Salonic. Costurile de transport sunt încă ridicate, în timp ce calitatea serviciilor, standardele de siguranță și rata de penetrare a sistemelor de transport inteligente rămân scăzute. Sunt necesare noi investiții pentru a crește transportul multimodal și a promova integrarea regională și dezvoltarea urbană.

                  (17)

                  Tratarea deșeurilor solide și a apelor reziduale urbane și industriale este principalul domeniu care necesită investiții suplimentare pentru a alinia standardele naționale de protecție a mediului cu restul Uniunii. Gestionarea deșeurilor solide continuă să reprezinte o provocare structurală majoră, Grecia depinzând încă în mare măsură de depozitarea deșeurilor și de tratarea mecano-biologică, în locul unor tehnici mai moderne. În plus, proporția deșeurilor municipale care sunt reciclate este de numai aproximativ o treime din media Uniunii. De asemenea, sunt necesare investiții pentru îmbunătățirea tratării apei, combaterea salinizării apelor subterane și sprijinirea măsurilor de prevenire a inundațiilor și de refacere a fluxului natural al râurilor.

                  (18)

                  Infrastructurile subdezvoltate sporesc cheltuielile cu energia suportate de întreprinderi și gospodării și constituie un obstacol în calea utilizării energiei din surse regenerabile. În această privință, Grecia se confruntă cu o provocare deosebită în ceea ce privește conectivitatea rețelelor de electricitate ale insulelor și conexiunea cu țările învecinate. Dezvoltarea în continuare a infrastructurii comerciale de gaze ar contribui la creșterea pieței. Reforma piețelor gazelor și energiei electrice ar trebui să urmărească în mod susținut valorificarea acestor noi oportunități în materie de infrastructură.

                  (19)

                  Transformarea digitală a economiei și a societății rămâne o provocare, accesul la rețele în bandă largă de mare viteză fiind redus, iar competențele digitale situându-se cu mult sub media Uniunii. Este necesar ca Grecia să investească în special în tehnologia informației și comunicațiilor pentru a compensa de asemenea investițiile reduse din timpul crizei. Conectivitatea insuficientă în bandă largă de mare viteză creează blocaje majore pentru întreprinderile dinamice axate pe export. Investițiile în inovare și în competențele persoanelor sunt insuficiente pentru a promova creșterea productivității, iar lipsa competențelor digitale în rândul populației în general constituie un impediment în găsirea de locuri de muncă și împiedică dezvoltarea întreprinderilor inovatoare.

                  (20)

                  Pentru a stimula investițiile orientate către piață în domeniile cercetării și dezvoltării (C-D), care rămân scăzute și afectează potențialul de creștere al Greciei, sunt necesare strategii reînnoite în materie de „specializare inteligentă” la nivel național și regional și măsuri suplimentare de abordare a deficiențelor celor mai presante ale sistemului de cercetare și inovare. Înregistrarea de progrese în ceea ce privește excelența științifică este împiedicată de intensitatea scăzută a activităților publice de C-D, de lipsa unui sistem de finanțare bazat pe performanță și de legăturile reduse dintre mediul științific și cel de afaceri. De asemenea, sunt necesare investiții mai mari pentru a stimula nivelurile scăzute de dezvoltare tehnologică, reflectate în numărul foarte mic de brevete în comparație cu alte state membre, și pentru a valorifica la maximum potențialul întreprinderilor nou-înființate și al celor în curs de extindere.

                  (21)

                  Ca temă transversală, sunt necesare investiții în regenerarea zonelor urbane, a insulelor și a zonelor montane defavorizate, pentru a contracara pierderea și deteriorarea calității capitalului fizic și uman al țării din timpul crizei economice. Reabilitarea durabilă a zonelor defavorizate și/sau dezindustrializate din aglomerările urbane Atena-Pireu și Salonic și din unele dintre principalele centre urbane periferice este o prioritate specifică pe termen scurt și mediu. Printre prioritățile pe termen mai lung se numără dezvoltarea unor activități productive durabile, modernizarea sistemelor de mobilitate și de securitate, eficiența energetică și energia din surse regenerabile, protecția mediului și îmbunătățirea rezilienței la riscurile naturale și la crizele socioeconomice. De asemenea, intervențiile ar trebui să vizeze incluziunea socială, integrarea migranților, dobândirea de competențe pentru a reduce șomajul și desfășurarea de activități culturale pentru creșterea atractivității zonelor defavorizate. Abordarea acestor provocări prin intermediul unor strategii integrate de revitalizare urbană ar maximiza șansele de a obține cele mai bune rezultate economice, sociale și de mediu.

                  (22)

                  Programarea fondurilor Uniunii pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la eliminarea unora dintre lacunele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate de anexa D la raportul de țară pentru 2019. Acest lucru ar permite Greciei să utilizeze în mod optim fondurile respective pentru sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale. Consolidarea capacității administrative de gestionare a fondurilor reprezintă un factor important pentru succesul investițiilor.

                  (23)

                  În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Greciei, pe care a publicat-o în raportul de țară din 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2019 și Programul național de reformă pentru 2019. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Grecia, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

                  (24)

                  Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2019 prin prisma acestei evaluări și a emis un aviz (11) conform căruia este de așteptat ca Grecia să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

                  (25)

                  Ținând cont de bilanțul aprofundat realizat de Comisie și de această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă pentru 2019 și Programul de stabilitate pentru 2019. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1 și 2 de mai jos. Recomandările menționate contribuie, de asemenea, la punerea în aplicare a primelor patru recomandări pentru zona euro,

            RECOMANDĂ ca, în 2019 și 2020, Grecia să întreprindă acțiuni astfel încât:

         1.

            Să realizeze o redresare economică durabilă și să combată dezechilibrele macroeconomice excesive prin continuarea și finalizarea reformelor în conformitate cu angajamentele ulterioare aplicării programului, asumate în cadrul reuniunii Eurogrupului din 22 iunie 2018.

         2.

            Să axeze politica economică legată de investiții pe transporturile și logistica durabile, protecția mediului, eficiența energetică, energia din surse regenerabile și proiectele de interconectare, tehnologiile digitale, C-D, educație, competențe, capacitatea de inserție profesională, sănătate și revitalizarea zonelor urbane, ținând seama de disparitățile regionale și de necesitatea de a garanta incluziunea socială.

         Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2019.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. LINTILÄ

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

         (3)  JO C 136, 12.4.2019, p. 1.

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

         (5)  COM(2014) 494 final.

         (6)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2017/1226 a Consiliului din 30 iunie 2017 de modificare a Deciziei de punere în aplicare (UE) 2016/544 privind aprobarea programului de ajustare macroeconomică pentru Grecia (2015/1411) (JO L 174, 7.7.2017, p. 22).

         (7)  Regulamentul (UE) nr. 472/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind consolidarea supravegherii economice și bugetare a statelor membre din zona euro care întâmpină sau care sunt amenințate de dificultăți grave în ceea ce privește stabilitatea lor financiară (JO L 140, 27.5.2013, p. 1).

         (8)  Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de Comisie prin aplicarea metodologiei stabilite de comun acord.

         (9)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2018/1192 a Comisiei din 11 iulie 2018 cu privire la activarea unei supravegheri mai stricte pentru Grecia (JO L 211, 22.8.2018, p. 1).

         (10)  Decizia de punere în aplicare (UE) 2019/338 a Comisiei din 20 februarie 2019 privind prelungirea supravegherii mai stricte pentru Grecia (JO L 60, 28.2.2019, p. 17).

         (11)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2019 privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru 2019

text:
               5.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/48

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 9 iulie 2019
      privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru 2019
      (2019/C 301/09)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
      având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
      având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  La 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat Analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2019. Comisia a ținut cont în mod corespunzător de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile Analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. La 21 noiembrie 2018, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat și Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Spania ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. La aceeași dată, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 21 martie 2019. La 9 aprilie 2019, Consiliul a adoptat Recomandarea privind politica economică a zonei euro (3) („Recomandarea din 2019 pentru zona euro”), care stabilește cinci recomandări pentru zona euro („recomandările pentru zona euro”).

                  (2)

                  În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Spania ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a Recomandării din 2019 pentru zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos. În particular, măsurile de îmbunătățire a productivității vor contribui la punerea în aplicare a primei recomandări pentru zona euro în ceea ce privește îmbunătățirea productivității pentru reechilibrarea zonei euro; utilizarea veniturilor excepționale în vederea reducerii datoriei publice și orientarea politicii economice legate de investiții în favoarea domeniilor specificate vor contribui la punerea în aplicare a celei de a doua recomandări pentru zona euro în ceea ce privește refacerea rezervelor și sprijinirea investițiilor, iar măsurile de îmbunătățire a competențelor și a capacității de inserție profesională vor contribui la punerea în aplicare a celei de a treia recomandări pentru zona euro în ceea ce privește funcționarea pieței forței de muncă.

                  (3)

                  Raportul de țară al Spaniei pentru 2019 a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Spania în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice țării adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018 (4), măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice țării adoptate în anii anteriori, precum și progresele realizate de Spania în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, raportul a inclus un bilanț aprofundat efectuat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, ale cărui rezultate au fost publicate tot la 27 februarie 2019. În urma analizei efectuate, Comisia a concluzionat că Spania se confruntă cu dezechilibre macroeconomice. O mare parte a datoriei interne și externe, care grevează atât sectorul public, cât și sectorul privat, precum și o rată ridicată a șomajului, în contextul unei creșteri slabe a productivității, constituie în continuare vulnerabilități al căror impact se resimte la nivel transfrontalier. Se înregistrează progrese în ceea ce privește reducerea datoriei sectorului privat, dar nevoile de diminuare a gradului de îndatorare rămân considerabile. În ciuda creșterii solide constante a produsului intern brut (PIB), datoria publică exprimată ca pondere din PIB se menține la o cotă ridicată. Rata șomajului a continuat să scadă rapid, dar rămâne totuși la un nivel foarte înalt, iar gradul ridicat de segmentare a pieței forței de muncă între contractele pe durată determinată și cele pe durată nedeterminată împiedică o creștere mai rapidă a productivității muncii. După un ritm susținut al reformelor în perioada 2012-2015, contextul politic în continuă evoluție pe parcursul anului trecut a contribuit la un nou an de progrese limitate în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice țării din anii anteriori. Trebuie să se profite de ocazia oferită de situația economică favorabilă existentă în prezent pentru a răspunde nevoilor de reformă care nu au fost încă abordate, astfel încât economia spaniolă să devină mai rezilientă și să se îmbunătățească rata de creștere a productivității.

                  (4)

                  La 30 aprilie 2019, Spania și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2019 și Programul de stabilitate pentru 2019. Pentru a se ține seama de corelațiile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

                  (5)

                  Programul de stabilitate pentru 2019 prezintă acțiunile întreprinse pentru punerea în aplicare a instrumentelor preventive și corective prevăzute în Legea spaniolă privind stabilitatea. Cu toate acestea, programul respectiv nu prevede planuri de punere în aplicare automată a acestor instrumente și de revizuire a normei privind cheltuielile prevăzute în Legea privind stabilitatea, în vederea consolidării contribuției acestora la consolidarea fiscal-bugetară, în special în perioadele de creștere economică. În domeniul achizițiilor publice, pentru a îmbunătăți eficiența cheltuielilor publice și pentru a contribui la prevenirea neregulilor, va fi esențial ca Legea privind contractele din sectorul public adoptată în 2017 să fie pusă în aplicare într-un mod ambițios. În special, este important ca noua structură de conducere, în special Biroul independent de reglementare și supraveghere, să își poată îndeplini în mod eficient sarcinile care îi sunt atribuite și ca strategia națională cuprinzătoare în domeniul achizițiilor publice să fie adoptată rapid, cu implicarea activă a autorităților și a entităților contractante la nivel național, regional și local. În fine, în 2019 urmează să aibă loc mai multe revizuiri ale cheltuielilor, iar punerea în aplicare a recomandărilor care decurg din acestea ar trebui să contribuie la creșterea eficienței cheltuielilor publice.

                  (6)

                  Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost luate în considerare în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care se va prevala de dispoziția menționată anterior în orientările sale privind aplicarea măsurilor prin care se stabilește o corelație între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

                  (7)

                  În urma corectării durabile și la timp a deficitului excesiv și ca urmare a Deciziei (UE) 2019/1001 a Consiliului (6) de abrogare a procedurii aplicabile deficitelor excesive, Spania face în prezent obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și este supusă regulii tranzitorii privind datoria. Se estimează că soldul bugetului general va crește de la – 2,5 % din PIB în 2018 la – 2,0 % din PIB în 2019 și va ajunge la un buget echilibrat în 2022. Pe baza soldului structural recalculat (7), se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu, care constă în obținerea unei poziții bugetare echilibrate în termeni structurali, nu va fi atins în perioada acoperită de Programul de stabilitate pentru 2019. Conform Programului de stabilitate pentru 2019, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea de la 97,1 % în 2018 la 95,8 % în 2019, înainte de a ajunge la 88,7 % în 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. Riscurile la adresa realizării obiectivelor fiscal-bugetare stabilite în Programul de stabilitate pentru 2019 se referă în cea mai mare parte la componenta de venituri, dominată de o puternică incertitudine cu privire la randamentul multora dintre măsurile privind veniturile sau la șansele de adoptare a acestor măsuri.

                  (8)

                  La 13 iulie 2018, Consiliul a recomandat Spaniei să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete (8) nu depășește 0,6 % în 2019, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,65 % din PIB. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, există riscul apariției în 2019 a unei abateri semnificative de la traiectoria de ajustare recomandată pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu.

                  (9)

                  În 2020, având în vedere ponderea datoriei publice a Spaniei în PIB, care depășește valoarea de referință din tratat de 60 % din PIB și deviația pozitivă estimată a PIB-ului de 2,0 %, nivelul cheltuielilor publice primare nete nominale nu ar trebui să crească în 2020, în concordanță cu o ajustare structurală de 1,0 % din PIB, astfel cum decurge din matricea de cerințe privind ajustarea stabilită de comun acord în temeiul Pactului de stabilitate și de creștere. În același timp, există semne de subestimare a capacității neutilizate în economie, inflația urmând să rămână sub 2 % în 2019 și 2020 și existând în continuare capacități neexploatate pe piața forței de muncă (rata ridicată a șomajului și o proporție foarte mare a muncii involuntare cu fracțiune de normă, a angajaților temporari, precum și a sărăciei persoanelor încadrate în muncă). Mai mult, instrumentul de plauzibilitate indică, de asemenea, că există un grad ridicat de incertitudine cu privire la estimările privind deviația PIB-ului bazate pe metodologia comună. Având în vedere considerentele de mai sus, pare oportună o ajustare structurală anuală de 0,65 % din PIB, care ar corespunde unei rate maxime de creștere a cheltuielilor publice primare nete de 0,9 %. Potrivit previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, presupunând că nu se fac schimbări la nivel de politică, în 2020 există riscul unei abateri semnificative de la traiectoria de ajustare bugetară recomandată. În plus, se preconizează că Spania nu va respecta regula tranzitorie privind datoria în 2019 și 2020. În general, Consiliul consideră că în 2019 ar trebui să fie luate măsurile necesare care să asigure respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere. Ar fi important să se utilizeze orice venituri excepționale pentru a reduce și mai mult ponderea datoriei publice în PIB.

                  (10)

                  Creșterea ocupării forței de muncă rămâne solidă în Spania. Șomajul continuă să scadă, dar se situează în continuare cu mult peste media Uniunii, în special în rândul tinerilor și al persoanelor cu un nivel scăzut de calificare. Rămân accentuate disparitățile de gen în ceea ce privește ocuparea forței de muncă și durata carierelor profesionale. Acestea reprezintă un potențial neexploatat, nu în ultimul rând având în vedere îmbătrânirea rapidă a populației.

                  (11)

                  Deși în scădere treptată, utilizarea pe scară tot mai largă a contractelor temporare, inclusiv în sectoare mai puțin predispuse la activități sezoniere sau ciclice, se numără printre cele mai ridicate din Europa și poate afecta potențialul de creștere și coeziunea socială din Spania. Tinerii, lucrătorii slab calificați și resortisanții țărilor terțe sunt cei mai afectați, suferind adesea din cauza unor drepturi mai reduse la prestații sociale și a unor riscuri mai mari de sărăcie. Contractele temporare sunt adesea pe durată foarte scurtă și oferă stimulente insuficiente pentru ca atât lucrătorii, cât și angajatorii să investească în formare, fapt care, la rândul său, împiedică creșterea productivității. Trecerea de la un contract temporar la unul permanent rămâne dificilă, iar barierele în calea mobilității forței de muncă reduc oportunitățile pentru persoanele aflate în căutarea unui loc de muncă și împiedică o alocare eficientă în întreaga țară.

                  (12)

                  Spania a consolidat sprijinul pentru șomerii de lungă durată, care continuă să reprezinte 6,4 % din populația activă în 2018. Inițiativele recente vizează creșterea șanselor de angajare ale tinerilor prin consiliere și orientare profesională, însă serviciile publice de ocupare a forței de muncă se confruntă în continuare cu un procent scăzut de locuri de muncă vacante și sunt necesare eforturi suplimentare pentru a îmbunătăți utilizarea acestor servicii la căutarea și ocuparea unui loc de muncă. În special, în unele regiuni, implicarea angajatorilor este redusă, iar instrumentele de creare de profiluri pentru o mai bună corelare a persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă cu nevoile angajatorilor se află încă într-o fază inițială. Parteneriatele dintre serviciile publice de ocupare a forței de muncă și serviciile sociale înregistrează progrese, dar cooperarea este încă limitată în unele regiuni. Creșterea investițiilor în serviciile publice moderne de ocupare a forței de muncă, împreună cu sprijinirea mobilității forței de muncă, ar putea contribui la îmbunătățirea capacității de inserție profesională și a adaptabilității lucrătorilor și facilitează tranzițiile pe piața muncii, îmbunătățind astfel productivitatea Spaniei și creșterea sa economică favorabilă incluziunii pe termen lung.

                  (13)

                  Eforturile de consolidare a inspectoratelor de muncă pentru a combate abuzul de contracte temporare au anumite rezultate, iar ponderea contractelor cu durată nedeterminată în creșterea netă a ocupării forței de muncă este în creștere. Cu toate acestea, angajatorii continuă să recurgă pe scară largă la contracte pe termen scurt. Datele anterioare arată că numeroasele stimulente pentru sprijinirea creării de locuri de muncă au efecte limitate în promovarea unor locuri de muncă de calitate. Spania a lansat o nouă evaluare în vederea simplificării sistemului, dar rezultatele nu sunt încă disponibile. Pentru a atinge obiectivul de 8 % până la sfârșitul concursurilor de recrutare din 2020, trebuie accelerate concursurile de recrutare pentru reducerea proporției locurilor de muncă pe durată determinată din sectorul public la toate nivelurile de guvernare. Deși organizarea de mese rotunde tripartite este un pas important către o mai mare implicare a partenerilor sociali în elaborarea politicilor, se pot face consultări mai aprofundate și mai rapide.

                  (14)

                  Cu toate că este în scădere, proporția persoanelor expuse riscului de sărăcie și de excluziune socială, precum și a celor care se confruntă cu inegalitatea veniturilor se menține peste media Uniunii. Ratele sărăciei în rândul persoanelor încadrate în muncă sunt ridicate în rândul lucrătorilor temporari sau al celor cu un nivel redus de calificare, precum și în rândul persoanelor născute în afara UE. Rata sărăciei în rândul copiilor, deși în scădere, rămâne la un nivel foarte ridicat. Capacitatea transferurilor sociale, altele decât pensiile, de a reduce sărăcia, în special în rândul copiilor, rămâne printre cele mai scăzute din Uniune. În Spania, cheltuielile sociale ca procent din PIB pentru gospodăriile cu copii din această țară sunt printre cele mai scăzute din Uniune și sunt orientate necorespunzător, în ciuda unei creșteri recente modeste a alocațiilor pentru copii acordate în funcție de venituri. În pofida unei tendințe pozitive, există încă lacune semnificative în ceea ce privește acoperirea persoanelor cu o dependență gravă și moderată. La nivel național asistența în caz de șomaj rămâne fragmentată, existând mai multe sisteme care vizează grupuri diferite de persoane aflate în căutarea unui loc de muncă. Măsurile recente de îmbunătățire a acoperirii și a protecției oferite de sprijinul pentru venit șomerilor de lungă durată mai în vârstă (cel puțin 52 de ani) pot, în același timp, slăbi motivația de a lucra în cadrul acestui grup specific. Între timp, sistemele regionale de venit minim prezintă disparități mari între regiuni în ceea ce privește condițiile de acces, gradul de acoperire și caracterul adecvat, iar portabilitatea lor limitată între regiuni reduce stimulentele pentru mobilitatea forței de muncă. Prin urmare, sunt persoane care au nevoie de ajutor, dar nu beneficiază de sprijin. Lansarea cardului social universal va spori transparența sistemului de prestații sociale și, astfel, va permite o mai bună direcționare a acestora. Deși redresarea economică continuă să reducă sărăcia, se impune realizarea unor investiții în politicile de incluziune socială și în infrastructura socială (de exemplu, în locuințe sociale) pentru a obține o creștere favorabilă incluziunii. În plus, Spania se confruntă cu provocări specifice în materie de coeziune teritorială, cum ar fi depopularea și îmbătrânirea acută în anumite zone rurale. Acțiunile de promovare a spiritului antreprenorial, a digitalizării și a economiei sociale pot contribui la abordarea acestor provocări, ca parte a strategiilor de dezvoltare teritorială integrată.

                  (15)

                  În timpul crizei, sistemul spaniol de pensii a avut un rol important în menținerea nivelului de trai al persoanelor în vârstă, care se confruntă cu un risc mai scăzut de sărăcie. Conform previziunilor din rapoartele pentru 2018 privind îmbătrânirea populației și adecvarea pensiilor, reformele din anii 2011 și 2013 au contribuit la asigurarea sustenabilității și a adecvării relative a pensiilor pe termen lung. Cu toate acestea, recorelarea în continuare a creșterilor pensiilor cu inflația (astfel cum s-a decis în 2018 și 2019) și amânarea factorului de sustenabilitate ar necesita măsuri compensatorii pentru a asigura sustenabilitatea sistemului de pensii pe termen mediu și lung. În plus, ar fi necesare măsuri pentru a aborda atât principala provocare a caracterului adecvat al veniturilor viitoare ale pensionarilor, cât și durata și exhaustivitatea carierelor lor profesionale, în contextul unei rate ridicate a șomajului și al utilizării pe scară largă a contractelor temporare și a locurilor de muncă cu fracțiune de normă.

                  (16)

                  Performanțele în materie de inovare și creșterea productivității din Spania sunt îngreunate de nivelurile scăzute de investiții în cercetare și dezvoltare și de necorelarea competențelor. Cheltuielile pentru cercetare și dezvoltare în sectorul de afaceri din Spania reprezintă doar jumătate din media Uniunii, în special pentru firmele mari, disparitățile regionale fiind semnificative. Această divergență este confirmată de rata de executare mică și în continuă scădere a bugetului public alocat cercetării și dezvoltării, în special a împrumuturilor. Deficitul și neconcordanțele în materie de competențe reprezintă un alt obstacol important în calea dezvoltării și utilizării de tehnologii avansate, în special în cazul întreprinderilor mici și mijlocii. În multe regiuni din Spania, în sectoarele cu înaltă tehnologie și în serviciile cu un grad ridicat de cunoștințe ocuparea forței de muncă este cu mult sub media Uniunii. Deși strategiile regionale de inovare pentru specializarea inteligentă sunt în curs de elaborare, iar guvernanța în cadrul politicii naționale de cercetare și inovare este în curs de a fi optimizată, coordonarea între nivelul național și cel regional în materie de definire, punere în aplicare și evaluare a politicilor este în continuare inadecvată. Pentru îmbunătățirea performanțelor înregistrate de Spania în domeniul inovării sunt necesare investiții semnificative care să stimuleze inițiativele antreprenoriale și întreprinderile nou-înființate și să le ajute să crească și să promoveze competitivitatea tuturor firmelor și adaptarea lor – inclusiv prin digitalizare – la activități cu valoare adăugată mai mare, cu scopul de a extinde prezența acestora pe piețele internaționale. De asemenea, este necesar să se pună un accent mai puternic pe parteneriatele public-privat, pe cooperarea dintre mediul academic și mediul de afaceri și pe transferul de tehnologie, în special în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii, pe o guvernanță consolidată a politicii de cercetare și inovare la nivelul autorităților publice, precum și pe o mai bună aliniere a infrastructurii și a proiectelor de cercetare și dezvoltare la strategiile de inovare la nivel regional și național.

                  (17)

                  Deși s-a îmbunătățit, rata de părăsire timpurie a școlii rămâne foarte ridicată în Spania, înregistrându-se disparități regionale semnificative. Există posibilități de îmbunătățire a rezultatelor școlare, care variază foarte mult de la o regiune la alta. Ambii factori afectează negativ potențialul pe termen lung de creștere a productivității. Eforturile de reformare a sistemului de învățământ au stagnat. Firmele semnalează că întâmpină dificultăți în găsirea competențelor necesare pentru a integra inovarea, în special în ceea ce privește specialiștii din domeniul tehnologiilor informației și comunicațiilor. Deși Spania a aprobat măsuri de îmbunătățire a sistemului dual de educație și formare profesională, care ar putea avea un rol esențial în asigurarea competențelor și a calificărilor necesare pentru a absorbi inovarea, înscrierea în aceste sisteme rămâne la un nivel moderat. Rata de absolvire a învățământului terțiar în Spania este peste media Uniunii, dar absolvenții de studii superioare se confruntă cu dificultăți în găsirea unor locuri de muncă adecvate. Dezvoltarea capitalului uman în toate nivelurile de educație și formare, inclusiv în cadrul învățământului superior și al formării profesionale, precum și o mai bună cooperare între instituțiile de învățământ și mediul de afaceri în vederea atenuării neconcordanțelor existente în materie de competențe ar putea stimula accesul pe piața muncii al tinerilor absolvenți. De asemenea, firmele ar putea avea astfel competențele și calificările de care au nevoie pentru a-și spori capacitatea de inovare și pentru a profita pe deplin de potențialul de creștere oferit de digitalizare. Îmbunătățirea competențelor digitale ale lucrătorilor ar permite, de asemenea, societăților spaniole să rămână competitive într-o economie din ce în ce mai digitalizată. Toate aceste acțiuni ar contribui la reducerea disparităților regionale.

                  (18)

                  Caracterul restrictiv și fragmentarea reglementării în Spania împiedică firmele să beneficieze de economii de scară și frânează productivitatea. Legea privind unitatea pieței rămâne un instrument important pentru soluționarea acestor probleme. Punerea în aplicare mai hotărâtă a acestei legi și eliminarea restricțiilor identificate privind serviciile, în special în cazul anumitor servicii profesionale, cum ar fi cele oferite de inginerii civili și de arhitecți și serviciile juridice ar îmbunătăți oportunitățile de creștere și concurența. Ca și în alte domenii în care regiunile sunt actori-cheie pentru punerea în aplicare cu succes a reformelor, o coordonare mai puternică și susținută între autoritățile naționale și regionale ar putea spori eficacitatea politicilor în acest sector.

                  (19)

                  Conexiunile incomplete în materie de transport feroviar de marfă și integrarea limitată cu piețele de energie electrică și de gaze din Uniune împiedică Spania să beneficieze pe deplin de piața unică a Uniunii. Din acest motiv, Spania trebuie totodată să investească în continuare în interconexiunile cu restul Uniunii în domeniul energiei electrice pentru a atinge până în 2020 obiectivul de cel puțin 10 % din capacitatea instalată de producție a energiei electrice. De asemenea, este nevoie de investiții care să permită o utilizare mai extinsă a transportului feroviar de marfă, inclusiv a conexiunilor transfrontaliere cu Franța și Portugalia și a legăturilor cu porturile și centrele logistice.

                  (20)

                  Lacune semnificative rămân și în ceea ce privește investițiile în domeniul gestionării resurselor naturale, pentru a asigura un model de dezvoltare mai durabil. Reducerea consumului de energie la nivelul clădirilor, precum și dezvoltarea rețelelor inteligente și a stocării energiei electrice din surse regenerabile ar contribui la o mai bună gestionare a cererii. Prin depunerea de eforturi suplimentare ar trebui să se promoveze transportul durabil și economia circulară. Anumite zone din Spania sunt printre cele mai expuse din Europa la schimbările climatice, resursele de apă existente suferind presiuni și necesitând investiții suplimentare în infrastructură pentru a îmbunătăți gestionarea apei, cum ar fi tratarea apelor reziduale, remedierea scurgerilor din rețele și alimentarea cu apă. În pofida progreselor constante din ultimii ani, Spania încă trebuie să îndeplinească anumite cerințe ale dreptului Uniunii în domeniul apei. Înregistrarea de progrese în ceea ce privește îndeplinirea tuturor acestor obiective ar aduce Spaniei beneficii economice, sociale și de mediu.

                  (21)

                  Referitor la lacunele identificate în materie de investiții, ar trebui să se țină seama de disparitățile regionale specifice în ceea ce privește nevoile de investiții. Disparitățile teritoriale în materie de PIB pe cap de locuitor sunt moderate, dar continuă să fie mai ample decât înainte de criză, în principal din cauza impactului asimetric al reducerilor de personal în diverse regiuni. Cele mai mari disparități regionale sunt, în prezent, identificate la nivelul indicatorilor de rezultate în domeniul social și al muncii, întrucât majoritatea regiunilor din Spania sunt din acest punct de vedere mai puțin performante în raport cu media Uniunii. Alți indicatori socioeconomici, cum ar fi inovarea, spiritul antreprenorial și competitivitatea, evidențiază disparități teritoriale semnificative. Politica economică legată de investiții ar trebui să țină seama în mod corespunzător de disparitățile regionale în ceea ce privește nevoile de investiții.

                  (22)

                  Programarea fondurilor Uniunii pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la eliminarea unora dintre lacunele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate de anexa D la raportul de țară pentru 2019. Acest lucru ar permite Spaniei să utilizeze în mod optim fondurile respective în ceea ce privește sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale și de situația specială a regiunii ultraperiferice, Insulele Canare. Consolidarea capacității administrative a țării de gestionare a acestor fonduri reprezintă un factor important pentru succesul acestei investiții.

                  (23)

                  În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Spaniei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2019 și Programul național de reformă pentru 2019, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Spaniei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Spania, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

                  (24)

                  Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2019 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său (9) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

                  (25)

                  Ținând cont de bilanțul aprofundat realizat de Comisie și de această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă pentru 2019 și Programul de stabilitate pentru 2019. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos. Aceste recomandări contribuie, de asemenea, la punerea în aplicare a Recomandării din 2019 pentru zona euro, în special a primei, a celei de a doua și a celei de a treia recomandări pentru zona euro. Politicile fiscal-bugetare menționate în recomandarea 1 contribuie, printre altele, la corectarea dezechilibrelor legate de nivelul ridicat al datoriei publice,

            RECOMANDĂ ca, în 2019 și în 2020, Spania să întreprindă acțiuni astfel încât:

         1.

            Să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu va depăși 0,9 % în 2020, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,65 % din PIB. Să ia măsuri de consolidare a cadrului fiscal-bugetar și a celui de achiziții publice la toate nivelurile de guvernare. Să mențină sustenabilitatea sistemului de pensii. Să utilizeze veniturile excepționale pentru a accelera reducerea ponderii datoriei publice în PIB.

         2.

            Să se asigure că serviciile sociale și de ocupare a forței de muncă au capacitatea de a oferi un sprijin eficace. Să încurajeze tranziția către contracte pe durată nedeterminată, inclusiv prin simplificarea sistemului de stimulente pentru angajare. Să îmbunătățească sprijinul acordat familiilor, să reducă fragmentarea sistemelor naționale de asistență în caz de șomaj și să abordeze lacunele de acoperire din cadrul sistemelor regionale de venit minim. Să reducă părăsirea timpurie a școlii și să îmbunătățească rezultatele școlare, ținând seama de disparitățile regionale. Să intensifice cooperarea dintre sistemul de învățământ și întreprinderi în vederea îmbunătățirii furnizării de competențe și calificări relevante pentru piața forței de muncă, în special pentru tehnologiile informației și comunicațiilor.

         3.

            Să axeze politica economică legată de investiții pe încurajarea inovării, a utilizării eficiente a resurselor și a eficienței energetice, pe modernizarea infrastructurii de transport feroviar de marfă și pe extinderea interconexiunilor energetice cu restul Uniunii, ținând seama de disparitățile regionale. Să sporească eficacitatea politicilor de sprijinire a cercetării și inovării.

         4.

            Să impulsioneze punerea în aplicare a Legii privind unitatea pieței prin luarea de măsuri care să garanteze că, la toate nivelurile de guvernare, normele care reglementează accesul la activitățile economice și exercitarea acestora, în special în sectorul serviciilor, sunt conforme cu principiile enunțate în legea în cauză și prin îmbunătățirea cooperării dintre administrații.

         Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2019.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. LINTILÄ

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

         (3)  JO C 136, 12.4.2019, p. 1.

         (4)  JO C 320, 10.9.2018, p. 33.

         (5)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

         (6)  Decizia (UE) 2019/1001 a Consiliului din 14 iunie 2019 de abrogare a Deciziei 2009/417/CE privind existența unui deficit excesiv în Spania (JO L 163, 30.6.2015, p. 59).

         (7)  Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și pe cele temporare, recalculat de Comisie prin metoda stabilită de comun acord.

         (8)  Cheltuielile publice primare nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din venituri provenite din fonduri ale Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu prestațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de patru ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Măsurile cu caracter excepțional, atât pe partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, sunt compensate.

         (9)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.