title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2016 privind Programul național de reformă al Maltei pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Maltei pentru 2016

text:
               18.8.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 299/105

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2016
   privind Programul național de reformă al Maltei pentru 2016 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Maltei pentru 2016
   (2016/C 299/25)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 noiembrie 2015, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2016. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 17-18 martie 2016. La 26 noiembrie 2015, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Malta ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro. Această recomandare a fost aprobată de Consiliul European din 18-19 februarie 2016 și a fost adoptată de Consiliu la 8 martie 2016 (3). În calitate de țară a cărei monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Malta ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandărilor formulate.

               (2)

               Raportul de țară privind Malta pentru 2016 a fost publicat la 26 februarie 2016. Acesta a evaluat progresele realizate de Malta în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 14 iulie 2015 și cele realizate de această țară în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)

               La 15 aprilie 2016, Malta și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2016, precum și Programul de stabilitate pentru 2016. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)

               Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza această dispoziție în Orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică.

               (5)

               În prezent, Malta se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și face obiectul regulii privind datoria. În Programul său de stabilitate pentru 2016, guvernul își propune îmbunătățirea soldului global, care să ajungă la un excedent de 0,1 % din PIB până în 2019. Soldul structural se va îmbunătăți treptat, astfel încât obiectivul bugetar pe termen mediu al Maltei – o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali – să fie atins până în 2019. Conform Programului de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea la 62,6 % în 2016 și va continua să scadă la 55,5 % în 2019. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil pentru 2016 și prudent pentru perioada 2017-2019. Cu toate acestea, măsurile necesare pentru sprijinirea, începând cu 2017, a țintelor de deficit preconizate nu au fost suficient detaliate. Potrivit previziunilor Comisiei din primăvara anului 2016, există un risc ridicat de deviere semnificativă de la ajustarea recomandată în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu în anii 2015 și 2016, luați împreună, care rezultă în principal din derapajul din 2015, care trebuie să fie corectat în 2016, și în ipoteza în care politicile rămân neschimbate în 2017. Derapajul din 2015 se explică parțial prin intensificarea investițiilor, în mare parte ca urmare a ratelor excepțional de ridicate de absorbție a fondurilor UE în intervalul rămas până la încheierea perioadei de programare 2007-2013. Pentru reducerea devierii în decursul celor doi ani, 2015 și 2016, Programul de stabilitate pentru 2016 include măsuri suplimentare pentru 2016 care nu au putut fi încă incluse în previziunile Comisiei din primăvara anului 2016. Aceste măsuri vizează reducerea cheltuielilor primare (cu 0,16 % din PIB), în special în domeniile remunerării salariaților, consumului intermediar și transferurilor de capital. În plus, estimările unor măsuri în materie de venituri aferente perioadei 2016-2019 au fost revizuite în scopul de a reflecta informații mai actualizate, precum și impactul efectiv al măsurilor pentru 2015. Luate împreună, aceste măsuri au un impact de reducere a deficitului net de 0,2 % din PIB. În comparație cu previziunile Comisiei, luarea în calcul a acestor măsuri ar îmbunătăți efortul structural, iar pilonul soldului structural ar arăta o deviere medie în cei doi ani 2015-2016, în timp ce riscul de deviere semnificativă s-ar menține în 2017. Se preconizează că Malta va îndeplini criteriul de referință privind reducerea datoriei atât în 2016, cât și în 2017. Pe baza evaluării sale a Programului de stabilitate și ținând seama de previziunile Comisiei din primăvara anului 2016, Consiliul consideră că există riscul ca Malta să nu respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. Prin urmare, vor fi necesare măsuri suplimentare pentru asigurarea conformității în 2016 și în 2017.

               (6)

               Sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice rămâne o provocare în Malta. Aceasta este generată în principal de impactul bugetar al cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației, cum ar fi asistența medicală, îngrijirea pe termen lung și pensiile. Sistemul de pensii se confruntă cu o dublă provocare: realizarea sustenabilității, asigurând, în același timp, venituri adecvate din pensii. Cheltuielile cu pensiile, care au reprezentat 9,6 % din PIB, au fost mai mici decât media UE în 2013, însă se preconizează că acestea vor crește până în 2060 la 12,8 %, unul dintre cele mai ridicate procente din Uniune. În martie 2016, guvernul a adoptat o serie de măsuri menite să îmbunătățească sustenabilitatea și gradul de adecvare al sistemului de pensii, însă impactul bugetar nu a fost încă evaluat. Pentru a îmbunătăți caracterul adecvat al sistemului, pensia minimă națională contributivă va continua să evolueze în 2016, în vederea atingerii procentului de 60 % din venitul median până în 2027 și a extinderii acoperirii sale. Eficacitatea reformei va depinde de protejarea capacității de inserție profesională a generațiilor mai în vârstă. În afară de pensii, cheltuielile publice pentru asistența medicală și îngrijirea pe termen lung urmează să crească, conform previziunilor, mai repede decât media UE și să ajungă la 2,1 % și, respectiv, la 1,2 % din PIB. Autoritățile au adoptat o strategie națională privind sistemele de sănătate și efectuează o analiză a cheltuielilor medicale în vederea îmbunătățirii eficienței cheltuielilor. Totuși, economiile în urma acestor eforturi nu s-au materializat încă. Sustenabilitatea pe termen lung ar avea de câștigat de pe urma utilizării economiilor potențiale pentru a face față preconizatei creșteri a cheltuielilor.

               (7)

               Deși s-au realizat investiții semnificative, rezultatele înregistrate în domeniul educației și al formării se situează în continuare sub obiectivele-țintă. Acest fapt afectează calitatea ofertei de forță de muncă și rata de participare pe piața forței de muncă. Nivelul de instruire al forței de muncă din Malta este în continuare printre cele mai scăzute din Uniune. Malta pune în aplicare o strategie cuprinzătoare privind învățarea pe tot parcursul vieții, dar participarea la programele destinate acestui tip de învățare este încă limitată, în special în rândul persoanelor cu un nivel scăzut de instruire. Printre provocările din acest domeniu se numără activitățile de informare, îmbunătățirea accesului la formare și parteneriatele dintre instituțiile de educație și formare și angajatori. În 2015 s-a aprobat avizul juridic de înființare a Institutului pentru dezvoltarea profesională continuă a cadrelor didactice (Institutul pentru educație). Principalele obiective ale institutului sunt următoarele: (i) de a oferi cadrelor didactice competențele de care au nevoie în cadrul activităților lor profesionale zilnice; (ii) de a îndeplini rolul unei platforme destinate cadrelor didactice în cadrul căreia acestea să se întâlnească și să facă schimb de experiență; și (iii) de a promova leadership-ul în unitățile de învățământ. În prezent institutul se pregătește să devină operațional și se preconizează că acesta va avea rolul principal în soluționarea nevoilor cadrelor didactice în materie de dezvoltare profesională. Progresele înregistrate în acest domeniu vor trebui monitorizate.

               (8)

               În afară de proiectele la scară largă punctuale din perioada 2014-2015, investițiile în Malta au avut un nivel scăzut, reflectând schimbările structurale din economie și blocajele existente. Acest fapt are legătură, în principal, cu rolul tot mai mare pe care îl au sectoarele serviciilor cu o intensitate mai scăzută a capitalului, care reduce nevoile de investiții viitoare ale economiei. Cu toate acestea, persistă unele provocări care afectează activitatea de investiții în Malta, cum ar fi capacitatea insuficientă de a inova, blocajele în materie de competențe, ineficiențele din administrația publică și sistemul judiciar, sarcina de reglementare și congestionarea semnificativă a traficului.

               (9)

               Infrastructura de transport și logistică reprezintă unul dintre obstacolele majore în calea investițiilor străine. Costurile externe de transport suportate de economia Maltei sunt substanțiale. Acestea rezultă în principal din utilizarea ineficientă a rețelei de transport a țării și lipsa unor alternative reale la utilizarea autoturismelor personale. În plus, numărul mare de vehicule personale, poluarea și congestionarea traficului generează provocări pentru sustenabilitatea sectorului național al transporturilor. Până în prezent nu a fost pusă în aplicare o strategie cuprinzătoare în domeniul transporturilor, în pofida faptului că elaborarea unei strategii naționale în domeniul transporturilor și a unui plan general este o condiție prealabilă pentru accesarea fondurilor structurale și de investiții europene (2014-2020), care vor fi utilizate în scopul de a cofinanța investițiile în domeniul transporturilor.

               (10)

               Guvernul a luat mai multe măsuri pentru a îmbunătăți accesul la finanțare pentru întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri). Aceste măsuri au fost direcționate către furnizarea de capitaluri proprii și de capital de risc, activitate care în ultimii ani se confrunta cu un blocaj. În plus, printre măsurile viitoare se numără înființarea unui registru central al creditelor și a unei bănci de dezvoltare, precum și lansarea de către Bursa din Malta a unei platforme special concepute pentru a ajuta IMM-urile să atragă fonduri prin intermediul pieței de capital. Există în continuare dificultăți în domeniul accesului la instrumentele nebancare, dar IMM-urile din Malta beneficiază de un mediu de finanțare mai bun decât multe dintre omoloagele lor din UE.

               (11)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Maltei, pe care a publicat-o în Raportul de țară pentru 2016. De asemenea, a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Maltei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Malta, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările din cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandările 1 și 2 de mai jos.

               (12)

               În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (5) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2016-2017, Malta să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Având în vedere riscul ridicat de deviere semnificativă, să realizeze o ajustare bugetară anuală de 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2016 și în 2017, luând măsurile structurale necesare. Să intensifice măsurile de asigurare a sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice.

               2.

               Să ia măsuri de creștere a ofertei de forță de muncă, în special prin participarea în mai mare măsură a persoanelor cu un nivel scăzut de calificare la învățarea pe tot parcursul vieții.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. KAŽIMÍR

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

      (3)  JO C 96, 11.3.2016, p. 1.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (5)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


Recomandare privind avizul Consiliului în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 din 7 iulie 1997 privind programul de convergenţă actualizat al Ungariei pentru perioada 2006-2010


				|

		52012PC0146

			Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI de desemnare a Capitalei europene a culturii pentru anul 2016 în Spania și Polonia /* COM/2012/0146 final */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
Decizia nr. 1622/2006/CE a Parlamentului
European și a Consiliului din 24 octombrie 2006 de stabilire a unei
acțiuni comunitare în favoarea evenimentului „Capitala europeană a
culturii” pentru anii 2007-2019[1]
stabilește procedura de desemnare a Capitalelor europene ale culturii. În
conformitate cu articolul 2 din respectiva decizie, începând cu anul 2009,
două orașe din două state membre vor fi desemnate, pe rând,
„Capitale europene ale culturii”, conform ordinii cronologice stabilite în
anexa la respectiva decizie. Spania și Polonia au fost desemnate să
găzduiască evenimentul în 2016.
Începând cu anul 2016, nominalizarea
Capitalelor europene ale culturii este supusă următorului proces.
Fiecare dintre statele membre în cauză
publică, cel târziu cu șase ani înainte de eveniment, o cerere de
prezentare de candidaturi. Un comitet de selecție compus din 13
experți independenți din sectorul cultural este convocat pentru o
reuniune de preselecție, cel târziu cu cinci ani înainte de eveniment. Comitetul
de selecție evaluează candidaturile primite, în conformitate cu
criteriile stabilite la articolul 4 din Decizia nr. 1622/2006/CE și
realizează o preselecție a orașelor candidate care trebuie
să fie avute în vedere ulterior completării candidaturii.
Fiecare dintre statele membre în cauză
convoacă comitetul, pentru selecția finală, la nouă luni
după reuniunea de preselecție. După o evaluare aprofundată
a orașelor preselecționate, pe baza criteriilor stabilite pentru
acțiune, comitetul recomandă, pentru titlul respectiv, un oraș
din fiecare stat membru în cauză.
Pe baza acestor recomandări, ambele state
membre nominalizează câte un oraș pentru „Capitala europeană a
culturii” și notifică Parlamentul European, Consiliul, Comisia
și Comitetul Regiunilor, cel târziu cu patru ani înainte de începerea
evenimentului în cauză.
Parlamentul European poate transmite Comisiei
un aviz în termen de cel mult trei luni de la primirea nominalizărilor.
Consiliul, hotărând la recomandarea
Comisiei, desemnează în mod oficial orașele în cauză pentru anul
pentru care acestea au fost nominalizate.
După finalizarea competiției în
două etape descrise mai sus, comitetul a recomandat, în rapoartele sale
din iunie 2011, ca Donostia-San Sebastián (Spania) și Wrocław
(Polonia) să găzduiască evenimentul în 2016. Ambele state membre
au notificat aceste nominalizări Parlamentului European, Consiliului,
Comisiei și Comitetului Regiunilor, până în toamna anului 2011.
Parlamentul European a transmis avizul
său favorabil Comisiei la sfârșitul lunii decembrie 2011.
În consecință, Comisia, în
conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din Decizia nr. 1622/2006/CE,
înaintează Consiliului recomandarea anexată pentru desemnarea
oficială a orașelor Donostia-San Sebastián și, respectiv,
Wrocław, pentru evenimentul „Capitala europeană a culturii” pentru
anul 2016.
Recomandare de
DECIZIE A CONSILIULUI
de desemnare a Capitalei europene a culturii
pentru anul 2016 în Spania și Polonia
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Decizia nr. 1622/2006/CE a
Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 2006 de stabilire
a unei acțiuni comunitare în favoarea evenimentului „Capitala
europeană a culturii” pentru perioada 2007 - 2019[2], în special articolul 9
alineatul (3),
având în vedere
recomandarea Comisiei Europene din ----------------- 2012,
având în vedere
rapoartele Comitetului de selecție din iunie 2011 privind procesul de
selecție a Capitalelor europene ale culturii în Spania și respectiv
în Polonia,
întrucât:
criteriile
menționate la articolul 4 din Decizia nr. 1622/2006/CE sunt
îndeplinite pe deplin,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Donostia-San Sebastián și Wrocław
sunt desemnate „Capitale europene ale culturii 2016” în Spania și Polonia.
Articolul 2
Prezenta
decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul
Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 304, 3.11.2006, p. 1.
[2]               JO L 304, 3.11.2006, p. 1.


				|

		52012DC0322

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă pe 2012 al Țărilor de Jos și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al Țărilor de Jos pentru perioada 2012-2015 /* COM/2012/0322 final */

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național
de reformă pe 2012 al Țărilor de Jos
și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al
Țărilor de Jos pentru perioada 2012-2015
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121
alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[3],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)(1)   La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea
Comisiei Europene de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței
de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020,
bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se va
concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea
stimulării potențialului de creștere durabilă și de
competitivitate al Europei.
(2)(2)   La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind
orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre
și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, Consiliul a
adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a
forței de muncă ale statelor membre[4],
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
aplicate la nivel național.
(3)(3)   La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare privind
Programul național de reformă pe 2011 al Țărilor de Jos
și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de stabilitate al
Țărilor de Jos pentru perioada 2011-2014.
(4)(4)   La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a doua
analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al doilea
semestru european de coordonare ex ante și integrată a
politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020. La 14 februarie 2012,
Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind
mecanismul de alertă[5],
în care nu a identificat Țările de Jos ca fiind unul dintre statele
membre pentru care urma să fie efectuată o analiză
aprofundată.
(5)(5)   La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat
prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a
consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a
creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar
să se continue consolidarea fiscală diferențiată
favorabilă creșterii, să se restabilească condițiile
normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și
competitivitatea, să se abordeze șomajul și consecințele
sociale ale crizei și să se modernizeze administrația
publică.
(6)(6)   La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de asemenea,
statele membre care participă la Pactul euro plus să își
prezinte angajamentele în timp util pentru ca acestea să fie incluse în
programele lor de stabilitate sau de convergență și în
programele lor naționale de reformă.
(7)(7)   La 27 aprilie 2012, Țările de Jos au prezentat
Programul lor de stabilitate pentru perioada 2012-2015 și Programul lor
național de reformă pe 2012. Pentru a se ține seama de
legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în
același timp.
(8)(8)   Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97
al Consiliului, a Programului de stabilitate pe 2012, Consiliul consideră
că scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare
din program este optimist. Pentru anul 2013, programul de stabilitate prevede o
creștere economică de 1¼ % fără a lua în considerare
impactul negativ al măsurilor suplimentare de consolidare asupra
creșterii economice, în timp ce, pe baza aceluiași scenariu de
menținere a politicilor existente, Comisia prevede o rată de
creștere mai scăzută, și anume 0,7 %. Obiectivul
declarat al programului este respectarea recomandărilor Consiliului
privind corectarea deficitului excesiv și încercarea susținută
de a îmbunătăți poziția bugetară în vederea
îndeplinirii obiectivului bugetar pe termen mediu (OTM), vizând un efort
structural de cel puțin 0,5 % pe an. Programul vizează un
deficit public general de 3 % din PIB în 2013 și confirmă
ultimul obiectiv pe termen mediu (OTM), respectiv înregistrarea unui deficit
structural de 0,5 % din PIB, care reflectă în mod adecvat
cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Efortul fiscal
mediu anual de 0,75 % din PIB pentru perioada 2010-2013, pe baza soldului
bugetar structural (recalculat)[6],
corespunde efortului structural de ¾ % din PIB recomandat de Consiliu. Din
moment ce programul nu furnizează obiectivele bugetare după 2013, nu
se pot evalua sustenabilitatea corecției bugetare în 2013 și
progresele înregistrate în vederea atingerii OTM în ultimii ani ai perioadei de
programare, și nici conformitatea cu criteriul de referință
privind cheltuielile din Pactul de stabilitate și creștere.
Previziunile bugetare corespunzătoare perioadei de desfășurare a
programului sunt expuse riscurilor legate de punerea în aplicare. Acestea nu se
limitează strict la noile măsuri de consolidare anunțate, ci fac
referire și la punerea în aplicare a anumitor măsuri adoptate
anterior de fostul guvern. Mai mult, măsurile suplimentare propuse de guvern
în aprilie 2012 și impactul bugetar al acestora nu sunt suficient de bine
precizate și cuantificate. Până acum, ajustarea bugetară a
constat, în principal, în reducerea cheltuielilor, inclusiv a cheltuielilor
care favorizează creșterea. Conform programului de stabilitate pe 2012,
se estimează că rata datoriei raportate la PIB va continua să
crească destul de puternic în 2012, ajungând la 70,2 % din PIB,
urmând ca în 2013 să înregistreze o creștere ușoară,
ajungând la 70,7 % din PIB, având în vedere impactul măsurilor de
consolidare suplimentare. Prin urmare, se preconizează că rata
datoriei va rămâne cu mult peste valoarea de referință de 60 %.
Pentru 2014 și 2015, programul nu stabilește obiective în materie de
datorii și, prin urmare, dincolo de 2013 nu se poate efectua o evaluare a
conformității cu criteriul de reducere a datoriei stabilit în Pactul
de stabilitate și de creștere.
(9)(9)   Partenerii sociali și guvernul Țărilor de Jos au
ajuns la un acord global privind reforma pensiilor în septembrie 2011, guvernul
prezentând propuneri de mărire a vârstei legale de pensionare la 66 de
ani, până în 2019, și la 67 de ani, până în 2024. Apoi, vârsta
legală de pensionare va fi stabilită în funcție de speranța
de viață. Măsurile privind piața forței de muncă
vor contribui la mărirea corespunzătoare a vârstei efective de
pensionare. În conformitate cu acordul încheiat de guvern, reforma sistemului
de pensii vizează garantarea unei partajări adecvate și durabile
a costurilor și a riscurilor în cadrul celui de al doilea pilon, atât în
cadrul aceleiași generații, cât și între generații. Cu
privire la serviciile de îngrijire pe termen lung, guvernul neerlandez a
prezentat un model de reformă. Vor fi necesare măsuri concrete
suplimentare pentru a contribui la reducerea sarcinii financiare generate de
îmbătrânirea populației din Țările de Jos.
(10)(10)           Măsurile fiscale disuasive pentru persoanele care
contribuie cu un al doilea salariu la veniturile familiei au fost reduse, dar
nu suficient. Eliminarea ultimilor factori disuasivi ar contribui și mai
mult la creșterea ofertei de forță de muncă și ar
eficientiza alocarea capitalului uman. Integrarea grupurilor vulnerabile pe
piața forței de muncă ar trebui
îmbunătățită.
(11)(11)           În domeniul politicii privind întreprinderile, a fost
aprobată agenda pentru sectoarele de vârf și au fost semnate „contracte
de inovare” sectoriale între guvern și reprezentanți ai industriei.
Sprijinul acordat cercetării în sectorul privat este în creștere ca
urmare a introducerii sistemului de deduceri fiscale RDA+, care se
numără printre măsurile de stimulare menite să promoveze în
continuare inovarea, cercetarea și dezvoltarea în sectorul privat și
consolidarea relațiilor dintre mediul științific și mediul
de afaceri. Cu toate acestea, importanța acordată „sectoarelor de
vârf” nu ar trebui să afecteze cercetarea fundamentală și nici
să excludă întreprinderile inovatoare care nu se numără
printre „sectoarele de vârf”.
(12)(12)           În ultimele patru decenii, au apărut distorsiuni
structurale pe piața neerlandeză a locuințelor. Pe piața
imobiliară, din cauza restricțiilor de bază privind oferta
și a stimulentelor fiscale de care beneficiază proprietarii de
locuințe (în special deducerea dobânzilor ipotecare, fapt care
favorizează familiile cu venituri ridicate), s-a înregistrat o alocare
ineficientă a capitalurilor. Pe piața închirierilor, unde
locuințele sociale ocupă un loc foarte important, politicile sociale
și stabilirea unor plafoane în ceea ce privește chiriile și
creșterea chiriilor au creat o situație în care oferta de
locuințe de închiriat este extrem de inelastică. Modificarea
condițiilor fiscale favorabile de care beneficiază proprietarii de
locuințe ar contribui la reducerea distorsiunilor structurale care
există pe piața neerlandeză a locuințelor.
(13)(13)            Țările
de Jos și-au asumat o serie de angajamente în temeiul Pactului euro plus.
Aceste angajamente, precum și punerea în aplicare a angajamentelor
prezentate în 2011 vizează stimularea ocupării forței de
muncă, îmbunătățirea competitivității,
consolidarea stabilității financiare și promovarea
sustenabilității finanțelor publice. Comisia a evaluat punerea
în aplicare a angajamentelor din cadrul Pactului euro plus. Rezultatele acestei
evaluări au fost luate în considerare la elaborarea recomandărilor.
(14)(14)           În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o
analiză cuprinzătoare a politicii economice a Țărilor de
Jos. Aceasta a evaluat programul de stabilitate și programul național
de reformă, ținând seama nu numai de relevanța acestora pentru o
politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în
Țările de Jos, ci și de conformitatea lor cu normele și
orientările UE, având în vedere necesitatea consolidării
guvernanței economice globale a Uniunii Europene prin asigurarea
contribuției Uniunii la deciziile naționale viitoare.
Recomandările sale emise în cadrul semestrului european sunt reflectate în
recomandările 1- 5 de mai jos.
(15)(15)           În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat
programul de stabilitate al Țărilor de Jos, iar avizul[7] său se reflectă
îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,
RECOMANDĂ Țărilor de Jos
să ia măsuri în perioada 2012-2013 astfel încât:
1.           Să asigure înregistrarea
de progrese în vederea corectării la timp și durabile a deficitului
excesiv; în acest scop, să pună integral în aplicare strategia
bugetară prevăzută pentru 2012. Să precizeze măsurile
necesare pentru a se asigura execuția bugetului pe 2013 în vederea
asigurării efortului de ajustare structurală inclus în
recomandările Consiliului din cadrul procedurii de deficit excesiv.
Ulterior, să asigure un efort de ajustare structurală adecvată
pentru realizarea de progrese suficiente în vederea îndeplinirii obiectivului
bugetar pe termen mediu (OTM), inclusiv respectarea criteriului de
referință privind cheltuielile, și să asigure că se
înregistrează suficiente progrese în direcția respectării
criteriului de referință privind reducerea datoriei, protejând
cheltuielile în domenii care sunt direct relevante pentru creștere, cum ar
fi cercetarea, inovarea, educația și formarea. În acest sens, să
prezinte, după formarea unui nou guvern, o versiune actualizată a
programului de stabilitate pe 2012, cu obiective și măsuri concrete
pentru perioada de după 2013.
2.           Să adopte măsuri
pentru mărirea vârstei legale de pensionare, inclusiv corelarea acestei
vârste cu speranța de viață, și să le
susțină prin adoptarea unor măsuri legate de piața
forței de muncă, îmbunătățind în același timp
sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. Să ajusteze cel
de al doilea pilon al sistemului de pensii pentru ca acesta să reflecte
creșterea vârstei legale de pensionare, asigurând, în același timp, o
partajare adecvată a costurilor și a riscurilor atât în cadrul
aceleiași generații, cât și între generații. Să
pună în aplicare proiectul de reformă în servicii de îngrijire de
lungă durată și să îl completeze cu noi măsuri în
acest sens, în contextul îmbătrânirii populației.
3.           Să sporească
participarea la piața forței de muncă, în special a persoanelor
vârstnice, a femeilor, a persoanelor cu handicap și a migranților,
prin reducerea suplimentară a măsurilor fiscale ce descurajează
persoanele care contribuie cu un al doilea salariu la veniturile familiei,
facilitarea tranzițiilor pe piața muncii și combaterea
rigidităților din sistem.
4.           Să promoveze inovarea,
investițiile în cercetare și dezvoltare în sectorul privat, să consolideze
relațiile dintre mediul științific și mediul de afaceri,
să promoveze reînnoirea industrială, prin furnizarea de stimulente
adecvate în contextul politicii în domeniul întreprinderilor, garantând,
totodată, accesibilitatea dincolo de definiția strictă a
sectoarelor de vârf și menținerea cercetării fundamentale.
5.           Să adopte măsuri
pentru reformarea treptată a pieței locuințelor, inclusiv prin:
(i) modificarea condițiilor fiscale favorabile de care beneficiază
proprietarii de locuințe, inclusiv prin eliminarea treptată a
măsurilor care permit deducerea dobânzilor ipotecare și/sau prin
sistemul de chiriile imputate, (ii) pe piața închirierilor, crearea unui
mecanism de fixare a prețurilor orientat spre piață, și
(iii) în cazul locuințelor sociale, stabilirea chiriilor în funcție
de veniturile familiei.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               COM(2012) 322 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 și P7_TA(2012)0047.
[4]               Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile
punctuale și cele temporare, recalculat de către serviciile Comisiei
pe baza informațiilor din program, folosind metodologia stabilită de
comun acord.
[7]               Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din
Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandare de Recomandare a Consiliului cu scopul de a pune capăt situației de deficit public excesiv în Danemarca

text:
     RO

RO        RO
 ---pagebreak---                COMISIA EUROPEANĂ

                                               Bruxelles, 15.6.2010
                                               SEC(2010) 744 final

                                  Recomandare de

                      RECOMANDARE A CONSILIULUI

     cu scopul de a pune capăt situației de deficit public excesiv în Danemarca

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                                             Recomandare de

                                    RECOMANDARE A CONSILIULUI

             cu scopul de a pune capăt situației de deficit public excesiv în Danemarca

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 126
     alineatul (7),

     având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

     întrucât:

     (1)    În conformitate cu articolul 126 din tratat, statele membre trebuie să evite deficitele
            publice excesive.

     (2)    Pactul de stabilitate și creștere are la bază obiectivul unor finanțe publice solide ca
            mijloc de consolidare a condițiilor pentru stabilitatea prețurilor și pentru o creștere
            susținută și durabilă, care să contribuie la crearea de locuri de muncă.

     (3)    Reforma din 2005 a Pactului de stabilitate și creștere a căutat să îi întărească
            eficacitatea și bazele economice, precum și să protejeze sustenabilitatea finanțelor
            publice pe termen lung. Ea avea ca obiectiv garantarea faptului că situația economică
            și bugetară este pe deplin luată în considerare în toate etapele PDE. Astfel, Pactul de
            stabilitate și creștere constituie cadrul care sprijină politicile guvernamentale pentru o
            revenire rapidă la poziții bugetare solide ținând cont de situația economică.

     (4)    La [13 iulie 2010], Consiliul a hotărât, în conformitate cu articolul 126 alineatul (6)
            din tratat, că în Danemarca există un deficit excesiv.

     (5)    În conformitate cu articolul 126 alineatul (7) din tratat și cu articolul 3 din
            Regulamentul (CE) nr. 1467/97 al Consiliului privind accelerarea și clarificarea
            aplicării procedurii de deficit excesiv1 (care face parte din Pactul de stabilitate și
            creștere), Consiliul trebuie, de asemenea, să adreseze recomandări statului membru în
            cauză pentru a pune capăt situației de deficit excesiv într-o perioadă determinată.
            Recomandarea trebuie să stabilească un termen limită de cel mult șase luni până la
            care statul membru trebuie să întreprindă acțiuni eficiente în vederea corectării
            deficitului excesiv, precum și un termen limită pentru corectarea acestuia, care trebuie
            să se încheie în anul ce urmează după identificarea sa, cu excepția cazului în care
            există circumstanțe speciale. La stabilirea existenței unor circumstanțe speciale,
            trebuie să se țină seama de „factorii relevanți” definiți la articolul 2 alineatul (3) din

     1
             JO L 209, 2.8.1997, p. 6.

RO                                                  2                                                    RO
 ---pagebreak---            Regulamentul (CE) nr. 1467/97. De asemenea, într-o recomandare pentru corectarea
           unui deficit excesiv, Consiliul solicită statului membru să realizeze o îmbunătățire
           anuală minimă a soldului structural, altfel spus a soldului ajustat ciclic, excluzând
           măsurile one-off și alte măsuri temporare, de cel puțin 0,5% din PIB ca valoare de
           referință.

     (6)   Se consideră că, în cazul Danemarcei, există circumstanțe speciale care justifică o mai
           mare flexibilitate în aplicarea procedurii de deficit excesiv introdusă în 2005 odată cu
           reforma Pactului de stabilitate și creștere. Concret, recesiunea din 2009 a reflectat
           declinul abrupt al consumului privat, al investițiilor și al exporturilor, drept consecință
           a crizei financiare și a recesiunii mondiale, în special a diminuării cererii din partea
           principalilor parteneri comerciali (Germania, Regatul Unit, Suedia și Norvegia).
           Deficitul din 2010 este o consecință a încetinirii creșterii economice și a măsurilor de
           stimulare luate de autoritățile daneze în conformitate cu PERE. Existența unor
           circumstanțe speciale permite Consiliului să autorizeze corectarea pe termen mediu a
           deficitului excesiv.

     (7)   Conform notificării PDE din aprilie 2010, ținând seama de încetinirea activității
           economice și de impactul bugetar al planului de redresare economică detaliat în
           actualizarea din februarie 2010 a programului de convergență, se estimează că
           deficitul public al Danemarcei va atinge 5,4% din PIB în 2010. În previziunile
           serviciilor Comisiei din primăvara anului 2010 se estimează o accentuare a deficitului
           public de la 2,7% din PIB în 2009 la 5,5% din PIB în 2010, urmată de o diminuare
           până la 4,9% din PIB în 2011 dacă politicile actuale rămân neschimbate. Această
           estimare nu ține seama de măsurile de consolidare pentru 2011, anunțate de guvern la
           25 mai 2010, sau de măsuri care nu sunt încă suficient specificate. Beneficiind de
           excedente bugetare anterioare anului 2009, Danemarca a adoptat măsuri de stimulare
           fiscală, în conformitate cu PERE, care au atins 2,2% din PIB în 2009 și 1,3% din PIB
           în 2010. Măsurile de redresare cuprind atât reduceri permanente de impozite, cât și
           investiții publice temporare.

     (8)   Luând în considerare circumstanțele speciale și cadrul PERE, se recomandă un efort
           fiscal anual mediu. Efortul fiscal trebuie să țină seama de totalitatea factorilor relevanți
           pentru îndeplinirea obiectivelor de politică fiscală, începând cu nivelul deficitului
           public și al datoriei brute, dar și pe baza altor indicatori, cum ar fi situația contului
           curent, nivelul datoriilor contingente din sectorul financiar, plățile de dobânzi, primele
           de risc și schimbările preconizate la nivelul cheltuielilor pe termen mediu legate de
           îmbătrânirea populației. Pentru calcularea efortului fiscal anual mediu, se ia ca punct
           de plecare deficitul pe 2011 prognozat în previziunile serviciilor Comisiei din
           primăvara lui 2010. Efortul fiscal total necesar pentru atingerea nivelului-țintă de 3%
           al deficitului nominal până la termenul limită se calculează în continuare pe baza
           ipotezei unei scăderi treptate a output gap-ului până în 2015.

     (9)   În acest context, este oportun să se aibă în vedere corectarea deficitului excesiv pe
           termen mediu, termenul limită pentru efectuarea corecției fiind 2013. Concret, în
           absența unor dezechilibre economice majore, o strategie de ajustare credibilă și
           sustenabilă ar însemna aplicarea de către autoritățile daneze a măsurilor fiscale
           prevăzute pentru 2010 și garantarea unei ajustări structurale anuale de ½% din PIB în
           perioada 2011-2013, precizarea măsurilor necesare pentru corectarea deficitului
           excesiv până în 2013 în cazul în care condițiile ciclice permit acest lucru și accelerarea

RO                                                  3                                                     RO
 ---pagebreak---             reducerii deficitului în cazul în care condițiile economice sau bugetare se dovedesc a fi
            mai bune decât se estimează în prezent.

     (10)   Așa cum atestă antecedentele sale bugetare, Danemarca a beneficiat de un cadru
            bugetar relativ solid, remarcabil prin vastul său domeniu de aplicare, precum și prin
            transparența și vizibilitatea normelor sale fiscale. Totuși, cheltuielile de consum ale
            sectorului public au avut tendința de a depăși valorile fixate. Inițiativele recente care
            presupun sancțiuni economice ar putea stimula municipalitățile să se conformeze
            obiectivelor fixate. Începând cu 2002, politica fiscală daneză se axează pe înghețarea
            impozitelor, astfel încât impozitele directe și cele indirecte nu pot fi majorate. Aceasta
            nu a stat în calea unei reforme fiscale majore întreprinse în 2009, însă respectarea
            strictă a politicii de înghețare a impozitelor poate îngreuna ajustările viitoare.

     (11)   Conform informațiilor comunicate de autoritățile daneze în aprilie 2010, datoria
            publică brută s-a ridicat la 41,6% din PIB în 2009 și va crește în 2010 până la 45,1%
            din PIB. Potrivit previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2010, dacă
            politicile actuale rămân neschimbate, se estimează că nivelul datoriei va crește la 46%
            din PIB în 2010 și la 49,5% din PIB în 2011, situându-se încă sub valoarea de referință
            de 60%.

     (12)   O supraveghere mai atentă în cadrul PDE va necesita o monitorizare periodică și în
            timp util a progreselor înregistrate în implementarea strategiei de consolidare fiscală.
            În aceste condiții, ar fi util ca în viitoarele versiuni actualizate ale programului de
            convergență al Danemarcei, un capitol separat să fie consacrat acestei chestiuni.

     (13)   În general, în opinia Consiliului, măsurile de consolidare bugetară trebuie să asigure o
            îmbunătățire de durată a soldului bugetului general, vizând totodată creșterea calității
            finanțelor publice și consolidarea potențialului de creștere economică,

     ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

     (1)    Recunoscând că poziția bugetară a Danemarcei în 2010 este rezultatul unor măsuri
            reprezentând 2,2% din PIB în 2009 și 1,3% în 2010, care constituie un răspuns adecvat
            la recesiune și concordă cu principiile Planului european de redresare economică,
            precum și al acțiunii libere a stabilizatorilor automați, autoritățile daneze ar trebui să
            pună capăt actualei situații de deficit excesiv cât mai rapid posibil și cel târziu până în
            2013.
     (1)    Autoritățile daneze ar trebui să aducă deficitul public sub valoarea de 3% din PIB în
            mod credibil și sustenabil prin măsuri pe termen mediu. În mod specific, în acest scop,
            autoritățile daneze ar trebui:

            (a)    să implementeze în 2010 măsurile fiscale prevăzute în cea mai recentă
                   actualizare a programului de convergență și să demareze consolidarea în 2011
                   pentru a aduce deficitul sub valoarea de referință până în 2013.

            (b)    să asigure un efort fiscal anual mediu de cel puțin ½% din PIB în perioada
                   2011-2013.

            (c)    să precizeze și să implementeze riguros măsurile necesare pentru corectarea
                   deficitului excesiv până în 2013, în cazul în care condițiile ciclice permit acest

RO                                                  4                                                     RO
 ---pagebreak---                    lucru, și să accelereze reducerea deficitului, în cazul în care condițiile
                   economice sau bugetare se dovedesc mai favorabile decât estimările curente.

     (2)    Consiliul stabilește data de [13 ianuarie 2011] ca termen limită până la care Guvernul
            Danemarcei să întreprindă acțiuni eficiente și să precizeze care sunt măsurile necesare
            pentru a progresa în direcția corectării deficitului excesiv. Evaluarea eficienței
            acțiunilor va ține cont de evoluțiile economice comparativ cu perspectivele economice
            din previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2010.

     Autoritățile daneze ar trebui să raporteze progresele realizate în implementarea acestor
     recomandări într-un capitol separat în actualizările viitoare ale programului de convergență
     până la abrogarea procedurii de deficit excesiv.

     În plus, Consiliul subliniază importanța realizării obiectivului pe termen mediu (OTM) pentru
     gestionarea bugetară corespunzătoare a perioadelor de scădere economică. Consiliul invită
     așadar autoritățile daneze să asigure continuarea consolidării bugetare în scopul atingerii
     obiectivului pe termen mediu în ceea ce privește poziția bugetară– un buget echilibrat în
     termeni structurali până în 2015 - după corectarea deficitului excesiv.

     Prezenta recomandare se adresează Regatului Danemarcei.

     Adoptată la Bruxelles,

                                                Pentru Consiliu
                                                Președintele
                                                […]

RO                                                 5                                                  RO


title: Recomandare de Decizie a Consiliului privind aderarea Bulgariei şi a României la Convenţia cu privire la asistenţa judiciară reciprocă în materie penală între statele membre ale Uniunii Europene, adoptată de către Consiliu la 29 mai 2000 în temeiul articolului 34 din Tratatul privind Uniunea Europeană

text:
                     COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE

                                                      Bruxelles, 25.4.2007
                                                      COM(2007) 213 final

                                                      2007/0080 (CNS)

                                        Recomandare de

                                  DECIZIE A CONSILIULUI

     privind aderarea Bulgariei şi a României la Convenţia cu privire la asistenţa judiciară
      reciprocă în materie penală între statele membre ale Uniunii Europene, adoptată de
      către Consiliu la 29 mai 2000 în temeiul articolului 34 din Tratatul privind Uniunea
                                           Europeană

                                     (prezentată de Comisie)

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                                        EXPUNERE DE MOTIVE

     Actul de aderare a Bulgariei şi a României din 20051 a introdus un sistem simplificat pentru
     aderarea Bulgariei şi a României la convenţiile (şi protocoalele) încheiate de statele membre
     în temeiul articolului 34 din TUE (anterior articolul K.3 TUE) sau al articolului 293 CE. Într-
     adevăr nu mai este necesar, aşa cum era în trecut, să se negocieze şi să se încheie protocoale
     de aderare specifice la aceste convenţii (care ar fi implicat ratificarea de către cele 27 de
     state): articolul 3 alineatul (3) din act prevede că Bulgaria şi România aderă la aceste
     convenţii şi protocoale în temeiul Actului de aderare.

     Articolul 3 alineatele (3) şi (4) din Actul de aderare prevede că, în acest scop, Consiliul
     adoptă o decizie în vederea stabilirii datei la care aceste convenţii intră în vigoare pentru
     Bulgaria şi România şi a efectuării tuturor modificărilor necesare la aceste convenţii,
     modificări impuse de aderarea celor două noi state membre (care ar include, în orice situaţie,
     adoptarea convenţiilor în limbile bulgară şi română, astfel încât aceste versiuni să poată fi, „în
     mod egal autentice”). Consiliul acţionează la recomandarea Comisiei, după consultarea
     Parlamentului European.

     Anexa I la Actul de aderare prezintă lista celor şapte convenţii şi protocoale în cauză în
     domeniul justiţiei şi afacerilor interne.

     Lista include Convenţia cu privire la asistenţa judiciară reciprocă în materie penală între
     statele membre ale Uniunii Europene, adoptată de către Consiliu la 29 mai 2000 în temeiul
     articolului 34 din Tratatul privind Uniunea Europeană şi Protocolul la Convenţia cu privire la
     asistenţa judiciară reciprocă în materie penală între statele membre ale Uniunii Europene,
     adoptat de către Consiliu la 16 octombrie 2001 în temeiul articolului 34 din Tratatul privind
     Uniunea Europeană.

     Prezenta recomandare a Comisiei pentru o decizie a Consiliului intenţionează să realizeze
     modificările necesare ca urmare a aderării Bulgariei şi României la convenţiile şi protocoalele
     menţionate anterior, în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Actul de aderare.

     1
            JO 2005, L 157, p. 203.

RO                                                   2                                                    RO
 ---pagebreak---                                                              2007/0080 (CNS)

                                                Recomandare de

                                            DECIZIE A CONSILIULUI

         privind aderarea Bulgariei şi a României la Convenţia cu privire la asistenţa judiciară
          reciprocă în materie penală între statele membre ale Uniunii Europene, adoptată de
          către Consiliu la 29 mai 2000 în temeiul articolului 34 din Tratatul privind Uniunea
                                               Europeană

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană,

     având în vedere Tratatul de aderare a Republicii Bulgaria şi a României,

     având în vedere Actul de aderare a Bulgariei şi a României (menţionat în continuare „Actul de
     aderare”), şi în special articolul 3 alineatul (4),

     având în vedere recomandarea Comisiei2,

     având în vedere avizul Parlamentului European3,

     întrucât:

     (1)      Convenţia cu privire la asistenţa judiciară reciprocă în materie penală între statele
              membre ale Uniunii Europene, adoptată de către Consiliu în temeiul articolului 34 din
              Tratatul privind Uniunea Europeană4 (denumită în continuare „Convenţia cu privire la
              asistenţa judiciară reciprocă”) a fost semnată la Bruxelles la 29 mai 2000 şi a intrat în
              vigoare la 23 august 2005.

     (2)      Convenţia cu privire la asistenţa judiciară reciprocă a fost completată de Protocolul la
              Convenţia cu privire la asistenţa judiciară reciprocă în materie penală între statele
              membre ale Uniunii Europene, adoptat de către Consiliu la 16 octombrie 2001 în
              temeiul articolului 34 din Tratatul privind Uniunea Europeană5 (denumit în continuare
              „Protocolul privind asistenţa judiciară reciprocă”), care a intrat în vigoare la 5
              octombrie 2005.

     (3)      Articolul 3 alineatul (3) din Actul de aderare prevede că Bulgaria şi România aderă la
              convenţiile şi protocoalele încheiate între statele membre, enumerate în anexa I la
              Actul de aderare, care include, printre altele, Convenţia cu privire la asistenţa judiciară

     2
              JO C […], […], p. […].
     3
              JO C […], […], p. […].
     4
              JO C 197, 12.7.2000, p. 3.
     5
              JO C 326, 21.11.2001, p. 2.

RO                                                    3                                                     RO
 ---pagebreak---             reciprocă şi Protocolul privind asistenţa judiciară reciprocă. Acestea urmează să intre
            în vigoare pentru Bulgaria şi România la o dată stabilită de Consiliu.

     (4)    În conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Actul de aderare Consiliul urmează să
            efectueze toate modificările necesare ca urmare a aderării la aceste convenţii şi
            protocoale,

     DECIDE:

                                                Articolul 1

     Convenţia cu privire la asistenţa judiciară reciprocă intră în vigoare între Bulgaria, România şi
     statele membre pentru care Convenţia este în vigoare la acea dată în prima zi din prima lună
     care urmează datei de adoptare a prezentei decizii. Aceasta intră în vigoare între Bulgaria sau
     România şi fiecare dintre celelalte state membre în ziua în care Convenţia cu privire la
     asistenţa judiciară reciprocă intră în vigoare pentru celelalte state membre în cauză.

     Protocolul cu privire la asistenţa judiciară reciprocă intră în vigoare între Bulgaria, România
     şi statele membre pentru care protocolul este în vigoare la acea dată în prima zi din prima lună
     care urmează datei de adoptare a prezentei decizii. Acesta intră în vigoare între Bulgaria,
     România şi fiecare dintre celelalte state membre în ziua în care Protocolul cu privire la
     asistenţa judiciară reciprocă intră în vigoare pentru celelalte state membre în cauză.

                                                Articolul 2

     Convenţia cu privire la asistenţa judiciară reciprocă, precum şi Protocolul cu privire la
     asistenţa judiciară reciprocă, redactate în limbile bulgară şi română şi anexate prezentei
     decizii sunt autentice în aceleaşi condiţii ca şi celelalte versiuni lingvistice ale Convenţiei cu
     privire la asistenţa judiciară reciprocă şi ale Protocolului cu privire la asistenţa judiciară
     reciprocă.

                                                Articolul 3

     Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii
     Europene.

     Adoptată la Bruxelles, […]

                                                  Pentru Consiliu,
                                                  Preşedintele

RO                                                   4                                                    RO
 ---pagebreak---                                              ANEXĂ

     Versiunea lingvistică a Convenţiei cu privire la asistenţa judiciară reciprocă în materie
     penală între statele membre ale Uniunii Europene, adoptată de către Consiliu la 29 mai
      2000 în temeiul articolului 34 din Tratatul privind Uniunea Europeană şi Protocolul la
        Convenţia cu privire la asistenţa judiciară reciprocă în materie penală între statele
     membre ale Uniunii Europene, adoptat de către Consiliu la 16 octombrie 2001 în temeiul
       articolului 34 din Tratatul privind Uniunea Europeană, în limbile bulgară şi română

     .

RO                                              5                                                RO


title: Recomandarea nr. 119/07/COL a Autorității de Supraveghere a AELS din 16 aprilie 2007 privind monitorizarea nivelurilor de fond ale dioxinei, ale PCB de tipul dioxinelor și ale PCB, altele decât cele de tipul dioxinelor din produsele alimentare

text:
               16.10.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 275/65

      RECOMANDAREA NR. 119/07/COL A AUTORITĂȚII DE SUPRAVEGHERE A AELS
   din 16 aprilie 2007
   privind monitorizarea nivelurilor de fond ale dioxinei, ale PCB de tipul dioxinelor și ale PCB, altele decât cele de tipul dioxinelor din produsele alimentare
   AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE,
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul privind Spațiul Economic European (denumit în continuare Acordul SEE), în special articolul 109 și Protocolul 1,
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre statele AELS privind înființarea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, în special articolul 5 alineatul (2) litera (b) și Protocolul 1,
   AVÂND ÎN VEDERE Actul menționat la punctul 54zna din capitolul XII al anexei II la Acordul SEE,

      Regulamentul (CE) nr. 466/2001 al Comisiei din 8 martie 2001 de stabilire a nivelurilor maxime pentru anumiți contaminanți din produsele alimentare
       (1),
   astfel cum a fost modificat și adaptat la Acordul SEE prin Protocolul 1,
   AVÂND ÎN VEDERE actul menționat la punctul 54zzc din capitolul XII al anexei II la Acordul SEE,

      Directiva 2002/69/CE a Comisiei din 26 iulie 2002 de stabilire a metodelor de prelevare a probelor și a metodelor de analiză pentru controlul oficial al dioxinelor și determinarea PCB de tipul dioxinei din produsele alimentare
       (2),
   astfel cum a fost modificată și adaptată pentru Acordul SEE prin Protocolul 1,
   AVÂND ÎN VEDERE Decizia 37/07/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 27 februarie 2007, prin care membrul competent al Colegiului este instruit să adopte recomandarea dacă proiectul de recomandare este compatibil cu avizul Comitetului pentru produse alimentare al AELS (EFC),
   ÎNTRUCÂT Regulamentul (CE) nr. 466/2001 al Comisiei stabilește nivelurile maxime pentru dioxine și pentru totalul de dioxine și de bifenili policlorurați de tipul dioxinelor (PCB) din produsele alimentare,
   ÎNTRUCÂT este necesară generarea de date sigure pe teritoriul Spațiului Economic European cu privire la prezența de dioxine, furani și PCB de tipul dioxinelor într-o gamă cât mai mare de produse alimentare în vederea obținerii unei imagini de ansamblu clare asupra tendințelor în timp a prezenței de fond a acestor substanțe în produsele alimentare,
   ÎNTRUCÂT Recomandarea 144/06/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 11 mai 2006 privind reducerea prezenței de dioxine, furani și PCB în produsele nutritive și în produsele alimentare recomandă ca statele AELS să efectueze monitorizări aleatorii ale prezenței de dioxine, PCB de tipul dioxinelor și, dacă este posibil, de PCB, altele decât cele de tipul dioxinelor în produsele alimentare, în conformitate cu Recomandarea 2004/705/CE a Comisiei (3),
   ÎNTRUCÂT Recomandarea 2004/705/CE recomandă statelor membre frecvența minimală a eșantioanelor care trebuie analizate anual pentru diferite categorii de produse alimentare, precum și formatul raportului referitor la rezultatele monitorizării prezenței de fond a dioxinelor, a furanilor și a PCB de tipul dioxinelor în produsele alimentare,
   ÎNTRUCÂT este indicată modificarea programului actual de monitorizare prevăzut de Recomandarea 2004/705/CE prin luarea în considerare a experienței acumulate, precum și participarea statelor AELS din SEE la investigarea nivelurilor de dioxină, de PCB de tipul dioxinelor și de PCB, altele decât cele de tipul dioxinelor din produsele alimentare,
   ÎNTRUCÂT este important ca datele colectate în temeiul prezentei recomandări să fie raportate periodic Autorității AELS de Supraveghere și ca, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din Protocolul 1 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea AELS de Supraveghere să transmită informațiile Comisiei Europene, care va garanta introducerea acestor date într-o bază de date. Ar trebui furnizate, de asemenea, datele din ultimii ani obținute printr-o metodă de analiză conformă cu cerințele prevăzute de Directiva 2002/69/CE a Comisiei,
   ÎNTRUCÂT măsurile prevăzute în prezenta recomandare sunt conforme cu avizul Comitetului pentru produse alimentare al AELS care asistă Autoritatea AELS de Supraveghere,
   RECOMANDĂ STATELOR AELS:

               1.

               Să efectueze începând din anul 2007 și în continuare până la 31 decembrie 2008 monitorizarea prezenței de fond a dioxinelor, furanilor și bifenililor policlorurați (PCB) în produsele alimentare, prin utilizarea frecvenței minime de eșantioane care trebuie analizate anual, astfel cum este prevăzut în tabelul din anexa I cu titlu orientativ.

               2.

               Dacă este posibil, să efectueze, de asemenea, analiza PCB, altele decât cele de tipul dioxinelor, pe aceleași eșantioane.

               3.

               Să prezinte cu regularitate Autorității AELS de Supraveghere datele rezultate din monitorizare împreună cu informațiile și în formatul prevăzute în anexa II pentru introducerea acestora într-o singură bază de date. Ar trebui prezentate, de asemenea, datele din ultimii ani obținute prin utilizarea unei metode de analiză conformă cu cerințele prevăzute de Directiva 2002/69/CE și care reflectă nivelurile de fond.

               4.

               Trimiterile la Recomandarea 2004/705/CE din Recomandarea 144/06/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 11 mai 2006 se interpretează ca trimiteri la prezenta recomandare.

      Adoptată la Bruxelles, 16 aprilie 2007.

            Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

         Kristján Andri STEFÁNSSON

            Membru al Colegiului

         Niels FENGER

            Director

      (1)  JO L 77, 16.3.2001, p. 1.

      (2)  JO L 209, 6.8.2002, p. 5.

      (3)  JO L 321, 22.10.2004, p. 45.

      ANEXA I
      Tabel:
      Sinteză privind numărul minim recomandat de eșantioane de alimente care trebuie analizate anual. Distribuția eșantioanelor s-a realizat pe baza producției din fiecare țară. S-a acordat o atenție deosebită produselor alimentare suspectate ca prezentând o variație considerabilă privind nivelurile de fond de dioxine, furani și PCB de tipul dioxinelor. Acest lucru este valabil în special la pește.

                  Produs, inclusiv produsele derivate

                  Acvacultură
                  (*)

                  Pește sălbatic capturat
                  (**)

                  Carne
                  (***)

                  Lapte
                  (****)

                  Ouă
                  (*****)

                  Altele
                  (******)

                  Total

                  Nr. de eșantioane

                  Norvegia

                  Islanda

            Observații privind tabelul
      Cifrele menționate în tabel reprezintă cifre minime. Statele AELS din SEE sunt invitate să analizeze mai multe eșantioane.
      (*)   Acvacultură: Eșantioanele pentru acvacultură ar trebui clasificate în funcție de speciile de pești, proporțional cu producția.
      (**)   Pește sălbatic capturat: Eșantioanele pentru pește sălbatic capturat ar trebui clasificate în funcție de speciile de pești, proporțional cu captura. Ar trebui acordată o atenție deosebită țiparului sălbatic capturat.
      (***)   Carne: Pe lângă carne și produse din carne provenind de la vite, porci, păsări și oi, un număr semnificativ de eșantioane ar trebui prelevate din carnea de cal, ren, capră, iepure, căprioară și vânat.
      (****)   Lapte: O proporție mare din eșantioanele de lapte ar trebui prelevate din laptele de fermă (în special, lapte de vacă). De asemenea este indicat să se preleveze eșantioane de lapte și de produse lactate provenind din alt lapte decât cel de vacă (lapte de capră, etc.).
      (*****)   Ouă: O atenție deosebită ar trebui acordată întregii game de ouă de găină și de rață și de asemenea, ar trebui luate probe de ouă de gâscă și de prepeliță.
      (******)   Altele: În această categorie, ar trebui acordată o atenție deosebită:
      suplimentelor alimentare (în special cele bazate pe uleiuri marine);
      produselor alimentare pentru nou-născuți și pentru copii mici;
      produselor alimentare provenind din regiuni unde, ca urmare, spre exemplu, a condițiilor climaterice cauzatoare de inundații, au survenit schimbări în condițiile de producție care ar putea afecta concentrația de dioxină și de PCB de tipul dioxinei în produsele din regiunile în cauză.

      ANEXA II
      A.   Note explicative cu privire la formularele pentru rezultatele analitice de dioxină, furani și PCB de tipul dioxinei și de alte PCB în alimente
      1.   Informații generale privind eșantioanele analizate
      Codul eșantionului: codul de identificare al eșantionului.
      Țara: numele țării unde a fost efectuată monitorizarea.
      Anul: anul în care a fost efectuată monitorizarea.
      Produs: produsul alimentar analizat – descrierea cât mai exactă a produsului alimentar.
      Stadiul pieței: locul de a unde a fost prelevat produsul (eșantionul).
      Probă: parte a produsului analizat.
      Exprimarea rezultatelor: Rezultatele sunt exprimate pe aceeași bază pe care au fost stabilite nivelurile maxime. În cazul analizei PCB, altele decât cele de tipul dioxinei, este recomandată exprimarea nivelurilor pe aceeași bază.
      Tipul eșantionului: eșantionare aleatorie – pot fi raportate, de asemenea, rezultatele analitice de la eșantioanele-țintă, dar trebuie indicat în mod clar că eșantionul a constituit o țintă și nu reflectă în mod necesar nivelurile de fond normale.
      Număr de subeșantioane: dacă eșantionul este unul global, ar trebui notificat numărul de subeșantioane (număr de elemente). Dacă rezultatul analitic se bazează pe un singur eșantion, acesta trebuie notificat. Numărul de subeșantioane dintr-un eșantion global poate varia; prin urmare, specificați acest număr pentru fiecare eșantion.
      Metoda de producție: convențională/organică (cât mai detaliat posibil).
      Zonă: în măsura în care este relevant, districtul sau regiunea de unde a fost prelevat eșantionul, dacă este posibil, precizându-se dacă este vorba de o zonă rurală, urbană, industrială, port, mare etc., de exemplu, Bruxelles – zonă urbană, Mediterana – mare deschisă. Este deosebit de important să se indice cu exactitate zona în cazul în care eșantionul a fost prelevat din zone care au fost inundate.
      Conținut de grăsime (%): procentajul de conținut de grăsime din eșantion.
      Conținut de apă (%): procentul conținutului de apă din eșantion (dacă acesta este disponibil).
      2.   Informații generale privind metoda de analiză utilizată
      Metoda de analiză: menționarea metodei utilizate.
      Acreditare: se menționează dacă metoda de analiză este acreditată sau nu.
      Incertitudine: limita de decizie sau procentajul de incertitudine a măsurătorii extinse inclusă în metoda de analiză.
      Metoda de extracție a lipidelor: specificarea metodei de extracție a lipidelor utilizate pentru determinarea conținutului de grăsime din eșantion.
      3.   Rezultatele analitice
      Dioxine, furani, PCB de tipul dioxinei: rezultatele fiecărui congener ar trebui raportate în ppt (părți la sută) – picogram/gram (pg/g).
      PCB, altele decât cele de tipul dioxinei: rezultatele fiecărui congener ar trebui raportate în micrograme pe litru – nanogram/gram sau microgram/kg (ng/g sau μg/kg).
      LOQ: limita de cuantificare în pg/g (pentru dioxine, furani și PCB de tipul dioxinei) sau μg/kg – ng/g (pentru PCB altele decât cele de tipul dioxinei).
      Pentru congeneri determinați, dar sub LOQ (limita de cuantificare), tabelul ar trebui completat ca < LOQ (LOQ ar trebui raportat ca valoare).
      Pentru congeneri PCB analizați în plus față de PCB-6 și PCB de tipul dioxinei, numărul de congeneri PCB trebuie să fie adăugat în tabel, de exemplu 31, 99, 110 etc. Dacă eșantionul este analizat pentru mai mulți congeneri decât numărul de rânduri marcate, adăugați rânduri noi în josul tabelului.
      4.   Observații generale cu privire la tabel

                  —

                  Raportarea nivelului de recuperare
                  Raportarea nivelului de recuperare este opțională dacă nivelul de recuperare pentru congeneri individuali se încadrează în limitele 60-120 %. În cazul în care nivelul de recuperare pentru anumiți congeneri individuali se află în afara acestor limite, raportarea nivelului de recuperare este obligatorie.

                  —

                  Raportarea LOQ
                  Raportarea LOQ nu este cerută, dar în coloana cu rezultate congenerii necuantificați trebuie raportați ca < LOQ (figura reală).

                  —

                  Raportarea valorii TEQ pentru congeneri individuali
                  Coloana pentru valorile TEQ pentru congeneri individuali este opțională.

      ANEXA III
      B.   Tabel pentru raportarea rezultatelor analitice specifice pentru congeneri pentru dioxine, furani, PCB de tipul dioxinei și alte PCB în alimente


title: Reprezentantul Special al UE pentru drepturile omului Recomandarea Parlamentului European adresată Consiliului din 13 iunie 2012 referitoare la Reprezentantul special al Uniunii Europene pentru drepturile omului (2012/2088(INI))

text:
               15.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               CE 332/114

         Miercuri, 13 iunie 2012Reprezentantul Special al UE pentru drepturile omului
   P7_TA(2012)0250
   Recomandarea Parlamentului European adresată Consiliului din 13 iunie 2012 referitoare la Reprezentantul special al Uniunii Europene pentru drepturile omului (2012/2088(INI))
   2013/C 332 E/24

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere articolele 2, 3, 6, 21, 31, 33 și 36 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE),

               —

               având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Rezoluția sa din 16 decembrie 2010 referitoare la Raportul anual 2009 privind drepturile omului în lume și politica Uniunii Europene în această privință (1),

               —

               având în vedere rezoluția sa din 18 aprilie 2012 referitoare la Raportul anual privind drepturile omului în lume și politica Uniunii Europene în această privință, inclusiv implicațiile pentru politica strategică a UE în domeniul drepturilor omului (2),

               —

               având în vedere Comunicarea comună a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și a Comisiei Europene către Parlamentul European și Consiliu din 12 decembrie 2011, referitoare la drepturile omului și democrația în centrul acțiunilor externe ale Uniunii Europene – către o abordare mai eficientă (COM(2011)0886),

               —

               având în vedere comunicarea Comisiei adresată Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor și intitulată „Crearea unui spațiu de libertate, securitate și justiție pentru cetățenii Europei - - Plan de acțiune pentru punerea în aplicare a Programului de la Stockholm” (COM(2010)0171),

               —

               având în vedere Orientările UE privind drepturile omului și dreptul internațional în domeniul umanitar (3),

               —

               având în vedere aderarea Uniunii Europene la Convenția Uniunii Europene pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale,

               —

               având în vedere declarația Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (VP/ÎR) cu privire la responsabilitatea politică (4),

               —

               având în vedere articolul 97 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere recomandarea Comisiei pentru afaceri externe (A7–0174/2012),

               A.

               întrucât articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană reafirmă angajamentul UE de a promova drepturile omului și democrația în toate acțiunile sale externe, asigurând în același timp coerența și consecvența între diferitele domenii ale acțiunii sale externe și între acestea și celelalte politici ale sale;

               B.

               întrucât articolul 33 din TUE stipulează baza legală pentru numirea Reprezentantului special al UE (RSUE) pentru drepturile omului, și anume: „La propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Consiliul poate numi un reprezentant special căruia i se conferă un mandat referitor la chestiuni politice speciale. Reprezentantul special își exercită mandatul sub autoritatea Înaltului Reprezentant.”;

               C.

               întrucât Parlamentul European a solicitat în mod repetat numirea unui reprezentant special al UE pentru drepturile omului (RSUE pentru drepturile omului), în special în rezoluțiile din 16 decembrie 2010 și din 18 aprilie 2012, menționate mai sus;

               D.

               întrucât RSUE pentru drepturile omului ar trebui să crească vizibilitatea și coerența politicii UE în domeniul drepturilor omului ca o componentă fundamentală a politicii externe și de securitate comună (PESC) a UE și să contribuie la promovarea profilului UE privind drepturile omului la nivel mondial,

               1.

               adresează Consiliului recomandările următoare:

                           (a)

                           întrucât numirea RSUE pentru drepturile omului și stabilirea mandatului acestuia/acesteia se fac prin decizia oficială a Consiliului, bazată pe o propunere a Înaltului Reprezentant al UE, RSUE pentru drepturile omului ar trebui să acționeze și să vorbească în numele Uniunii, reflectând responsabilitatea comună și indivizibilă a tuturor instituțiilor și statelor membre ale UE pentru protejarea și promovarea drepturilor omului la nivel mondial; numirea primului RSUE într-un anumit domeniu ar trebui să consolideze vizibilitatea, eficiența, coerența și responsabilitatea politicii UE în domeniul drepturilor omului; îndeosebi, Parlamentul European ar trebui să își joace rolul său corespunzător în cadrul procedurii de numire și în supravegherea mandatului pe întreaga durată a acestuia;

                           (b)

                           pentru consolidarea transparenței și responsabilității mandatului RSUE, ar trebui să se realizeze un schimb de opinii/o audiere cu RSUE pentru drepturile omului numit de Înaltul Reprezentant în fața comisiei competente a Parlamentului European;

                           (c)

                           implementarea mandatului și coerența acestuia cu alte contribuții ale Uniunii în acest domeniu ar trebui să facă obiectul unor evaluări periodice; RSUE ar trebui să prezinte Consiliului, Înaltului Reprezentant, Parlamentului și Comisiei un raport anual de activitate și un raport cuprinzător privind implementarea și încheierea mandatului;

                           (d)

                           obiectivele politice ale RSUE pentru drepturile omului ar trebui să includă consolidarea coerenței, a eficienței și a vizibilității acțiunilor UE întreprinse pentru protejarea și promovarea drepturilor omului și a democrației; RSUE pentru drepturile omului ar trebui să acționeze în strânsă cooperare cu grupul de lucru pentru drepturile omului al Consiliului (COHOM); RSUE pentru drepturile omului ar trebui să fie un interlocutor la nivel înalt pentru omologii acestuia din țările terțe și în cadrul organizațiilor internaționale și, de asemenea, să fie capabil să intre în contact cu ONU (Adunarea Generală a ONU, Consiliul pentru Drepturile Omului al ONU etc.), precum și cu organizațiile regionale relevante; RSUE pentru drepturile omului ar trebui să conducă dialoguri la nivel înalt cu privire la drepturile omului și să organizeze consultații cu țările terțe cu privire la chestiunile legate de drepturile omului;

                           (e)

                           pentru atingerea acestor obiective, RSUE, acționând sub autoritatea Înaltului Reprezentant, ar trebui să beneficieze de un mandat puternic, independent și flexibil, care să nu aibă la bază responsabilități tematice limitate și specifice, ci responsabilități care să îi permită RSUE să acționeze rapid și eficient; în conformitate cu acțiunile și prioritățile prevăzute în Planul de acțiune, RSUE pentru drepturile omului ar trebui să abordeze, de asemenea, diferite chestiuni orizontale care contribuie la creșterea eficienței și coerenței acțiunilor în domeniul politicilor externe ale UE; sfera de competență a RSUE ar trebui să fie în deplină conformitate cu principiile universalității și indivizibilității drepturilor omului și libertăților fundamentale și cu obiectivele politice prevăzute la articolul 21 din TUE și ar trebui să acopere consolidarea democrației, statul de drept și dezvoltarea instituțiilor, justiția internațională și dreptul internațional umanitar; mandatul ar trebui să includă, printre altele, abolirea pedepsei cu moartea, susținătorii drepturilor omului, combaterea impunității și a torturii, libertatea de expresie (inclusiv pe internet), libertatea de asociere, libertatea religiei și a credințelor, drepturile minorităților, protecția copiilor, drepturile femeilor, pacea și securitatea, chestiunile legate de gen, precum și combaterea discriminării în toate formele sale, discriminarea bazată pe dizabilități, origine etnică sau rasială, gen, orientare sexuală sau identitate de gen;

                           (f)

                           mandatul ar trebui să se bazeze pe principiile directoare ale politicii UE în domeniul drepturilor omului, îndeosebi pe Orientările UE referitoare la pedeapsa capitală (2008), la tortură și alte tratamente sau pedepse crude, inumane sau degradante (2008), la dialogurile cu țările terțe pe tema drepturilor omului (2009), la copii și conflictele armate (2008), la apărătorii drepturilor omului (2008), la promovarea și protecția drepturilor copilului (2008), la violența împotriva femeilor și la combaterea tuturor formelor de discriminare a acestora (2008), la dreptul internațional în domeniul umanitar (2009), setul de instrumente privind LGBT (2010), precum și pe rapoartele anuale ale UE privind drepturile omului în lume; în plus, mandatul ar trebui să includă sprijinirea Înaltului Reprezentant și a instituțiilor UE în promovarea principiilor directoare ale ONU privind afacerile și drepturile omului;

                           (g)

                           RSUE pentru drepturile omului ar trebui să dispună de calificările profesionale necesare, de o vastă experiență confirmată în domeniul drepturilor omului, precum și de integritate personală și profesională și de reputație internațională;

                           (h)

                           RSUE pentru drepturile omului ar trebui numit pe o perioadă de doi ani și jumătate; pentru asigurarea continuității, a coerenței și a responsabilității democratice, mandatul ar trebui să poată fi reînnoit iar Parlamentul European ar trebui să poată fi consultat în mod corespunzător și la timp, pe durata procesului de reînnoire;

                           (i)

                           RSUE pentru drepturile omului ar trebui să colaboreze strâns cu Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și cu Președintele Parlamentului European pentru a asigura coerența și integrarea dimensiunii drepturilor omului în activitatea tuturor instituțiilor UE, la nivelul tuturor domeniilor de politică; RSUE ar trebui să interacționeze îndeaproape cu ÎR al SEAE și cu Direcția Democrație, precum și cu delegațiile multilaterale ale UE (New York, Geneva, Viena, Strasbourg), precum și cu toate delegațiile UE în lume, pentru facilitarea contactelor cu privire la chestiunile legate de drepturile omului cu toate serviciile UE, cu delegațiile UE în țările terțe și cu organizațiile internaționale; unitatea Drepturile omului din cadrul SEAE și Direcția Democrație ar trebui să asigure toate serviciile necesare și să faciliteze îndeplinirea mandatului RSUE;

                           (j)

                           menținând legături strânse cu Comitetul politic și de securitate al Consiliului, RSUE pentru drepturile omului ar trebui să prezinte cu regularitate comisiei competente a Parlamentului European, rapoarte privind situația drepturilor omului în lume și stadiul aplicării mandatului, inclusiv rezultatele sesiunilor și ale dialogurilor pe tema drepturilor omului, organizate cu țările terțe de Consiliul pentru Drepturile Omului al ONU și de Adunarea Generală a ONU, precum și implementarea strategiilor de țară privind drepturile omului;

                           (k)

                           în aplicarea mandatului său, RSUE pentru drepturile omului ar trebui să coopereze cu reprezentanți ai societății civile locale, regionale și naționale, ONG-uri, experți, precum și organizații regionale și internaționale care își desfășoară activitatea în domeniul protecției drepturilor omului și a democrației;

                           (l)

                           RSUE pentru drepturile omului ar trebui să beneficieze de resurse financiare și umane adecvate pentru a garanta eficiența activității Reprezentantului Special și a echipei sale; bugetul RSUE pentru drepturile omului ar trebui revizuit anual;

                           (m)

                           RSUE pentru drepturile omului ar trebui să aibă sarcina de a alcătui o echipă care să asigure expertiza în materie de politici necesară în acest domeniu, în conformitate cu mandatul său, și care să acționeze în interesul mandatului său; ținând seama de sfera de aplicare și caracterul transsectorial al mandatului, subliniază importanța alocării de personal suficient care să lucreze sub directa supraveghere a RSUE pentru drepturile omului; echipa acestuia/acesteia poate include personal detașat din statele membre și din instituțiile UE, reflectând în plus nevoia de a asigura coerența și integrarea dimensiunii drepturilor omului la nivelul activităților tuturor instituțiilor UE și al tuturor statelor membre;

                           (n)

                           ar trebui inclusă o trimitere la prezenta recomandare în mandatul RSUE pentru drepturile omului;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Consiliului, Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și, spre informare, Comisiei.

      (1)  Texte adoptate, P7_TA(2010)0489.

      (2)  Texte adoptate, P7_TA(2012)0126.

      (3)  http://www.eeas.europa.eu/human_rights/docs/guidelines_en.pdf

      (4)  JO C 351 E, 2.12.2011, p. 470.


title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind Programul național de reformă al României pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al României pentru perioada 2012-2015

text:
               24.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/72

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind Programul național de reformă al României pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al României pentru perioada 2012-2015
   2012/C 219/21
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               Consiliul a adoptat, la 13 iulie 2010, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă naționale.

               (3)

               La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare (3) privind Programul național de reformă al României pentru 2011 și a emis avizul său privind Programul de convergență actualizat al României pentru perioada 2011-2014.

               (4)

               La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al doilea Semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care este ancorat în Strategia Europa 2020.

               (5)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și, la 15 februarie 2012, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2012 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2012.

               (6)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Acesta a evidențiat necesitatea continuării consolidării fiscale diferențiate, favorabile creșterii, restabilirii condițiilor normale de creditare a economiei, promovării creșterii și a competitivității, abordării șomajului și a consecințelor sociale ale crizei și modernizării administrației publice.

               (7)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a fi incluse în programele lor de stabilitate sau de convergență și în programele lor naționale de reformă.

               (8)

               La 23 aprilie 2012, România a transmis Programul național de reformă pentru 2012 și, la 11 mai 2012, Programul de convergență pentru perioada 2012-2015.

               (9)

               La 6 mai 2009, Consiliul a adoptat Decizia 2009/459/CE (4) pentru a oferi României asistență financiară pe termen mediu, pe o perioadă de trei ani, în temeiul articolului 143 din tratat. Memorandumul de înțelegere însoțitor, semnat la 23 iunie 2009, și completările ulterioare prevăd condițiile de politică economică pe baza cărora a fost acordată asistența financiară. Decizia 2009/459/CE a fost modificată la 16 martie 2010 prin Decizia 2010/183/UE (5). Întrucât România a implementat cu succes programul de asistență financiară pe termen mediu și în condițiile unei ajustări importante, dar parțiale, a contului curent din cauza deficiențelor structurale care subzistă încă pe piața produselor și pe piața muncii din România și care determină o anumită vulnerabilitate a țării la șocurile prețurilor internaționale, la 12 mai 2011, Consiliul a adoptat Decizia 2011/288/UE (6) pentru a se furniza României asistență financiară preventivă pe termen mediu, pe o perioadă de trei ani, în conformitate cu articolul 143 din tratat. Memorandumul de înțelegere însoțitor a fost semnat la 29 iunie 2011 și prima completare la acesta la 27 decembrie 2011.

               (10)

               Cu ocazia celei de a doua revizuiri formale a programului de asistență financiară pe termen mediu, care a avut loc la sfârșitul lunii aprilie – începutul lunii mai 2012, s-a stabilit că implementarea programului respectiv de către România își urmează cursul. Ținta pentru 2011 privind deficitul fiscal în termeni monetari a fost îndeplinită, iar obiectivul Sistemului European de Conturi (SEC) ar fi fost îndeplinit dacă nu ar fi fost adoptată o măsură importantă, cu caracter excepțional, ca urmare a pronunțării unei hotărâri judecătorești, prin care guvernul a fost obligat să plătească compensații anumitor categorii de salariați. Bugetul pentru 2012 se menține în parametri pentru a atinge un deficit inferior nivelului de 3 % din PIB din perspectiva SEC. Sectorul bancar din România a rămas robust, în pofida deteriorării continue a calității activelor, care a continuat să afecteze profitabilitatea sectorului bancar. Condiționalitatea prevăzută în programul de asistență financiară pe termen mediu pentru sectorul financiar a fost respectată, deși cu unele întârzieri în anumite cazuri. Progresele înregistrate în principalele domenii ale reformei structurale, precum energia, transporturile și absorbția fondurilor UE au fost inegale.

               (11)

               După doi ani de scădere, PIB-ul real al României a crescut cu 2½ % în 2011. Pentru 2012 se preconizează o încetinire a creșterii la 1,4 %. Cererea internă se preconizează a fi principalul motor al creșterii. Investițiile publice, susținute prin îmbunătățirea absorbției fondurilor UE, este de așteptat să joace un rol-cheie în 2012.

               (12)

               Pe baza evaluării programului de convergență, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic pe care se bazează proiecțiile bugetare prezentate în programul respectiv este plauzibil. Obiectivul strategiei bugetare prezentat în programul de convergență este de a atinge un deficit bugetar inferior nivelului de 3 % din PIB în 2012, în conformitate cu recomandările pe care Consiliul le-a formulat în cazul României în cadrul procedurii de deficit excesiv. Ulterior, se vizează atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu (OTM) definit drept un deficit de 0,7 % din PIB în termeni structurali. OTM reflectă în mod adecvat cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. După corectarea planificată a deficitului excesiv în 2012, se preconizează că deficitul va scădea în continuare, până la 2,2 % din PIB în 2013, la 1,2 % din PIB în 2014 și la 0,9 % din PIB în 2015. Pe baza soldului bugetar structural (recalculat) (7), acest lucru implică o îmbunătățire a deficitului cu 1,5 % în 2012, cu 0,5 % în 2013 și cu 0,7 % în 2014, în concordanță cu nivelul de referință de 0,5 % din PIB prevăzut în Pactul de stabilitate și de creștere. Rata de creștere a cheltuielilor publice este în concordanță cu nivelul de referință al cheltuielilor din Pactul de stabilitate și de creștere pentru perioada 2012-2015. Programul de convergență prevede realizarea OTM în 2014. Principalele riscuri pentru obiectivele bugetare sunt arieratele întreprinderilor de stat, precum și posibilele reacumulări de arierate la nivelul administrațiilor publice locale și în sectorul sănătății, chiar dacă au fost luate unele măsuri în sectorul sănătății. În ceea ce privește datoria publică, aceasta era sub nivelul de 34 % din PIB până la sfârșitul anului 2011, rămânând astfel cu mult sub 60 % din PIB.

               (13)

               România și-a asumat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus. Aceste angajamente, precum și punerea în aplicare a angajamentelor prezentate în 2011, se referă la promovarea competitivității și a ocupării forței de muncă, la asigurarea unui grad mai ridicat de sustenabilitate a finanțelor publice și la consolidarea stabilității financiare,

         RECOMANDĂ ca România să depună eforturi în perioada 2012-2013 astfel încât:
   Să pună în aplicare măsurile prevăzute în Decizia 2009/459/CE, modificată prin Decizia 2010/183/UE, alături de măsurile prevăzute în Decizia 2011/288/UE, detaliate în Memorandumul de înțelegere din 23 iunie 2009 și în completările ulterioare la acesta, precum și în Memorandumul de înțelegere din 29 iunie 2011 și în completările ulterioare la acesta.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținută pentru 2012 prin Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 119, 4.5.2012, p. 47).

      (3)  JO C 216, 22.7.2011, p. 6.

      (4)  JO L 150, 13.6.2009, p. 8.

      (5)  JO L 83, 30.3.2010, p. 19.

      (6)  JO L 132, 19.5.2011, p. 15.

      (7)  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile cu caracter excepțional și măsurile temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program, folosind metodologia convenită de comun acord.