               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 5.6.2019
            COM(2019) 524 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Sloveniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Sloveniei pentru 2019

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Sloveniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Sloveniei pentru 2019

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat Analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2019. Aceasta a ținut cont de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile Analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. De asemenea, la data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Slovenia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. La aceeași dată, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 21 martie 2019. La 9 aprilie 2019, Consiliul a adoptat Recomandarea privind politica economică a zonei euro („Recomandarea pentru zona euro”).

               (2)În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Slovenia ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a Recomandării pentru zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos. În special, reducerea restricțiilor de reglementare va contribui la abordarea primei recomandări pentru zona euro în ceea ce privește piețele reziliente ale produselor și serviciilor, iar concentrarea politicii economice legate de investiții în domeniile specificate va contribui la abordarea celei de-a doua recomandări pentru zona euro în ceea ce privește sprijinirea investițiilor.

               (3)Raportul de țară privind Slovenia pentru 2019
                  2
                a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Slovenia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice acestei țări adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori, precum și progresele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (4)La 15 aprilie 2019, Slovenia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2019, iar la 26 aprilie 2019 Programul de stabilitate pentru 2019. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (5)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost luate în considerare în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  3
               , Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care se va prevala de dispoziția menționată anterior în orientările sale privind aplicarea măsurilor prin care se stabilește o corelație între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică
                  4
               .

               (6)În prezent, Slovenia se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și face obiectul regulii privind datoria. În cadrul Programului de stabilitate pentru 2019, guvernul preconizează că excedentul total va crește până la 0,9 % din PIB în 2019, după care va ajunge la 1,2 % din PIB în 2022. Pe baza soldului structural recalculat, se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu – care a fost modificat de la un excedent structural de 0,25 % din PIB în 2019 la un deficit structural de 0,25 % din PIB începând cu 2020 – va fi atins până în 2021
                  5
               . În conformitate cu Programul de stabilitate pentru 2019, se prevede ca ponderea datoriei publice în PIB să continue să scadă la 65,4 % din PIB în 2019, urmând să scadă în continuare pentru a atinge 54,7 % din PIB în 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare respective este unul favorabil.

               (7)La 13 iulie 2018, Consiliul a recomandat Sloveniei să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete
                  6
                nu va depăși 3,1 % în 2019, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,65 % din PIB. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, există riscul apariției în 2019 a unei abateri semnificative de la traiectoria de ajustare recomandată pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu.

               (8)În 2020, Slovenia ar trebui să își atingă obiectivul bugetar pe termen mediu. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, acest lucru ar însemna o rată maximă de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete de 4,0 %, ceea ce corespunde unei ajustări structurale de 0,5 % din PIB. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, în ipoteza menținerii politicilor actuale, se preconizează că în 2020 Slovenia va fi aproape de obiectivul său bugetar pe termen mediu. Prin urmare, evaluarea actuală indică riscul unei oarecare abateri în 2020. În timp ce rata de creștere nominală previzionată a cheltuielilor publice primare nete ar indica în prezent riscul unei oarecare abateri de la această cerință în 2020, aceasta ar indica un risc de abatere semnificativă de la cerință pentru anii 2019 și 2020 luați împreună. În cazul în care soldul structural nu ar mai fi proiectat să fie apropiat de obiectivul bugetar pe termen mediu, în cadrul evaluărilor viitoare o evaluare globală ar trebui să ia în considerare o posibilă abatere de la această cerință. Se preconizează că Slovenia va respecta regula privind datoria în 2019 și în 2020. În general, Consiliul este de părere că în 2019 ar trebui luate măsurile necesare și că Slovenia trebuie să fie pregătită să adopte și alte măsuri începând cu 2020 pentru a respecta dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

               (9)Îmbătrânirea populației va exercita presiuni din ce în ce mai mari asupra sistemelor de sănătate și de îngrijire pe termen lung ale Sloveniei. Finanțarea sistemului de sănătate nu este adaptată pentru a face față creșterii preconizate a costurilor generate de îmbătrânirea populației. Până în prezent, Slovenia nu a propus măsuri cuprinzătoare pentru a asigura calitatea, accesibilitatea și viabilitatea fiscală pe termen lung a asistenței medicale în Slovenia. În cadrul strategiei Sloveniei privind îmbătrânirea activă este în curs de elaborare un proiect de lege privind îngrijirea pe termen lung. Cu toate acestea, este încă neclar cum vor îmbunătăți rentabilitatea, accesibilitatea și calitatea asistenței medicale măsurile avute în vedere, exceptând faptul că se preconizează că achizițiile publice în domeniul asistenței medicale vor deveni mai eficiente din punctul de vedere al costurilor grație unei coordonări mai bune. Investițiile în structurile și echipamentele de sănătate și de îngrijire pe termen lung ar putea contribui la reducerea presiunii viitoare asupra sistemelor de îngrijire.

               (10)Provocările legate de sustenabilitatea și adecvarea pe termen lung a sistemului de pensii devin din ce în ce mai presante, deoarece populația slovenă îmbătrânește mai rapid decât populația celor mai multe dintre celelalte state membre. În documentul intitulat „Puncte de pornire pentru modernizarea sistemului de asigurări de pensii și invaliditate”, adoptat în 2017 de Consiliul Economic și Social, partenerii sociali și guvernul anterior au prevăzut adoptarea unei reforme până în 2020, iar Programul național de reformă pentru perioada 2019-2020 menționează posibilitatea revizuirii sistemului de pensii pentru a sprijini sustenabilitatea pe termen mediu și lung a sistemului și niveluri adecvate ale pensiilor. Acesta stabilește, de asemenea, obiectivul de a prelungi viața profesională și de a oferi oportunități mai bune de exploatare a resurselor umane în ceea ce privește lucrătorii în vârstă, dar nu specifică cum și când trebuie realizat acest obiectiv. Ajustarea vârstei legale de pensionare în funcție de creșterea speranței de viață și promovarea unei pensionări mai târzii ar spori sustenabilitatea sistemului. Asigurarea unor pensii adecvate rămâne o provocare, întrucât unii beneficiari de pensii se află încă la nivelul pragului de sărăcie sau sub acesta. Aproape 70 % din totalul persoanelor care desfășoară activități independente din Slovenia aleg să plătească contribuțiile la asigurările sociale la nivelul minim care le dă dreptul doar la pensia minimă pentru limită de vârstă. Caracterul adecvat al pensiilor ar putea fi îmbunătățit și mai mult printr-un grad mai ridicat de acoperire al sistemelor de pensii suplimentare, prin abordarea în mod corespunzător a schimbării parcursurilor profesionale și prin reducerea riscurilor de sărăcie la bătrânețe.

               (11)Rata de ocupare a continuat să crească, iar șomajul a scăzut și mai mult. În același timp, rata șomajului de lungă durată rămâne peste nivelurile din perioada anterioară crizei, șomerii de lungă durată reprezentând în continuare aproape jumătate din numărul total de șomeri. Dificultățile persistă, în special, pentru lucrătorii cu nivel scăzut de calificare și pentru lucrătorii în vârstă, rata de activitate și de ocupare a acestora rămânând printre cele mai scăzute din UE. Participarea lor la învățarea în rândul adulților este foarte scăzută. Evaluarea politicilor de încurajare a persoanelor să ocupe un loc de muncă sau să participe la cursuri de formare arată că majoritatea programelor existente funcționează bine. Cu toate acestea, cheltuielile în acest domeniu și rata de participare a șomerilor cu nivel scăzut de calificare și a persoanelor în vârstă în cadrul programelor rămân limitate. Prin urmare, este deosebit de important să se investească în măsuri eficiente de sporire a capacității de inserție profesională a lucrătorilor cu nivel scăzut de calificare și a celor în vârstă, inclusiv în ceea ce privește competențele digitale. Creșterea ratei de ocupare a lucrătorilor în vârstă va contribui, de asemenea, la atenuarea presiunilor asupra sistemului de pensii. Deși reforma pieței forței de muncă din 2013 a ajutat în mod clar anumite grupuri vulnerabile să pătrundă pe piața forței de muncă, contractele de muncă temporare rămân o problemă. Rata persoanelor expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială a scăzut, dar rămâne peste media UE pentru persoanele în vârstă.

               (12)În tot mai multe sectoare ale economiei apar semne ale deficitelor de forță de muncă. Se pare că la aceste deficite contribuie neconcordanța dintre competențele dobândite de tineri pe parcursul educației și competențele căutate de angajatori. Alături de deficiențele funcționării ecosistemelor pentru inovare, aceste deficite împiedică transformarea industrială în domeniile prioritare ale strategiei de specializare inteligentă, astfel cum au fost stabilite prin consultare cu părțile interesate. Dezvoltarea competențelor digitale ale forței de muncă viitoare este esențială pentru a răspunde nevoilor economiei.

               (13)Au fost adoptate sau vor fi adoptate unele măsuri menite să îmbunătățească opțiunile de finanțare pentru întreprinderile din Slovenia și să le ofere acestora alternative la creditele bancare. Cu toate acestea, întreprinderile din Slovenia se bazează încă în mare măsură pe creditele bancare și pe fluxul de numerar pentru nevoile lor de finanțare. Accesul la capital de pe piețele private rămâne scăzut. Furnizarea de capital de risc este în creștere, dar încă este la un nivel foarte scăzut. Capitalizarea bursieră a bursei de valori din Ljubljana este scăzută și continuă să scadă. Piața de capital limitată și subdezvoltată, în combinație cu condițiile-cadru nefavorabile, inclusiv cu nivelul scăzut de cunoștințe în domeniul financiar al firmelor mai mici, împiedică afluxul de capital și de capital de risc în această țară. Accesul dificil la capital reprezintă o barieră în calea creșterii pentru întreprinderile inovatoare, dar și pentru întreprinderile mai vechi care ar putea beneficia de o schimbare în ceea ce privește finanțarea.

               (14)Dezvoltarea întreprinderilor din Slovenia este frânată de nivelul încă ridicat al sarcinii administrative și de reglementare. Această sarcină este considerată o problemă esențială pentru desfășurarea de activități economice în Slovenia și este legată de chestiuni precum autorizațiile, obligațiile de raportare, procedurile fiscale și durata adeseori mare a procedurilor judiciare din domeniul comercial. Dificultățile în ceea ce privește urmărirea penală a infracțiunilor economice și financiare au, de asemenea, un impact asupra mediului de afaceri. Slovenia a creat instrumente pentru a reduce sarcina administrativă, printre care portalul SPOT („Slovenska poslovna točka”) și „documentul unic”, care abordează mai multe dintre dificultățile identificate. Cu toate acestea, multe dintre măsurile de reducere a sarcinii sunt încă în curs, iar impactul anumitor măsuri care au fost deja puse în a fost sub așteptări. Slovenia a realizat, de asemenea, o serie de reforme pentru a liberaliza unele cerințe profesionale restrictive. Cu toate acestea, anumite părți ale recomandărilor specifice fiecărei țări din 2017 rămân neabordate, în special în ceea ce privește avocații și agenții imobiliari.

               (15)Există deficiențe în ceea ce privește concurența și transparența în domeniul achizițiilor publice din Slovenia, fapt indicat în special de proporția mare de contracte încheiate prin proceduri negociate (fără invitație de participare). Garanțiile împotriva corupției și a coluziunii între ofertanți, în special în ceea ce privește achizițiile efectuate de administrațiile locale și de întreprinderile de stat, rămân slabe. Supravegherea independentă a achizițiilor publice nu dispune de garanții juridice suficiente împotriva presiunilor sau a interferențelor externe, în special în ceea ce privește procedurile disciplinare și propunerea de numire a membrilor Comisiei naționale de examinare. A fost pus în aplicare un plan de acțiune pentru a spori profesionalizarea celor implicați în procedurile de achiziții publice, dar nivelul acesteia este în continuare scăzut. Deși autoritățile estimează că infracționalitatea economică și corupția au produs daune considerabile în ultimii ani, unele reforme anticorupție nu au fost încă demarate.

               (16)În pofida privatizării parțiale a 65 % din acțiunile celei mai mari bănci din Slovenia, Nova Ljubljanska Banka, implicarea statului în economie rămâne ridicată, inclusiv în sectorul financiar. Planurile de privatizare publicate anterior au fost puse în aplicare cu lentoare. Continuarea privatizărilor ar spori viabilitatea societăților pe termen lung și ar reduce riscurile pentru finanțele publice, precum și riscul denaturării concurenței și a alocărilor resurselor. Vânzările suplimentare de acțiuni ale societăților cotate la bursă ar contribui, de asemenea, la dezvoltarea pieței de capital a Sloveniei.

               (17)Ecosistemul cercetării, dezvoltării și inovării necesită îmbunătățiri pentru a deveni pe deplin funcțional, iar măsurile de sprijin sunt adesea lipsite de coerență. Sprijinul limitat pentru educația antreprenorială și transferul de tehnologie și, la un nivel mai general, cooperarea slabă dintre sectorul științific și mediul de afaceri împiedică crearea și extinderea întreprinderilor inovatoare. Majoritatea întreprinderilor mici și mijlocii din Slovenia au o capacitate redusă de inovare, iar ponderea întreprinderilor inovatoare din Slovenia este, într-adevăr, în scădere și se situează sub media UE. Transformarea digitală lentă din Slovenia limitează creșterea productivității. Există discrepanțe în ceea ce privește performanța în materie de inovare între regiunile din estul și vestul Sloveniei, ceea ce constituie un obstacol pentru cooperarea și colaborarea în rețea. Slovenia a înregistrat un regres în ceea ce privește atingerea obiectivului de cheltuieli pentru cercetare și dezvoltare prevăzut pentru 2020, deși o sporire a investițiilor în cercetare, dezvoltare și inovare ar consolida potențialul de creștere al țării. Slovenia atrage un număr mic de studenți internaționali la toate nivelurile de învățământ terțiar, în special la nivel de doctorat, iar mobilitatea internațională a cercetătorilor și mobilitatea între mediul academic și industrie rămân limitate.

               (18)Pentru perioada de până în 2030, Slovenia a stabilit, în proiectul său de plan național în domeniul energiei și schimbărilor climatice, obiective în ceea ce privește infrastructura energetică, eficiența energetică și sursele regenerabile de energie, toate acestea necesitând investiții adecvate. În special, economia Sloveniei se caracterizează prin emisii de dioxid de carbon mai ridicate decât media UE, iar ponderea energiei din surse regenerabile în producția totală de energie stagnează. Dezvoltarea surselor de energie regenerabile, altele decât lemnul și energia hidroelectrică, este deosebit de lentă. Sectorul industrial, sectorul serviciilor și sectorul rezidențial din Slovenia au o pondere mai mare în consumul total final de energie decât media UE. În plus, capacitatea existentă de stocare a energiei este subdezvoltată și, prin urmare, nu reușește să răspundă nevoilor generate de producția locală neintegrată de energie din surse regenerabile.

               (19)Transportul a devenit sursa cea mai importantă de emisii de CO2: ponderea sa în emisiile totale depășește ponderea medie a acestui sector la nivelul UE. Faptul că Slovenia se bazează în mare măsură pe transportul rutier creează probleme precum consumul ridicat de energie, nivelul ridicat al emisiilor de dioxid de carbon, poluarea aerului și accidentele rutiere. Există posibilități semnificative de îmbunătățire a infrastructurii feroviare și, în general, a energiei cu emisii reduse de dioxid de carbon și a transporturilor durabile, ceea ce ar putea contribui la reducerea acestor efecte negative. Există, de asemenea, în continuare deficite importante în ceea ce privește investițiile necesare în domeniul resurselor naturale pentru a se asigura un model de dezvoltare mai durabil. Economia Sloveniei depinde de mediul său natural, care se deteriorează. Dependența ridicată de materii prime importate, combinată cu ratele de reciclare scăzute, împiedică tranziția către o economie circulară. Starea sistemului de colectare și tratare a apelor uzate urbane, inclusiv a infrastructurii de colectare și tratare, nu respectă pe deplin cerințele UE. Părți substanțiale din economia Sloveniei sunt vulnerabile la dezastrele naturale, în special la inundații.

               (20)Programarea fondurilor UE pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la eliminarea unora dintre lacunele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate de anexa D la raportul de țară
                  7
               . Acest lucru i-ar permite Sloveniei să utilizeze în mod optim fondurile respective pentru sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale. Consolidarea capacității administrative a țării de gestionare a acestor fonduri reprezintă un factor important pentru succesul acestei investiții.

               (21)În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Sloveniei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2019 și Programul național de reformă pentru 2019, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Sloveniei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Slovenia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările Uniunii. Acest lucru reflectă necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții de la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare.

               (22)Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2019 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său
                  8
                este reflectat îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2019-2020, Slovenia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să își atingă în 2020 obiectivul bugetar pe termen mediu. Să adopte și să pună în aplicare reforme în domeniul asistenței medicale și al îngrijirii pe termen lung care să asigure calitatea, accesibilitatea și sustenabilitatea bugetară pe termen lung. Să asigure sustenabilitatea și adecvarea pe termen lung a sistemului de pensii, inclusiv prin ajustarea vârstei legale de pensionare și prin restricționarea pensionării timpurii. Să sporească capacitatea de inserție profesională a lucrătorilor slab calificați și a celor în vârstă prin îmbunătățirea relevanței pe piața muncii a educației și formării, a învățării pe tot parcursul vieții și prin măsuri de activare, inclusiv printr-o mai bună alfabetizare digitală.

               2.Să sprijine dezvoltarea piețelor titlurilor de capital. Să îmbunătățească mediul de afaceri prin reducerea restricțiilor de reglementare și a sarcinii administrative. Să amelioreze concurența, profesionalizarea și monitorizarea independentă în domeniul achizițiilor publice. Să efectueze privatizări în conformitate cu planurile existente.

               3.Să își concentreze politicile economice privind investițiile asupra cercetării și inovării, asupra tranziției către o economie cu emisii de dioxid de carbon și consum de energie reduse, asupra transportului durabil, în special feroviar, și asupra infrastructurii de mediu, ținând seama de disparitățile regionale.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1023 final.

                     (3)

                        Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și temporar, recalculat de Comisie prin aplicarea metodologiei stabilite de comun acord.

                     (6)

                        Cheltuielile publice primare nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din venituri provenite din fonduri ale Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Se iau în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Măsurile cu caracter excepțional, atât pe partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, sunt compensate.

                     (7)

                        SWD(2019) 1023 final.

                     (8)

                        Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 5.6.2019
            COM(2019) 509 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru 2019

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru 2019

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (2),

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice
                  2
               , în special articolul 6 alineatul (1),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2019. Aceasta a ținut cont de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. La 21 noiembrie 2018, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat și Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Spania ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. La aceeași dată, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 21 martie 2019. La 9 aprilie 2019, Consiliul a adoptat Recomandarea privind politica economică a zonei euro („Recomandarea pentru zona euro”).

               (2)În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Spania ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a Recomandării pentru zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos. În particular, măsurile de îmbunătățire a productivității vor contribui la punerea în aplicare a primei recomandări pentru zona euro în ceea ce privește îmbunătățirea productivității pentru reechilibrarea zonei euro; utilizarea câștigurilor excepționale în vederea reducerii datoriei publice și orientarea politicii economice legate de investiții în favoarea domeniilor specificate vor contribui la punerea în aplicare a celei de a doua recomandări pentru zona euro în ceea ce privește refacerea rezervelor și sprijinirea investițiilor, iar măsurile de îmbunătățire a competențelor și a capacității de inserție profesională vor contribui la punerea în aplicare a celei de a treia recomandări pentru zona euro în ceea ce privește funcționarea pieței forței de muncă.

               (3)Raportul de țară al Spaniei pentru 2019
                  3
                a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Spania în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice acestei țări adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori și progresele realizate de Spania în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, raportul a inclus un bilanț aprofundat efectuat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, ale cărui rezultate au fost publicate tot la 27 februarie 2019
                  4
               . În urma analizei efectuate, Comisia a concluzionat că Spania se confruntă cu dezechilibre macroeconomice. O mare parte a datoriei interne și externe, care grevează atât sectorul public, cât și sectorul privat, precum și o rată ridicată a șomajului, în contextul unei creșteri slabe a productivității, constituie în continuare vulnerabilități al căror impact se resimte la nivel transfrontalier. Se înregistrează progrese în ceea ce privește reducerea datoriei sectorului privat, dar nevoile de diminuare a gradului de îndatorare rămân considerabile. În ciuda creșterii solide constante a PIB-ului, datoria publică exprimată ca pondere din PIB se menține la o cotă ridicată. Rata șomajului a continuat să scadă rapid, dar rămâne totuși la un nivel foarte înalt, iar gradul ridicat de segmentare a pieței forței de muncă între contractele pe durată determinată și cele pe durată nedeterminată împiedică o creștere mai rapidă a productivității muncii. După un ritm susținut al reformelor în perioada 2012-2015, contextul politic în continuă evoluție pe parcursul anului trecut a contribuit la un nou an de progrese limitate în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor. Trebuie să se profite de ocazia oferită de situația economică favorabilă existentă în prezent pentru a răspunde nevoilor de reformă care nu au fost încă abordate, astfel încât economia spaniolă să devină mai rezilientă și să se îmbunătățească rata de creștere a productivității.

               (4)La 30 aprilie 2019, Spania și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2019 și Programul de stabilitate pentru 2019. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (5)Programul de stabilitate pentru 2019 prezintă acțiunile întreprinse pentru punerea în aplicare a instrumentelor preventive și corective prevăzute în Legea spaniolă privind stabilitatea. Cu toate acestea, programul respectiv nu prevede planuri de punere în aplicare automată a acestor instrumente și de revizuire a normei privind cheltuielile prevăzute în Legea privind stabilitatea, în vederea consolidării contribuției acestora la consolidarea fiscal-bugetară, în special în perioadele de creștere economică. În domeniul achizițiilor publice, pentru a îmbunătăți eficiența cheltuielilor publice și pentru a contribui la prevenirea neregulilor, va fi esențial ca Legea privind contractele din sectorul public adoptată în 2017 să fie pusă în aplicare într-un mod ambițios. În special, este important ca noua structură de conducere, în special Biroul independent de reglementare și supraveghere, să își poată îndeplini în mod eficient sarcinile care îi sunt atribuite și ca strategia națională cuprinzătoare în domeniul achizițiilor publice să fie adoptată rapid, cu implicarea activă a autorităților și a entităților contractante la nivel național, regional și local. În fine, în 2019 urmează să aibă loc mai multe revizuiri ale cheltuielilor, iar punerea în aplicare a recomandărilor care decurg din acestea ar trebui să contribuie la creșterea eficienței cheltuielilor publice.

               (6)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost luate în considerare în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) pentru perioada 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  5
               , Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care se va prevala de dispoziția menționată anterior în orientările sale privind aplicarea măsurilor prin care se stabilește o corelație între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică
                  6
               .

               (7)În urma corectării durabile și la timp a deficitului excesiv și ca urmare a Deciziei (UE) [2019/X] a Consiliului de abrogare a procedurii aplicabile deficitelor excesive, Spania face în prezent obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și este supusă regulii tranzitorii privind datoria. Se estimează că soldul bugetului general va crește de la – 2,5 % din PIB în 2018 la – 2,0 % din PIB în 2019 și va ajunge la un buget echilibrat în 2022. Pe baza soldului structural recalculat
                  7
               , se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu, care constă în obținerea unei poziții bugetare echilibrate în termeni structurali, nu va fi atins în perioada acoperită de programul în cauză. Conform Programului de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea de la 97,1 % în 2018 la 95,8 % în 2019, înainte de a ajunge la 88,7 % în 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. Riscurile la adresa realizării obiectivelor fiscal-bugetare stabilite în Programul de stabilitate pentru 2019 se referă în cea mai mare parte la componenta de venituri, dominată de incertitudinea cu privire la randamentul multora dintre măsurile privind veniturile sau la șansele de adoptare a acestor măsuri.

               (8)La 13 iulie 2018, Consiliul a recomandat Spaniei să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete
                  8
                nu va depăși 0,6 % în 2019, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,65 % din PIB. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, există riscul apariției în 2019 a unei abateri semnificative de la traiectoria de ajustare recomandată pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu.

               (9)În 2020, având în vedere faptul că ponderea datoriei publice a Spaniei în PIB depășește valoarea de referință din tratat de 60 % din PIB și că se estimează o deviație pozitivă a PIB de 2,0 %, nivelul cheltuielilor publice primare nete nominale nu ar trebui să crească în 2020, în concordanță cu o ajustare structurală de 1,0 % din PIB, astfel cum decurge din matricea de cerințe privind ajustarea stabilită de comun acord în temeiul Pactului de stabilitate și de creștere. În același timp, există semne de subestimare a capacității neutilizate în economie, inflația urmând să rămână sub 2 % în 2019 și existând în continuare capacități neexploatate pe piața forței de muncă (rata ridicată a șomajului și o proporție foarte mare a muncii involuntare cu fracțiune de normă, a angajaților temporari, precum și a sărăciei persoanelor încadrate în muncă). Mai mult, instrumentul de plauzibilitate indică, de asemenea, că există un grad ridicat de incertitudine cu privire la estimările privind deviația PIB-ului bazate pe metodologia comună. Având în vedere considerentele de mai sus, pare oportună o ajustare structurală anuală de 0,65 % din PIB, care ar corespunde unei rate maxime de creștere a cheltuielilor publice primare nete de 0,9 %. Potrivit previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, presupunând că nu se fac schimbări la nivel de politică, în 2020 există riscul unei abateri semnificative de la traiectoria de ajustare bugetară recomandată. În plus, se preconizează că Spania nu va respecta regula tranzitorie privind datoria în 2019 și 2020. În general, Consiliul este de părere că în 2019 ar trebui luate măsuri care să asigure respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere. Este important ca orice câștig excepțional să fie utilizat pentru a reduce și mai mult ponderea datoriei publice în PIB.

               (10)Creșterea ocupării forței de muncă rămâne solidă în Spania. Șomajul continuă să scadă, dar se situează în continuare cu mult peste media Uniunii Europene, în special în rândul tinerilor și al persoanelor cu un nivel scăzut de calificare. Rămân accentuate disparitățile de gen în ceea ce privește ocuparea forței de muncă și durata carierelor profesionale. Acestea reprezintă un potențial neexploatat, nu în ultimul rând având în vedere îmbătrânirea rapidă a populației.

               (11)Deși în scădere treptată, utilizarea pe scară tot mai largă a contractelor temporare, inclusiv în sectoare mai puțin predispuse la activități sezoniere sau ciclice, se numără printre cele mai ridicate din Europa și poate afecta potențialul de creștere și coeziunea socială din Spania. Tinerii, lucrătorii slab calificați și resortisanții țărilor terțe sunt cei mai afectați, suferind adesea din cauza unor drepturi mai reduse la prestații sociale și a unor riscuri mai mari de sărăcie. Contractele temporare sunt adesea pe durată foarte scurtă și oferă stimulente insuficiente pentru ca atât lucrătorii, cât și angajatorii să investească în formare, fapt care, la rândul său, împiedică creșterea productivității. Trecerea de la un contract temporar la unul permanent rămâne dificilă, iar barierele în calea mobilității forței de muncă reduc oportunitățile pentru persoanele aflate în căutarea unui loc de muncă și împiedică o alocare eficientă în întreaga țară.

               (12)Spania a consolidat sprijinul pentru șomerii de lungă durată, care continuă să reprezinte 6,4 % din populația activă în 2018. Inițiativele recente vizează creșterea șanselor de angajare ale tinerilor prin consiliere și orientare profesională, însă serviciile publice de ocupare a forței de muncă se confruntă în continuare cu un procent scăzut de locuri de muncă vacante și sunt necesare eforturi suplimentare pentru a îmbunătăți utilizarea acestor servicii la căutarea și ocuparea unui loc de muncă. În special, în unele regiuni, implicarea angajatorilor este redusă, iar instrumentele de creare de profiluri pentru o mai bună corelare a persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă cu nevoile angajatorilor se află încă într-o fază inițială. Parteneriatele dintre serviciile publice de ocupare a forței de muncă și serviciile sociale înregistrează progrese, dar cooperarea este încă limitată în unele regiuni. Creșterea investițiilor în serviciile publice moderne de ocupare a forței de muncă, împreună cu sprijinirea mobilității forței de muncă, ar putea contribui la îmbunătățirea capacității de inserție profesională și a adaptabilității lucrătorilor și facilitează tranzițiile pe piața muncii, îmbunătățind astfel productivitatea Spaniei și creșterea sa economică favorabilă incluziunii pe termen lung.

               (13)Eforturile de consolidare a inspectoratelor de muncă pentru a combate abuzul de contracte temporare au anumite rezultate, iar ponderea contractelor cu durată nedeterminată în creșterea netă a ocupării forței de muncă este în creștere. Cu toate acestea, angajatorii continuă să recurgă pe scară largă la contracte pe termen scurt. Datele anterioare arată că numeroasele stimulente pentru sprijinirea creării de locuri de muncă au efecte limitate în promovarea unor locuri de muncă de calitate. Spania a lansat o nouă evaluare în vederea simplificării sistemului, dar rezultatele nu sunt încă disponibile. Pentru a atinge obiectivul de 8 % până la sfârșitul anului 2019, trebuie accelerate concursurile de recrutare pentru reducerea proporției locurilor de muncă pe durată determinată din sectorul public la toate nivelurile de guvernare. Deși organizarea de mese rotunde tripartite este un pas important către o mai mare implicare a partenerilor sociali în elaborarea politicilor, se pot face consultări mai aprofundate și mai rapide.

               (14)Cu toate că este în scădere, proporția persoanelor expuse riscului de sărăcie și de excluziune socială, precum și a celor care se confruntă cu inegalitatea veniturilor se menține peste media Uniunii. Ratele sărăciei în rândul persoanelor încadrate în muncă sunt ridicate în rândul lucrătorilor temporari sau al celor cu un nivel redus de calificare, precum și în rândul persoanelor născute în afara UE. Rata sărăciei în rândul copiilor, deși în scădere, rămâne la un nivel foarte ridicat. Capacitatea transferurilor sociale, altele decât pensiile, de a reduce sărăcia, în special în rândul copiilor, rămâne printre cele mai scăzute din Uniune. În Spania, cheltuielile sociale ca procent din PIB pentru gospodăriile cu copii din această țară sunt printre cele mai scăzute din UE și sunt orientate necorespunzător. În pofida unei tendințe pozitive, există încă lacune semnificative în ceea ce privește acoperirea persoanelor cu o dependență gravă și moderată. La nivel național asistența în caz de șomaj rămâne fragmentată, existând mai multe sisteme care vizează grupuri diferite de persoane aflate în căutarea unui loc de muncă. Măsurile recente de îmbunătățire a acoperirii și a protecției oferite de sprijinul pentru venit șomerilor de lungă durată mai în vârstă (cel puțin 52 de ani) pot, în același timp, slăbi motivația de a lucra în cadrul acestui grup specific. Între timp, sistemele regionale de venit minim prezintă disparități mari între regiuni în ceea ce privește condițiile de acces, gradul de acoperire și caracterul adecvat, iar portabilitatea lor limitată între regiuni reduce stimulentele pentru mobilitatea forței de muncă. Prin urmare, sunt persoane care au nevoie de ajutor, dar nu beneficiază de sprijin. Lansarea cardului social universal va spori transparența sistemului de prestații sociale și, astfel, va permite o mai bună direcționare a acestora. Deși redresarea economică continuă să reducă sărăcia, se impune realizarea unor investiții în politicile de incluziune socială și în infrastructura socială (de exemplu, în locuințe sociale) pentru a obține o creștere favorabilă incluziunii. În plus, Spania se confruntă cu provocări specifice în materie de coeziune teritorială, cum ar fi depopularea și îmbătrânirea acută în anumite zone rurale. Acțiunile de promovare a spiritului antreprenorial, a digitalizării și a economiei sociale pot contribui la abordarea acestor provocări, ca parte a strategiilor de dezvoltare teritorială integrată.

               (15)În timpul crizei, sistemul spaniol de pensii a avut un rol important în menținerea nivelului de trai al persoanelor în vârstă, care se confruntă cu un risc mai scăzut de sărăcie. Conform previziunilor din rapoartele pentru 2018 privind îmbătrânirea populației și adecvarea pensiilor, reformele din anii 2011 și 2013 au contribuit la asigurarea sustenabilității și a adecvării relative a pensiilor pe termen lung. Cu toate acestea, recorelarea în continuare a creșterilor pensiilor cu inflația (astfel cum s-a decis în 2018 și 2019) și amânarea factorului de sustenabilitate ar necesita măsuri compensatorii pentru a asigura sustenabilitatea sistemului de pensii pe termen mediu și lung. În plus, ar fi necesare măsuri pentru a aborda atât principala provocare a caracterului adecvat al veniturilor viitoare ale pensionarilor, cât și durata și exhaustivitatea carierelor lor profesionale, în contextul unei rate ridicate a șomajului și al utilizării pe scară largă a contractelor temporare și a locurilor de muncă cu fracțiune de normă.

               (16)Performanțele în materie de inovare și creșterea productivității din Spania sunt îngreunate de nivelurile scăzute de investiții în cercetare și dezvoltare și de necorelarea competențelor. Cheltuielile pentru cercetare și dezvoltare în sectorul de afaceri din Spania reprezintă doar jumătate din media Uniunii, în special pentru firmele mari, disparitățile regionale fiind semnificative. Această divergență este confirmată de rata de executare mică și în continuă scădere a bugetului public alocat cercetării și dezvoltării. Deficitul și neconcordanțele în materie de competențe reprezintă un alt obstacol important în calea dezvoltării și utilizării de tehnologii avansate, în special în cazul întreprinderilor mici și mijlocii. În multe regiuni din Spania, în sectoarele cu înaltă tehnologie și în serviciile cu un grad ridicat de cunoștințe ocuparea forței de muncă este cu mult sub media Uniunii. Deși strategiile regionale de inovare pentru specializarea inteligentă sunt în curs de elaborare, iar guvernanța în cadrul politicii naționale de cercetare și inovare este în curs de a fi optimizată, coordonarea între nivelul național și cel regional în materie de definire, punere în aplicare și evaluare a politicilor este în continuare inadecvată. Pentru îmbunătățirea performanțelor înregistrate de Spania în domeniul inovării sunt necesare investiții semnificative care să stimuleze inițiativele antreprenoriale și întreprinderile nou-înființate și să le ajute să crească și să promoveze competitivitatea tuturor firmelor și adaptarea lor – inclusiv prin digitalizare – la activități cu valoare adăugată mai mare, cu scopul de a extinde prezența acestora pe piețele internaționale. De asemenea, este necesar să se pună un accent mai puternic pe parteneriatele public-privat, pe cooperarea dintre mediul academic și mediul de afaceri și pe transferul de tehnologie, în special în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii, pe o guvernanță consolidată a politicii de cercetare și inovare la nivelul autorităților publice, precum și pe o mai bună aliniere a infrastructurii și a proiectelor de cercetare și dezvoltare la strategiile de inovare la nivel regional și național.

               (17)Deși s-a îmbunătățit, rata de părăsire timpurie a școlii rămâne foarte ridicată în Spania, înregistrându-se disparități regionale semnificative. Există posibilități de îmbunătățire a rezultatelor școlare, care variază foarte mult de la o regiune la alta. Ambii factori afectează negativ potențialul pe termen lung de creștere a productivității. Eforturile de reformare a sistemului de învățământ au stagnat. Firmele semnalează că întâmpină dificultăți în găsirea competențelor necesare pentru a integra inovarea, în special în ceea ce privește specialiștii din domeniul tehnologiilor informației și comunicațiilor. Deși Spania a aprobat măsuri de îmbunătățire a sistemului dual de educație și formare profesională, care ar putea avea un rol esențial în asigurarea competențelor și a calificărilor necesare pentru a absorbi inovarea, înscrierea în aceste sisteme rămâne la un nivel moderat. Rata de absolvire a învățământului terțiar în Spania este peste media UE, dar absolvenții de studii superioare se confruntă cu dificultăți în găsirea unor locuri de muncă adecvate. Dezvoltarea capitalului uman în toate nivelurile de educație și formare, inclusiv în cadrul învățământului superior și al formării profesionale, precum și o mai bună cooperare între instituțiile de învățământ și mediul de afaceri în vederea atenuării neconcordanțelor existente în materie de competențe ar putea stimula accesul pe piața muncii al tinerilor absolvenți. De asemenea, firmele ar putea avea astfel competențele și calificările de care au nevoie pentru a-și spori capacitatea de inovare și pentru a profita pe deplin de potențialul de creștere oferit de digitalizare. Îmbunătățirea competențelor digitale ale lucrătorilor ar permite, de asemenea, societăților spaniole să rămână competitive într-o economie din ce în ce mai digitalizată. Toate aceste acțiuni ar contribui la reducerea disparităților regionale.

               (18)Caracterul restrictiv și fragmentarea reglementării în Spania împiedică firmele să beneficieze de economii de scară și frânează productivitatea. Legea privind unitatea pieței rămâne un instrument important pentru soluționarea acestor probleme. Punerea în aplicare mai hotărâtă a acestei legi și eliminarea restricțiilor identificate privind serviciile, în special în cazul anumitor servicii profesionale, cum ar fi cele oferite de inginerii civili și de arhitecți, serviciile juridice și informatice, ar îmbunătăți oportunitățile de creștere și concurența. Ca și în alte domenii în care regiunile sunt actori-cheie pentru punerea în aplicare cu succes a reformelor, o coordonare mai puternică și susținută între autoritățile naționale și regionale ar putea spori eficacitatea politicilor în acest sector.

               (19)Conexiunile incomplete în materie de transport feroviar de marfă și integrarea limitată cu piețele de energie electrică și de gaze din Uniune împiedică Spania să beneficieze pe deplin de piața unică a UE. Din acest motiv, Spania trebuie totodată să investească în continuare în interconexiunile cu restul Uniunii în domeniul energiei electrice pentru a atinge până în 2020 obiectivul de cel puțin 10 % din capacitatea instalată de producție a energiei electrice. De asemenea, este nevoie de investiții care să permită o utilizare mai extinsă a transportului feroviar de marfă, inclusiv a conexiunilor transfrontaliere cu Franța și Portugalia și a legăturilor cu porturile și centrele logistice.

               (20)Lacune semnificative rămân și în ceea ce privește investițiile în domeniul gestionării resurselor naturale, pentru a asigura un model de dezvoltare mai durabil. Reducerea consumului de energie la nivelul clădirilor, precum și dezvoltarea rețelelor inteligente și a stocării energiei electrice din surse regenerabile ar contribui la o mai bună gestionare a cererii. Prin depunerea de eforturi suplimentare ar trebui să se promoveze transportul durabil și economia circulară. Anumite zone din Spania sunt printre cele mai expuse din Europa la schimbările climatice, acestea înregistrând presiuni asupra resurselor de apă existente care necesită investiții suplimentare în infrastructură pentru a îmbunătăți gestionarea apei, cum ar fi tratarea apelor reziduale, scurgerile din rețele și alimentarea cu apă. În pofida progreselor constante din ultimii ani, Spania încă trebuie să îndeplinească anumite cerințe ale legislației Uniunii în domeniul apei. Înregistrarea de progrese în ceea ce privește îndeplinirea tuturor acestor obiective ar aduce Spaniei beneficii economice, sociale și de mediu.

               (21)Referitor la lacunele identificate în materie de investiții, ar trebui să se țină seama de disparitățile regionale specifice în ceea ce privește nevoile de investiții. Disparitățile teritoriale în materie de PIB pe cap de locuitor sunt moderate, dar continuă să fie mai ample decât înainte de criză, în principal din cauza impactului asimetric al reducerilor de personal în diverse regiuni. Cele mai mari disparități regionale sunt, în prezent, identificate la nivelul indicatorilor de rezultate în domeniul social și al muncii, întrucât majoritatea regiunilor din Spania sunt din acest punct de vedere mai puțin performante în raport cu media Uniunii. Alți indicatori socioeconomici, cum ar fi inovarea, spiritul antreprenorial și competitivitatea, evidențiază disparități teritoriale semnificative. Politica economică legată de investiții ar trebui să țină seama în mod corespunzător de disparitățile regionale în ceea ce privește nevoile de investiții.

               (22)Programarea fondurilor UE pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la eliminarea unora dintre lacunele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate de anexa D la raportul de țară
                  9
               . Acest lucru ar permite Spaniei să utilizeze în mod optim fondurile respective în ceea ce privește sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale și de situația specială a regiunii ultraperiferice, Insulele Canare. Consolidarea capacității administrative a țării de gestionare a acestor fonduri reprezintă un factor important pentru succesul acestei investiții.

               (23)În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Spaniei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2019 și Programul național de reformă pentru 2019, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Spaniei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Spania, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

               (24)Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2019 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său
                  10
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (25)Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă pentru 2019 și Programul de stabilitate pentru 2019. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în perioada 2019-2020, Spania să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu va depăși 0,9 % în 2020, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,65 % din PIB. Să ia măsuri de consolidare a cadrului fiscal-bugetar și a celui de achiziții publice la toate nivelurile de guvernare. Să mențină sustenabilitatea sistemului de pensii. Să utilizeze veniturile excepționale pentru a accelera reducerea ponderii datoriei publice în PIB.

               2.Să se asigure că serviciile sociale și de ocupare a forței de muncă au capacitatea de a oferi un sprijin eficace. Să încurajeze tranziția către contracte pe durată nedeterminată, inclusiv prin simplificarea sistemului de stimulente pentru angajare. Să îmbunătățească sprijinul acordat familiilor și să se asigure că sistemele naționale de asistență în caz de șomaj și sistemele regionale de venit minim îi acoperă pe toți posibilii beneficiari. Să reducă părăsirea timpurie a școlii și să îmbunătățească rezultatele școlare, ținând seama de disparitățile regionale. Să intensifice cooperarea dintre sistemul de învățământ și întreprinderi în vederea îmbunătățirii furnizării de competențe și calificări relevante pentru piața forței de muncă, în special pentru tehnologiile informației și comunicațiilor.

               3.Să axeze politica economică legată de investiții pe încurajarea inovării, a utilizării eficiente a resurselor și a eficienței energetice, pe modernizarea infrastructurii de transport feroviar de marfă și pe extinderea interconexiunilor energetice cu restul Uniunii, ținând seama de disparitățile regionale. Să sporească eficacitatea politicilor de sprijinire a cercetării și inovării.

               4.Să impulsioneze punerea în aplicare a Legii privind unitatea pieței prin luarea de măsuri care să garanteze că, la toate nivelurile de guvernare, normele care reglementează accesul la activitățile economice și exercitarea acestora, în special în sectorul serviciilor, sunt conforme cu principiile enunțate în legea în cauză și prin îmbunătățirea cooperării dintre administrații.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)

                        JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

                     (3)

                        SWD(2019) 1008 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de Comisie prin aplicarea metodologiei stabilite de comun acord.

                     (8)

                        Cheltuielile publice primare nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din venituri provenite din fonduri ale Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Se iau în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Măsurile cu caracter excepțional, atât pe partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, sunt compensate.

                     (9)

                        SWD(2019) 1008 final.

                     (10)

                        Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 5.6.2019
            COM(2019) 517 final
            Recomandare de
            RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru 2019

               Recomandare de

               RECOMANDARE A CONSILIULUI

               privind Programul național de reformă al Ungariei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Ungariei pentru 2019

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice
                  1
               , în special articolul 9 alineatul (2),

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,

               având în vedere concluziile Consiliului European,

               având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

               având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,

               având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,

               având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,

               întrucât:

               (1)La data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat Analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2019. Aceasta a ținut cont de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile Analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. De asemenea, la data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Ungaria printre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (2)Raportul de țară pentru 2019 privind Ungaria
                  2
                a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Ungaria în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori și progresele realizate de Ungaria în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (3)La 30 aprilie 2019, Ungaria și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2019 și Programul de convergență pentru 2019. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (4)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) pentru perioada 20142020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  3
               , în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza dispoziția menționată anterior în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică
                  4
               .

               (5)În prezent, Ungaria se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și face obiectul regulii privind datoria. În Programul său de convergență pentru 2019, guvernul prevede o îmbunătățire a deficitului total de la 2,2 % din PIB în 2018 la 1,8 % din PIB în 2019. Se preconizează că deficitul va continua să se îmbunătățească treptat, ajungând la 1,2 % în 2021 și că acesta va atinge o poziție bugetară echilibrată în 2023. Pe baza soldului structural recalculat (
                  5
               ), Ungaria s-ar apropia, în 2022, de obiectivul său bugetar pe termen mediu, care a fost modificat de la un deficit structural de 1,5 % din PIB în 2019 la 1,0 % din PIB începând din 2020, și l-ar atinge în anul următor. Conform Programului de convergență, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea treptat, pentru a se situa sub 60 % până la sfârșitul anului 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil pentru anul 2019 și vădit favorabil începând din 2020, ceea ce prezintă unele riscuri legate de punerea în aplicare a obiectivelor privind deficitul. În același timp, măsurile necesare pentru a sprijini țintele de deficit planificate în perioada de după 2020 nu au fost detaliate suficient.

               (6)La 22 iunie 2018, Consiliul a decis, în conformitate cu articolul 121 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”), că Ungaria a înregistrat în 2017 o abatere semnificativă constatată de la obiectivul bugetar pe termen mediu. Având în vedere abaterea semnificativă constatată, la 22 iunie 2018, Consiliul a adresat Ungariei recomandarea de a lua măsurile care se impun pentru a se asigura că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete
                  6
                nu depășește 2,8 % în 2018, cifră ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 1,0 % din PIB. La 4 decembrie 2018, Consiliul a constatat că Ungaria nu a luat măsuri eficace în urma recomandării Consiliului din 22 iunie 2018 și a emis o recomandare revizuită. În noua recomandare, Consiliul solicita Ungariei să ia măsurile necesare pentru a se asigura că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu depășește 3,3 % în 2019, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 1,0 % din PIB. La XX iunie 2019, Consiliul a constatat că Ungaria nu a luat măsuri eficace în urma recomandării Consiliului din 4 decembrie 2018. Totodată, analiza datelor privind rezultatul exercițiului bugetar 2018 a indicat faptul că în 2018 Ungaria s-a abătut în mod semnificativ de la ajustarea recomandată.

               (7)În conformitate cu articolul 121 alineatul (4) din TFUE și cu articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97, Comisia a adresat Ungariei, la 5 iunie 2019, un avertisment cu privire la abaterea semnificativă, constatată în 2018, de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. La XX iunie 2019, Consiliul a adoptat o recomandare în acest sens, care confirmă faptul că Ungaria trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu va depăși 3,3 % în 2019, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 1,0 % din PIB. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, există riscul ca în 2019 să apară o abatere de la această recomandare.

               (8)În ceea ce privește anul 2020, la XX iunie 2019, Consiliul a recomandat Ungariei să ia măsurile care se impun pentru ca rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete să nu depășească 4,7 %, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,75 % din PIB. Acest lucru ar plasa Ungaria pe o traiectorie de ajustare adecvată în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, dacă se mențin politicile actuale, există riscul ca în 2020 să apară o abatere de la acest obiectiv. În linii mari, Consiliul este de părere că, începând cu 2019, vor trebui adoptate măsuri suplimentare semnificative pentru a se asigura respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere, în conformitate cu recomandarea adresată Ungariei la XX iunie 2019, astfel încât să se corecteze abaterile semnificative constatate de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu.

               (9)Rata globală de ocupare a forței de muncă s-a îmbunătățit în mod semnificativ în contextul unei puternice expansiuni economice, dar nu a adus beneficii tuturor grupurilor în mod egal. Diferențele în ceea ce privește ocuparea forței de muncă și salariile între grupurile de competențe și între bărbați și femei continuă să fie mari în comparație cu media UE. Diferența de gen în ceea ce privește ocuparea forței de muncă este semnificativă, în parte ca urmare a ofertei limitate de servicii de bună calitate în domeniul îngrijirii copiilor. Rezultatele pe piața forței de muncă pentru diverse grupuri vulnerabile, inclusiv pentru romi și pentru persoanele cu handicap, sunt slabe. În pofida reducerii sale, programul de lucrări publice, care nu este eficace în a-i orienta pe participanți către locurile de muncă de pe piața primară a muncii, rămâne considerabil. Celelalte politici menite să ajute șomerii sau persoanele inactive să își găsească un loc de muncă sau să urmeze un program de formare nu sunt direcționate îndeajuns către aceste grupuri. Dezvoltarea competențelor digitale ar putea contribui la îmbunătățirea capacității de inserție profesională. Unele măsuri adoptate recent vizează reintegrarea pe piața forței de muncă a mai multor lucrători pensionați și creșterea numărului acestora în timp. Situația generală a sărăciei în Ungaria s-a îmbunătățit începând din 2013. Durata indemnizațiilor de șomaj este cea mai scurtă din UE, fiind de maximum trei luni, ceea ce este cu mult sub media timpului necesar pentru găsirea unui loc de muncă.

               (10)Procentul persoanelor expuse riscului de sărăcie și de excluziune socială este în scădere. A existat o trecere clară de la prestațiile sociale la sprijinul legat de muncă acordat familiei și la prestațiile în natură, care nu sunt însă suficient de bine direcționate către cei săraci. În pofida extinderii subvențiilor pentru deținerea de proprietăți, nu s-a înregistrat nicio îmbunătățire în ceea ce privește furnizarea de locuințe sociale.

               (11)Rezultatele în materie de educație se situează sub media UE și evidențiază disparități teritoriale ample. Rata de părăsire timpurie a școlii este mai ridicată, iar rata de absolvire a învățământului terțiar este inferioară mediei din UE. Sistemul educațional îngreunează mobilitatea socială. Elevii sunt orientați de timpuriu către diferite tipuri de școli, ceea ce antrenează discrepanțe mari în privința rezultatelor în materie de educație și a perspectivelor de ocupare a unui loc de muncă. Proporția școlilor în care majoritatea elevilor sunt romi a crescut de la 10 % în 2008 la 15 % în 2017. Impactul măsurilor recente care vizează distribuirea uniformă în școli a elevilor defavorizați este limitat de scutirea școlilor nestatale de obligația de a înscrie elevi defavorizați. Copiii defavorizați tind să fie concentrați în școlile profesionale din învățământul secundar, unde prevalează niveluri mai slabe ale competențelor de bază, rate mai ridicate de abandon școlar și perspective de remunerație și de carieră mai puțin favorabile. Participarea redusă a grupurilor defavorizate, în special a romilor, la o educație de calitate reprezintă o ocazie ratată de întărire a capitalului uman. Penuria de profesori rămâne, de asemenea, o provocare. Salariile profesorilor au crescut în ultimii ani, dar sunt încă relativ scăzute, în comparație cu alți absolvenți ai învățământului terțiar. Numărul scăzut de studenți care participă la învățământul superior nu este în concordanță cu cererea ridicată de lucrători cu înaltă calificare și cu prima de salarizare a absolvenților învățământului terțiar, care este cea mai ridicată din UE. Autonomia financiară de care beneficiază instituțiile de învățământ superior din Ungaria este cea mai redusă din UE. În plus, modificarea din aprilie 2017 a Legii privind învățământul superior, care a stabilit cerințe suplimentare pentru ca universitățile internaționale să poată funcționa în Ungaria, a ridicat noi preocupări cu privire la libertatea academică. În 2018, universitatea maghiară cel mai bine clasată la nivel internațional și-a manifestat intenția de a părăsi țara din cauza incertitudinii în materie de reglementare generate de respectiva modificare.

               (12)Rezultatele în materie de sănătate sunt în urmă față de majoritatea celorlalte țări din UE, reflectând atât stiluri de viață nesănătoase, cât și eficacitatea limitată a furnizării de asistență medicală. Prevalența fumatului, a tulburărilor cauzate de consumul de alcool și a obezității este una dintre cele mai ridicate din UE. Cetățenii maghiari sunt printre cei mai susceptibili din UE de a muri prematur din cauza calității deficitare a aerului. Numărul de decese care pot fi evitate este unul dintre cele mai ridicate din UE, în parte din cauza controlului și a gestionării inadecvate a asistenței medicale primare. Există disparități socioeconomice semnificative în ceea ce privește accesul la o asistență medicală de calitate. Cheltuielile publice în domeniul asistenței medicale se situează sub media UE, iar cetățenii se bazează pe plăți directe pentru a avea acces la servicii de calitate, ceea ce riscă să adâncească și mai mult decalajul socioeconomic în domeniul sănătății. Sistemul rămâne puternic axat pe spitale, cu deficiențe în ceea ce privește asistența medicală primară, în special depistarea timpurie și prevenirea bolilor cronice. Un deficit considerabil de personal medical împiedică accesul la îngrijire în zonele mai sărace.

               (13)Creșterea capacității de cercetare și inovare ar putea îmbunătăți performanțele modeste ale Ungariei în materie de inovare și ar putea spori productivitatea. Nivelul scăzut al acumulării de active intelectuale se reflectă în numărul redus de cereri de brevete, de mărci și de proiecte, în numărul mic de întreprinderi inovatoare și în nivelul scăzut de internaționalizare a întreprinderilor mici și mijlocii. Firmele mai mici sunt deosebit de reticente în ceea ce privește inovarea, fapt care împiedică participarea lor la lanțurile valorice globale. Activitatea de C&D a întreprinderilor este concentrată în câteva societăți mari, cu capital străin, beneficiind de un sprijin guvernamental generos. Sprijinirea cooperării dintre mediul științific și mediul de afaceri ar contribui la o mai bună performanță în materie de inovare și de transfer de tehnologie. Calitatea bazei științifice publice este afectată de politicile ineficiente în domeniul C&D și de subfinanțare, cheltuielile cu C&D aferente sectorului public situându-se cu mult sub media UE. Măsurile politice recente menite să reducă finanțarea și să limiteze independența forurilor academice și de cercetare creează nesiguranță în cadrul forumurilor academice și de cercetare, ceea ce poate duce la emigrarea celor mai mari talente din domeniul cercetării și la un declin persistent al calității cercetării.

               (14)Conectivitatea redusă în domeniul transportului public local și costurile ridicate pentru persoanele care fac naveta între domiciliu și locul de muncă contribuie la apariția șomajului în zonele defavorizate. Starea precară a rețelelor rutiere și feroviare reprezintă un obstacol în calea mobilității și reduce siguranța călătoriilor, peste jumătate din rețeaua rutieră aflându-se într-o stare precară, în special în regiunile defavorizate. Rețelele de transport sunt concentrate pe Budapesta, în timp ce rețelele locale și conexiunile care traversează țara nu sunt bine dezvoltate. Congestionarea rutieră este o provocare din ce în ce mai mare și o barieră în calea productivității în zonele urbane ale Ungariei. În plus, emisiile de gaze cu efect de seră generate de transportul rutier au crescut puternic în ultimii 5 ani. Navigația interioară pe Dunăre, care suferă de pe urma nivelului scăzut al apelor, ar putea fi îmbunătățită printr-o reglementare mai puțin restrictivă.

               (15)Eficiența energetică în sectorul rezidențial rămâne slabă. Rețeaua de generare a energiei electrice trebuie să se adapteze la rolul tot mai important al producției descentralizate de energie electrică din surse regenerabile. Jumătate din teritoriul Ungariei este puternic expus riscurilor legate de schimbările climatice, inclusiv secetei și inundațiilor, ceea ce impune necesitatea de a investi în gestionarea apelor pe principalele fluvii. Poluarea aerului și calitatea apei rămân un subiect de îngrijorare. Principalele surse de poluare sunt arderea combustibililor solizi în gospodării, agricultura și emisiile din sectorul transporturilor. Economia circulară se află încă într-o fază inițială, reciclarea deșeurilor municipale este prea puțin dezvoltată, iar instrumentele economice sunt insuficiente pentru a face față provocărilor de mediu din Ungaria.

               (16)Persistă motive de îngrijorare referitor la prevenirea și urmărirea penală a cazurilor de corupție. Mai mulți indicatori sugerează că expunerea Ungariei la corupție a crescut în ultimii ani. Riscurile de corupție și favoritismul denaturează alocarea resurselor, deoarece acestea nu sunt direcționate către cele mai productive firme. Funcționarea parchetelor este de o importanță crucială pentru combaterea corupției. Chiar dacă măsurile de combatere a micii corupții par să fi fost aplicate cu un oarecare succes, nu există încă indicii că, în cazul apariției unor acuzații grave, se iau măsuri ferme pentru a urmări în justiție cazurile de corupție în care sunt implicați funcționari de rang înalt sau persoane din anturajul imediat al acestora. Răspunderea privind deciziile de închidere a investigațiilor constituie un motiv de îngrijorare, întrucât nu există căi de atac eficace pentru contestarea unor astfel de decizii. Faptul că instituțiile publice limitează, inclusiv prin aplicarea unor taxe disuasive, accesul la informații, împiedică, de asemenea, prevenirea corupției.

               (17)Sistemul de control și echilibru, care este esențial pentru asigurarea independenței judiciare, s-a fragilizat și mai mult în cadrul sistemului instanțelor de drept comun. Consiliul Judiciar Național întâmpină din ce în ce mai multe dificultăți în contrabalansarea competențelor președintelui Oficiului Național al Magistraturii. Această situație suscită preocupări cu privire la independența sistemului judiciar. În ceea ce privește Legea referitoare la instanțele administrative, trebuie reținut faptul că guvernul a prezentat, la data de 30 mai 2019, un proiect de lege privind retragerea legii referitoare la intrarea în vigoare a legii privind instanțele administrative, precum și a anumitor dispoziții tranzitorii.

               (18)Cadrul privind achizițiile publice s-a îmbunătățit în ultimii ani, însă există în continuare obstacole în calea concurenței. Printre acestea se numără recurgerea la anumite proceduri care fac obiectul unei publicități limitate, precum și existența unor iregularități sistemice în cadrul procedurilor de licitație, în special în ceea ce privește criteriile de selecție și de atribuire inadecvate și inegalitatea de tratament a ofertanților. În timp ce unii indicatori prezintă îmbunătățiri, numărul procedurilor cu un singur ofertant este încă ridicat. Utilizarea pe scară mai largă a achizițiilor publice electronice ar putea spori și mai mult eficiența și transparența.

               (19)În Ungaria, structurile și procedurile de dialog social sunt încă insuficiente și nu permit o implicare semnificativă a partenerilor sociali în elaborarea și punerea în aplicare a politicilor. Deficiențele în ceea ce privește implicarea părților interesate și transparența limitată subminează baza de date concrete și calitatea procesului de elaborare a politicilor. Acest lucru antrenează modificări frecvente și imprevizibile ale reglementărilor și descurajează investițiile cu valoare adăugată ridicată.

               (20)S-au luat măsuri menite să îmbunătățească în continuare sistemul fiscal, dar persistă anumite provocări. Chiar dacă sarcina fiscală asupra veniturilor salariale a scăzut, aceasta rămâne ridicată pentru persoanele cu venituri mici. Impozitele specifice anumitor sectoare și numărul ridicat de impozite mici fac ca sistemul fiscal să fie complex și sporesc costurile de asigurare a conformității, în special pentru firmele mai mici.

               (21)Barierele de reglementare și implicarea statului pe piețele produselor îngreunează procesul de selecție a întreprinderilor eficiente și limitează concurența. Autoritățile continuă să încredințeze anumite servicii firmelor de stat sau firmelor private create special în acest scop. Anumite acte legislative și măsuri adaptate în acest sens, precum și derogările ad-hoc de la controlul concurenței împiedică buna funcționare a pieței și împiedică investițiile. Lipsa de predictibilitate a cadrului juridic este o altă problemă, în special în sectorul comerțului cu amănuntul, care în ultimii ani s-a confruntat cu modificări frecvente ale legislației. Un act de lege care impune obținerea unei autorizații speciale suplimentare pentru modificarea utilizării sau a structurării spațiilor de vânzare cu amănuntul a fost introdus anul trecut. Reglementarea profesiilor rămâne, de asemenea, restrictivă. Lipsa concurenței în aceste sectoare poate prejudicia inovarea și eficiența.

               (22)Combaterea planificării fiscale agresive este esențială pentru ca sistemele fiscale să devină mai eficiente și mai echitabile. Efectele de propagare între statele membre ale strategiilor de planificare fiscală agresivă ale contribuabililor impun o acțiune coordonată a politicilor naționale care să completeze legislația UE. Ungaria a luat măsuri împotriva planificării fiscale agresive, dar înregistrează intrări și ieșiri de capital relativ mari prin intermediul unor entități cu scop special, care nu au niciun impact sau au doar un impact redus asupra economiei reale. Din cauza faptului că nu se percep impozite reținute la sursă pentru dividendele distribuite în străinătate (de la rezidenți UE la rezidenți din țări terțe) și pentru dobânzile și redevențele plătite de societățile cu sediul în Ungaria, aceste plăți se pot sustrage complet de la impozitare dacă nu sunt impozitate în jurisdicția destinatară.

               (23)Programarea fondurilor UE pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la eliminarea unora dintre lacunele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate de anexa D la raportul de țară
                  7
               . Acest lucru i-ar permite Ungariei să valorifice la maximum fondurile respective în ceea ce privește sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale.

               (24)În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Ungariei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de convergență pentru 2019 și Programul național de reformă pentru 2019, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Ungariei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Ungaria, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

               (25)Consiliul a examinat Programul de convergență pentru 2019 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său
                  8
                se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

               RECOMANDĂ ca, în 2019 și în 2020, Ungaria să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.Să asigure respectarea recomandării Consiliului din XX iunie 2019 cu scopul de a corecta abaterea semnificativă de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu.

               2.Să continue integrarea pe piața muncii a grupurilor celor mai vulnerabile, în special prin perfecționarea competențelor, și să amelioreze caracterul adecvat al asistenței sociale și al prestațiilor de șomaj; să îmbunătățească rezultatele în materie de educație și să sporească participarea grupurilor defavorizate, în special a romilor, la un învățământ general de calitate; să îmbunătățească rezultatele în materie de sănătate prin sprijinirea măsurilor sanitare preventive și prin consolidarea asistenței medicale primare.

               3.Să axeze politica economică în materie de investiții pe cercetare și inovare, pe sectorul energetic cu emisii scăzute de dioxid de carbon, pe sectorul transporturilor, pe infrastructura pentru deșeuri, pe eficiența energetică și pe utilizarea eficientă a resurselor, ținând seama de disparitățile regionale; să îmbunătățească concurența în domeniul achizițiilor publice.

               4.Să consolideze cadrul anticorupție, inclusiv prin îmbunătățirea eforturilor de urmărire penală și a accesului la informațiile publice, și să întărească independența judiciară; să amelioreze calitatea și transparența procesului de luare a deciziilor, prin intermediul unui dialog social eficace și prin colaborarea cu alte părți interesate, precum și prin efectuarea, periodic, a unor evaluări corespunzătoare ale impactului; să continue simplificarea sistemului fiscal, consolidând în același timp acest sistem pentru prevenirea unui risc de planificare fiscală agresivă; să amelioreze concurența și previzibilitatea în materie de reglementare în sectorul serviciilor.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

                     (2)

                        SWD(2019) 1016 final.

                     (3)

                        Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de Comisie prin aplicarea metodologiei stabilite de comun acord.

                     (6)

                        Cheltuielile publice primare nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din venituri provenite din fonduri ale Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Se iau în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Măsurile cu caracter excepțional, atât pe partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, sunt compensate.

                     (7)

                        SWD(2019) 1016 final.

                     (8)

                        Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.