title: O politică consecventă față de regimurile cărora UE le aplică măsuri restrictive Recomandarea Parlamentului European din 2 februarie 2012 adresată Consiliului privind o politică consecventă față de regimurile cărora UE le aplică măsuri restrictive în privința intereselor personale și comerciale ale liderilor lor pe teritoriul UE (2011/2187(INI))

text:
               20.8.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               CE 239/11

         Joi, 2 februarie 2012O politică consecventă față de regimurile cărora UE le aplică măsuri restrictive
   P7_TA(2012)0018
   Recomandarea Parlamentului European din 2 februarie 2012 adresată Consiliului privind o politică consecventă față de regimurile cărora UE le aplică măsuri restrictive în privința intereselor personale și comerciale ale liderilor lor pe teritoriul UE (2011/2187(INI))
   2013/C 239 E/02

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere propunerea de recomandare adresată Consiliului, prezentată de Graham Watson în numele Grupului ALDE, privind o politică consecventă față de regimurile autoritare cărora UE le aplică măsuri restrictive în privința intereselor personale și comerciale ale liderilor lor pe teritoriul UE (B7-0235/2011),

               —

               având în vedere Carta Organizației Națiunilor Unite, în special articolele 1 și 25 și, la capitolul VII, articolele 39 și 41,

               —

               având în vedere convențiile Organizației Națiunilor Unite privind drepturile omului și protocoalele lor facultative,

               —

               având în vedere Pactul internațional privind drepturile civile și politice și cele două protocoale facultative,

               —

               având în vedere Convenția Europeană pentru apărarea Drepturilor Omului și a Libertăților fundamentale (Convenția Europeană privind Drepturile Omului);

               —

               având în vedere Rezoluția 1674 a CSONU din 28 aprilie 2006 care reafirmă prevederile rezoluției adoptate de Reuniunea mondială la nivel înalt din 2005 referitoare la responsabilitatea de a proteja populațiile împotriva genocidului, a crimelor de război, a purificării etnice și a crimelor împotriva umanității,

               —

               având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Strategia Europeană de Securitate (SES) intitulată „O Europă sigură într-o lume mai bună” adoptată de Consiliul European la 12 decembrie 2003,

               —

               având în vedere Rezoluțiile 1267 (1999) privind situația din Afganistan și 1371 (2001) privind situația din Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei ale Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite (CSONU),

               —

               având în vedere articolul 21 alineatul (2), articolul 22 și articolul 36 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE),

               —

               având în vedere articolul 215 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Decizia-cadru 2003/577/JAI a Consiliului din 22 iulie 2003 privind executarea în Uniunea Europeană a ordinelor de înghețare a bunurilor sau a probelor (1),

               —

               având în vedere documentul Consiliului intitulat „Crearea unei formațiuni Sancțiuni în cadrul Grupului de lucru al consilierilor pentru relații externe (RELEX/Sancțiuni)” din 22 ianuarie 2004 (5603/2004),

               —

               având în vedere documentul Consiliului intitulat „Principiile de bază referitoare la recurgerea la măsuri restrictive (sancțiuni)“, din 7 iunie 2004 (10198/1/2004),

               —

               având în vedere hotărârea Curții de Justiție Europene în cauza Yusuf și Al Barakaat International Foundation/Consiliul și Comisia (Rec. 11-3533 (2005)),

               —

               având în vedere Decizia-cadru a Consiliului 2006/783/JAI din 6 octombrie 2006 privind aplicarea principiului recunoașterii reciproce pentru hotărârile de confiscare (2),

               —

               având în vedere documentul Consiliului intitulat „Cele mai bune practici ale Uniunii Europene de aplicare eficientă a măsurilor restrictive“, din 9 iulie 2007 (11679/2007),

               —

               având în vedere documentul Consiliului intitulat „Punerea în aplicare a Poziției comune 2001/931/PESC” din 21 iulie 2007 (10826/1/2007),

               —

               având în vedere documentul Consiliului intitulat „Actualizarea celor mai bune practici ale Uniunii Europene de aplicare eficientă a măsurilor restrictive“, din 24 aprilie 2008 (08666/1/2008),

               —

               având în vedere Poziția comună 2009/67/PESC a Consiliului din 26 ianuarie 2009 de actualizare a Poziției comune 2001/931/PESC privind aplicarea unor măsuri specifice pentru combaterea terorismului și de abrogare a Poziției comune 2008/586/PESC (3),

               —

               având în vedere documentul Consiliului intitulat „Orientările Uniunii Europene referitoare la aplicarea și evaluarea măsurilor restrictive (sancțiunilor) în cadrul politicii externe și de securitate comune a UE“, revizuite ultima dată la 15 decembrie 2009 (17464/2009),

               —

               având în vedere Rezoluția sa din 4 septembrie 2008 referitoare la evaluarea sancțiunilor comunitare prevăzute în cadrul acțiunilor și politicilor UE în domeniul drepturilor omului (4),

               —

               având în vedere Directiva 2005/60/EC privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (5),

               —

               având în vedere resursele de care dispun statele membre în materie de politică externă,

               —

               având în vedere articolul 121 alineatul (3) din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe (A7-0007/2012),

         Observații de ordin general privind abordarea UE față de liderii autoritari

               A.

               întrucât noul articol 21 din TUE, în forma în care este introdus de articolul 1 alineatul (24) din Tratatul de la Lisabona, recunoaște că „democrația, statul de drept, universalitatea și indivizibilitatea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, respectarea demnității umane, principiile egalității și solidarității, precum și respectarea principiilor Cartei Organizației Națiunilor Unite și a dreptului internațional” călăuzesc acțiunile Uniunii;

               B.

               întrucât sancțiunile sunt puse în aplicare în scopul îndeplinirii obiectivelor PESC expuse la articolul 21 din TUE, care includ promovarea păcii și securității la nivel internațional, a respectării drepturilor omului, a libertăților fundamentale, a statului de drept și consolidarea democrației și a bunei guvernări;

               C.

               întrucât, în cadrul PESC, sancțiunile sau măsurile restrictive sunt considerate drept măsuri coercitive care nu recurg la forță, precum embargoul asupra armelor, sancțiunile comerciale, sancțiunile financiare și economice, înghețarea activelor, interdicțiile de zbor, restricțiile privind admisia, sancțiunile diplomatice, boicotarea manifestărilor sportive și culturale și suspendarea cooperării cu țara terță în cauză;

               D.

               întrucât aplicarea de sancțiuni și măsuri restrictive este eficace numai dacă se înscrie într-o strategie globală coerentă a UE și a statelor membre în domeniul drepturilor omului;

               E.

               întrucât „sancțiunile specifice” există sub formă de sancțiuni ce vizează persoane particulare, sub formă de măsuri economice selective și de măsuri diplomatice, cum ar fi interdicția de acordare a vizelor, înghețarea activelor, embargourile asupra exportului și importului anumitor materii prime, interdicții de zbor, interdicții privind investițiile sau limitarea contactelor oficiale;

               F.

               întrucât dezacordurile dintre statele membre conduc, în numeroase cazuri, la aplicarea incoerentă a măsurilor restrictive, ceea ce dăunează credibilității UE și are efecte defavorabile asupra eficienței măsurilor respective;

               G.

               întrucât, deseori, UE a aplicat în mod incoerent politica sa de sancțiuni, tratând în mod diferențiat țări terțe cu situații similare ale drepturilor omului și ale democrației, atrăgând astfel critici pentru aplicarea de „standarde duble”;

               H.

               întrucât, odată cu progresele tehnologiei informației, frontierele naționale devin din ce în ce mai irelevante și, prin urmare, într-o lume globalizată, capacitatea de a izola o țară sau elita acesteia se diminuează;

               I.

               întrucât, în majoritatea cazurilor, țările supuse unor sancțiuni sunt, de asemenea, cele care au menținut cel mai ridicat grad de izolare față de sistemul internațional, societățile acestora fiind primele beneficiare ale unei mai mari expuneri internaționale în interesul schimbării; întrucât, totuși, în anumite cazuri, măsurile restrictive, în special împotriva anumitor persoane fizice, pot avea efecte disuasive și psihologice;

               J.

               întrucât deciziile UE privind sancțiunile ar trebui luate numai după efectuarea unei evaluări aprofundate cu privire la modalitatea cea mai eficientă de realizare a unor schimbări democratice în țara respectivă; întrucât fiecare decizie ar trebui să fie însoțită de o justificare corespunzătoare;

               K.

               întrucât Uniunea Europeană exercită asupra unui mare număr de lideri autoritari și persoane asociate cu aceștia o forță de atracție pentru investiții, proprietăți imobiliare, servicii bancare și servicii de sănătate, reprezentând totodată un spațiu în care beneficiază de libera circulație, precum și de libertatea de a-și cheltui averile, care sunt deseori dobândite pe căi dubioase;

               L.

               întrucât posibilitatea oferită liderilor autoritari de a-și transforma puterea în avere personală, inclusiv, în numeroase cazuri, prin însușirea ilegală a activelor statului sau prin exercitarea unui control personal asupra acestora, constituie un stimulent pentru aceștia și le întărește capacitatea de a uzurpa și de a rămâne la putere; întrucât sunt necesare studii suplimentare pentru a reduce la minimum orice relație între ajutorul extern pentru dezvoltare sau în alte scopuri și îmbogățirea liderilor autoritari și a cercurilor apropiaților acestora;

               M.

               întrucât, în lipsa unor acțiuni concertate, informațiile precise privind activele deținute de lideri autoritari pe teritoriul UE sunt greu de obținut, iar UE trebuie să persevereze în căutarea informațiilor,

               N.

               întrucât liderii care sunt supuși unor sancțiuni vor fi afectați dacă fac personal obiectul unor presiuni sub formă de restricții asupra capacității lor de a transfera fonduri, de a efectua investiții și de a accede la activele lor financiare, a posibilităților de deplasare, a accesului la anumite bunuri și servicii sau la reprezentare diplomatică;

               O.

               întrucât multitudinea de actori internaționali și regionali necesită un dialog și mecanisme de consultare formală și informală între actorii respectivi;

               P.

               întrucât un aspect esențial al unei politici eficace față de regimurile autoritare trebuie să constea în stabilirea unui echilibru între diplomația coercitivă, inclusiv măsurile restrictive, însoțită de o comunicare clară, și opțiunile constructive care nu presupun recurgerea la forță, optând, în ceea ce privește activarea resurselor de politică externă ale UE și ale statelor membre, pentru un dialog critic și progresiv în locul izolării;

               Q.

               întrucât procedura de revizuire, în cadrul căreia sancțiunile pot fi extinse, atenuate sau ridicate în semn de răspuns la schimbările produse în acțiunilor liderilor vizați, este de o importanță vitală pentru eficacitatea măsurilor restrictive și trebuie să se desfășoare într-un mod riguros și strategic;

               R.

               întrucât toate măsurile restrictive trebuie să respecte drepturile omului, dreptul umanitar internațional, dreptul la un proces echitabil, principiul proporționalității și dreptul la o cale de atac eficace și nu trebuie să penalizeze în niciun mod categoriile cele mai vulnerabile ale populației din țările afectate de aceste măsuri,

               1.

               adresează Consiliului recomandările următoare:

                     Elaborarea unor definiți mai clare

                           (a)

                           să elaboreze criterii clare privind momentul în care trebuie aplicate sancțiunile, obiectivele unor astfel de măsuri, forma sancțiunilor care urmează să fie aplicate, orientările privind evaluarea sistematică a acestora și procedura de revizuire care trebuie urmată în consultare cu Parlamentul European; să stabilească criteriile într-un mod care să asigure o mai coerență și credibilitate a sancțiunilor impuse de UE, dar care să acorde o flexibilitate suficientă la nivel operațional, permițând Uniunii să utilizeze acest instrument ca pe o pârghie eficace în acțiunea sa externă;

                           (b)

                           să stabilească în termeni clari și expliciți cine va face obiectul sancțiunilor în cazul statelor aflate în stare de colaps și al actorilor fără caracter statal, cunoscând bine faptul că structurile sunt adesea obscure;

                           (c)

                           să înscrie sancțiunile în contextul unei politici cuprinzătoare, care să stabilească obiective specifice pe termen scurt și lung în scopul unui proces de democratizare durabilă;

                           (d)

                           să recunoască faptul că sancțiunile nu constituie un scop în sine și, în paralel cu aplicarea acestora, să stabilească parametri clari și realizabili pentru ridicarea sancțiunilor;

                           (e)

                           să susțină sistematic activitatea Curții Penale Internaționale, asigurându-se că procedurile și hotărârile Curții sunt luate în considerare în mod corespunzător în politica de sancțiuni a UE;

                           (f)

                           să îndemne statele membre ale UE să aplice principiul jurisdicției universale în combaterea impunității și a crimelor împotriva umanității, cu scopul de a îmbunătăți sistemul internațional de justiție penală;

                     Elaborarea unei politici de sancțiuni eficiente

                           (g)

                           să își asume angajamentul de a maximiza colaborarea și sinergia dintre cele 27 de state membre, îndemnându-le să exprime o poziție unică și coerentă în ceea ce privește condamnarea regimurilor autoritare prin intermediul unei abordări integrate unice la nivelul UE;

                           (h)

                           să recunoască faptul că sancțiunile care nu sunt coordonate la nivel internațional pot fi ineficiente și contraproductive în ceea ce privește obiectivele lor declarate, pot submina transparența, credibilitatea și coerența politicii europene de sancțiuni și pot consolida regimul împotriva căruia sunt îndreptate sau reduce marja relativă de negociere și credibilitatea UE și a statelor membre în negocierile purtate cu statul în cauză; să asigure o coordonare și un schimb de informații mai bune între statele membre prin proceduri clare;

                           (i)

                           să pună în aplicare regimurile de sancțiuni existente în mod strict și coerent, depunând eforturi pentru a evita aplicarea de standarde duble și extinzând domeniul de aplicare al acestora la cazurile de încălcare a libertăților fundamentale și, îndeosebi, a libertății religioase și de exprimare; să se asigure că țările care aparțin Spațiului Economic European și țările candidate la aderarea la Uniunea Europeană aplică, la rândul lor, măsuri restrictive și fac schimb de informații relevante cu Uniunea;

                           (j)

                           să aplice sancțiuni sau măsuri restrictive care sunt orientate, proporționale cu obiectivul urmărit, menite să influențeze doar elitele răspunzătoare ale regimurilor represive sau criminale și actorii fără caracter statal responsabili din statele aflate în stare de colaps, reducând la minimum, pe cât posibil, impactul negativ asupra populației civile, în special a categoriilor celor mai vulnerabile ale acesteia;

                           (k)

                           să se asigure că ajutorul extern acordat pentru dezvoltare sau în alte scopuri nu devine, în cele din urmă, un stimulent pentru îmbogățirea liderilor autoritari și a cercurilor de apropiați ai acestora;

                           (l)

                           să se asigure, ori de câte ori este posibil, că politica de sancțiuni este însoțită de sprijinirea societății civile din țara în cauză; să amelioreze calitatea și transparența în etapa de raportare, astfel încât asistența acordată să poată fi cuantificată cu precizie, iar contribuția sa efectivă la satisfacerea necesităților societății civile să fie evaluată corect;

                           (m)

                           să se asigure că nu există standarde duble atunci când se decide asupra măsurilor restrictive sau a sancțiunilor și că acestea sunt aplicate fără a lua în considerare interesele politice, economice și de securitate;

                           (n)

                           să se asigure că măsurile restrictive care limitează activitățile de piață ale societăților europene în țările sancționate nu vor fi favorabile concurenților din țările terțe;

                           (o)

                           să se asigure că statele membre, precum și șefii misiunilor și delegațiilor UE sunt asociate îndeaproape la procesul de elaborare, punere în aplicare, monitorizare și evaluare a măsurilor restrictive și a consecințelor acestora pe teren, oferind informații pentru evaluarea impactului, prezența UE pe teren devenind, în acest mod, esențială; să se asigure că informațiile relevante sunt transmise cu promptitudine Parlamentului European;

                           (p)

                           să se asigure că, în țările împotriva cărora sunt impuse măsuri restrictive, principalii actori care militează pentru democrație și drepturile omului sunt asociați îndeaproape la procesul de elaborare, punere în aplicare și evaluare a măsurilor restrictive;

                           (q)

                           să convingă structurile existente din cadrul SEAE și al Comisiei să-și asume angajamentul de a efectua o analiză aprofundată a structurii economiei și societății țării în cauză, înainte și după adoptarea sancțiunilor, examinând, în acest mod, efectele directe și indirecte ale tuturor măsurilor specifice asupra mediului politic și socioeconomic al societății respective, luând în considerare, de asemenea, impactul lor asupra elitelor din mediul de afaceri, a grupurilor societății civile, a opoziției politice și chiar asupra partizanilor reformelor din cadrul administrației;

                           (r)

                           să convingă formațiunea Sancțiuni din cadrul RELEX să-și asume angajamentul de a-și îndeplini mandatul în ceea ce privește întreprinderea de cercetări cu privire la adoptarea de sancțiuni, evaluarea sancțiunile în vigoare și elaborarea celor mai bune practici cu privire la aplicarea și executarea măsurilor restrictive și prezentarea de rapoarte în mod regulat către Consiliu și Parlamentul European cu privire la rezultatele acestor cercetări;

                           (s)

                           să convingă serviciile juridice ale UE și alte servicii competente să ofere consultanță Consiliului cu privire la precauțiile necesare pentru a evita eludarea sancțiunilor de către persoanele vizate;

                           (t)

                           să convingă SEAE și Comisia să adopte o abordare mai integrată care să prevadă utilizarea în comun a competențelor și cunoștințelor acumulate în ceea ce privește elaborarea, implementarea și revizuirea sancțiunilor;

                           (u)

                           să convingă Consiliul și Comisia să aloce suficient timp și resurse și să angajeze angaja experți naționali bine informați și personal specializat în domeniul drepturilor omului pentru analizele anterioare elaborării sancțiunilor și pentru evaluarea eficacității sancțiunilor;

                           (v)

                           să convingă Comisia și statele membre să coordoneze punerea în aplicare a embargourilor asupra armelor, care constituie o competență a statelor membre;

                           (w)

                           să convingă Comisia și statele membre să depună rapoarte anuale privind implementarea acțiunilor de sancționare și eficacitatea acestora;

                           (x)

                           să solicite Franței și Marii Britanii, precum și membrilor nepermanenți ai CSONU, să facă uz de suficientă persuasiune pentru a asigura punerea în aplicare într-un mod strict și aprofundat a rezoluțiilor CSONU;

                           (y)

                           să ia în considerare, atunci când este cazul, aplicarea clauzelor privind „elementele esențiale”din acordurile comerciale bilaterale care să permită UE să impună sancțiuni pentru încălcarea drepturilor omului și a principiilor democratice și să se angajeze într-o politică europeană externă coerentă pentru a sprijini măsurile luate împotriva regimurilor autoritare;

                     Asumarea angajamentului în favoarea unei politici coerente pe teritoriul UE

                           (z)

                           să convingă statele membre ale UE ca, atunci când persoanele care figurează pe lista de sancțiuni dețin active materiale și financiare pe teritoriul lor, să declare acest lucru, precum și valoarea aproximativă și localizarea acestor active; să invite statele membre ale UE să colaboreze efectuând schimburi de informații relevante, de exemplu prin intermediul actualelor oficii de recuperare a creanțelor și al Rețelei Camden Inter-agenții de Recuperare a Creanțelor (CARIN); să consolideze cooperarea între statele membre ale UE în identificarea și confiscarea acestor active;

                           (aa)

                           să convingă toate statele membre ale UE să asigure aplicarea strictă a sancțiunilor financiare specifice sau măsurilor restrictive precum:

                                       —

                                       extinderea domeniului de aplicare obligatoriu al Directivei 2005/60/CE privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului prin includerea tuturor tentativelor dictatorilor supuși sancțiunilor și ale persoanelor sau entităților fizice și juridice asociate cu aceștia de a deschide conturi bancare sau de a efectua depozite bancare, deoarece banii respectivi provin din infracțiuni, furturi și delapidare, și studierea opțiunilor disponibile pentru alte mecanisme de prevenire destinate să reducă afluxul de fonduri sau active de stat deturnate înspre instituțiile financiare ale UE;

                                       —

                                       refuzul de acordare de împrumuturi, înăsprirea măsurilor vizând rambursarea împrumuturilor și blocarea depozitelor pentru a asigura că, în practică, măsurile respective nu permit persoanelor și entităților desemnate să aibă acces la niciunul dintre serviciile financiare aflate sub jurisdicția UE;

                           (ab)

                           să se asigure că măsuri economice și financiare restrictive, inclusiv sancțiuni financiare, sunt aplicate de către toate persoanele și entitățile care funcționează în cadrul Uniunii, inclusiv de către resortisanți ai țărilor terțe, precum și de către cetățeni ai Uniunii sau de agenți economici care funcționează în afara granițelor Uniunii, dar care sunt înregistrați sau stabiliți în temeiul legislației unui stat membru al Uniunii;

                           (ac)

                           să se asigure că liderilor supuși sancțiunilor, precum și persoanelor fizice și juridice asociate în mod clar cu aceștia, li se interzice în mod strict să dețină active și proprietăți pe teritoriul UE;

                           (ad)

                           să convingă statele membre ale UE să interzică școlilor și universităților, grupurilor de reflecție și altor instituții academice să accepte finanțare, subvenții sau donații din partea liderilor supuși sancțiunilor și a persoanelor fizice și juridice asociate cu aceștia și să instituie un climat de transparență în ceea ce privește finanțarea lor privată;

                           (ae)

                           să convingă statele membre ale UE să interzică asociațiilor sportive (inclusiv cluburilor de fotbal) și organizațiilor caritative să accepte finanțare, subvenții sau donații din partea liderilor supuși sancțiunilor și a persoanelor fizice sau juridice asociate cu aceștia;

                           (af)

                           să convingă UE și statele sale membre să aplice cu strictețe interdicțiile de călătorie adoptate împotriva persoanelor supuse sancțiunilor în ceea ce privește deplasările pe teritoriul UE în alte scopuri decât cele umanitare;

                           (ag)

                           să convingă statele membre ale UE să ancheteze în mod activ și, unde este cazul, să urmărească penal persoanele fizice sau juridice din Europa care au ajutat liderii supuși sancțiunilor și persoanele asociate cu aceștia să se sustragă sau să eludeze sancțiunile impuse prin lege împotriva acestora;

                     Raza de acțiune

                           (ah)

                           să convingă UE să se angajeze să obțină sprijin și să formeze coaliții la nivel internațional în favoarea politicilor sale, în special din partea actorilor influenți din regiunea în cauză și a organizațiilor internaționale, și să asocieze pe deplin Parlamentul European la acest proces;

                           (ai)

                           să convingă UE să consolideze legitimitatea și să obțină un larg sprijin din partea opiniei publice și la nivel politic față de politicile sale, inclusiv față de măsurile restrictive și sancțiunile adoptate la nivelul UE și la nivel internațional, în special în țările regimurilor supuse sancțiunilor, și să asocieze pe deplin Parlamentul European la acest proces;

                           (aj)

                           să îndemne UE ca, în absența unor sancțiuni sau măsuri restrictive ale Consiliului de Securitate al ONU, să coopereze cu statele care aplică sancțiuni, pentru a face schimb de informații și pentru a coordona măsuri în vederea garantării celui mai mare impact posibil la nivel internațional și a maximizării eficienței sancțiunilor aplicate de Uniune;

                           (ak)

                           să convingă ÎR/VP, șefii de misiuni și SEAE să comunice în mod explicit liderilor supuși sancțiunilor ce se așteaptă din partea lor și să stabilească obiective precise și realizabile pentru stimularea unor schimbări pozitive, precum și să le ofere asistența tehnică adecvată;

                           (al)

                           să convingă statele membre să pună informațiile referitoare la persoanele vizate la dispoziția altor state, a organelor UE și a organizațiilor internaționale competente, în măsura în care acest lucru este posibil din punct de vedere legal;

                           (am)

                           să convingă statele membre să asigure un nivel rezonabil al accesului publicului la informații despre măsurile adoptate la nivel național ca urmare a măsurilor restrictive aplicate;

                           (an)

                           să convingă Consiliul să consulte pe deplin Parlamentul European în procesul de revizuire a sancțiunilor și să solicite contribuția Parlamentului European la orientările politice și la definirea cadrului unei politici mai ample a UE în materie de sancțiuni;

                           (ao)

                           să reamintească necesitatea de a însoți diplomația coercitivă de măsuri pozitive, precum ajutorul pentru dezvoltare, cooperarea economică durabilă și susținerea societății civile;

                           (ap)

                           să însoțească sancțiunile și evaluarea acestora cu măsuri bazate pe cooperare și dialog cu organizațiile societății civile și popoarele țărilor vizate, cu scopul de a dezvolta sau consolida o cultură a respectului față de democrație și drepturile omului în țara în cauză;

                           (aq)

                           să depună eforturi pentru a mobiliza activele blocate și confiscate, astfel încât acestea să fie, cât mai curând posibil, repatriate în țările respective, în folosul populației;

                     *
               * *

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Consiliului și, spre informare, Comisiei, precum și SEAE.

      (1)  JO L 196, 2.8.2003, p. 45.

      (2)  JO L 328, 24.11.2006, p. 59.

      (3)  JO L 23, 27.1.2009, p. 37.

      (4)  JO C 295 E, 4.12.2009, p. 49.

      (5)  JO L 309, 25.11.2005, p. 15.


title: Fondul european pentru democrație Recomandarea Parlamentului European din 29 martie 2012 adresată Consiliului referitoare la modalitățile de posibilă creare a unui Fond european pentru democrație (2011/2245(INI))

text:
               6.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               CE 257/13

         Joi, 29 martie 2012Fondul european pentru democrație
   P7_TA(2012)0113
   Recomandarea Parlamentului European din 29 martie 2012 adresată Consiliului referitoare la modalitățile de posibilă creare a unui Fond european pentru democrație (2011/2245(INI))
   2013/C 257 E/03

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere propunerea de recomandare adresată Consiliului prezentată de Alexander Graf Lambsdorff, în numele Grupului ALDE, privind modalitățile de posibilă creare a unui Fond european pentru democrație (B7-0391/2011),

               —

               având în vedere rezoluția sa din 7 iulie 2011 referitoare la politicile externe ale UE în favoarea democratizării (1),

               —

               având în vedere articolele 2, 6, 8 și 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană,

               —

               având în vedere rezoluția sa din 14 decembrie 2011 referitoare la revizuirea politicii europene de vecinătate (2), în special punctul 10,

               —

               având în vedere rezoluțiile sale din 7 aprilie 2011 referitoare la revizuirea politicii europene de vecinătate – dimensiunea estică (3) și la revizuirea politicii europene de vecinătate – dimensiunea sudică (4),

               —

               având în vedere rezoluția sa din 16 decembrie 2010 referitoare la Raportul anual 2009 privind drepturile omului în lume și politica Uniunii Europene în această privință (5),

               —

               având în vedere rezoluția sa din 25 aprilie 2002 referitoare la Comunicarea Comisiei către Consiliu și către Parlamentul European, intitulată „Rolul Uniunii Europene în promovarea drepturilor omului și a procesului de democratizare în țările terțe” (6),

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1889/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 de înființare a unui instrument de finanțare pentru promovarea democrației și drepturilor omului la scară mondială (IEDDO) (7),

               —

               având în vedere acordurile dintre UE și țările terțe și clauzele privind drepturile omului și democrația din cuprinsul acestora,

               —

               având în vedere concluziile Consiliului din 18 mai 2009 privind „Susținerea guvernanței democratice: către un cadru consolidat al UE”,

               —

               având în vedere cele trei seturi de concluzii ale Consiliului: cele din 22 octombrie 2009 privind sprijinirea democrației în relațiile externe ale UE, cele din 13 decembrie 2010, care conțin Raportul privind progresele realizate în 2010 și lista de țări-pilot, precum și cele din 20 iunie 2011 privind politica europeană de vecinătate,

               —

               având în vedere Comunicarea comună a Comisiei și a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate 25 mai 2011, „Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările vecine” (COM(2011)0303),

               —

               având în vedere Comunicarea comună a Comisiei privind un parteneriat pentru democrație și prosperitate împărtășită cu țările sud-mediteraneene (COM(2011)0200),

               —

               având în vedere Concluziile Consiliului Afaceri Externe din 20 iunie 2011 privind politica europeană de vecinătate, adoptate în cadrul celei de a 3101-a reuniuni,

               —

               având în vedere Concluziile Consiliului Afaceri Externe din 1 decembrie 2011 privind Fondul european pentru democrație, adoptate în cadrul celei de a 3130-a reuniuni,

               —

               având în vedere instrumentele financiare tematice și geografice ale Comisiei privind democratizarea și drepturile omului (cum ar fi Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO), Instrumentul european pentru vecinătate și parteneriat (IEVP) etc.);

               —

               având în vedere scrisoarea din 25 noiembrie 2011 de sprijinire a înființării Fondului european pentru democrație (FED) adresată Președintelui Parlamentului European, Jerzy Buzek, și Înaltului Reprezentant/Vicepreședintelui Comisiei, Catherine Ashton,

               —

               având în vedere articolul 121 alineatul (3) și articolul 97 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe și avizul Comisiei pentru dezvoltare (A7-0061/2012),

               A.

               întrucât tratatele Uniunii Europene consacră drepturile universale ale omului și democrația ca valori fondatoare ale Uniunii și principii și obiective ale acțiunii externe a acesteia;

               B.

               întrucât articolul 8 din Tratatul privind Uniunea Europeană prevede principiul integrării dimensiunii de gen, afirmând că, în toate acțiunile sale, Uniunea urmărește să elimine inegalitățile și să promoveze egalitatea între bărbați și femei;

               C.

               întrucât, în Planul său de acțiune pentru sprijinirea democrației în relațiile externe ale UE, Consiliul își afirmă voința de a îmbunătăți coerența și eficacitatea sprijinului său, dar întrucât s-au realizat progrese modeste în acest sens;

               D.

               întrucât Parlamentul a salutat inițiativa de instituire a Fondului european pentru democrație în rezoluția sa din 7 iulie 2011 referitoare la politicile externe ale UE în favoarea democratizării;

               E.

               întrucât instituirea Fondului european pentru democrație (FED) a fost sprijinită în scrisoarea adresată Președintelui PE, Jerzy Buzek, și Înaltului Reprezentant/Vicepreședintelui Comisiei, Catherine Ashton, de către mai mulți susținători importanți ai drepturilor omului, printre care Aung San Suu Kyi și Alexsandr Milinkievici, laureați ai Premiului Saharov;

               F.

               întrucât UE și statele sale membre nu au transpus încă în practică o veritabilă abordare coerentă și strategică în ceea ce privește aspectele democratizării, care să recunoască sprijinirea democrației ca o chestiune de sine stătătoare;

               G.

               întrucât evenimentele Primăverii arabe și din vecinătatea estică au demonstrat necesitatea unui angajament strategic urgent din partea Uniunii Europene în țările autoritariste și în cele care militează pentru reforme democratice, care să aibă la bază o abordare nouă și diferită pentru a restabili credibilitatea și pentru a oferi rapid asistență în procesul de tranziție spre democrație; întrucât înființarea Fondului european pentru democrație ar putea reprezenta unul dintre cele mai concrete răspunsuri ale Uniunii Europene la provocările democratizării în vecinătatea noastră și dincolo de aceasta;

               H.

               întrucât femeile joacă un rol-cheie în procesele de democratizare și în reușita mișcărilor sociale;

               I.

               întrucât evenimentele recente din Africa de Nord și din Orientul Mijlociu au demonstrat că femeile reprezintă factori hotărâtori pentru schimbarea democratică și că drepturile femeilor sunt deseori încălcate, femeile se confruntă mai mult cu riscul sărăciei și sunt marginalizate în viața politică, socială și economică din țările lor;

               J.

               întrucât revoltele din Africa de Nord și Orientul Mijlociu au reliefat caracterul urgent al încercării de a rezolva problemele legate de instabilitate și de regimurile nedemocratice din vecinătatea Uniunii Europene, acesta fiind un aspect important pentru propria securitate și stabilitate a Europei;

               K.

               întrucât abordarea consolidată a sprijinirii democrației și drepturilor omului, elaborată în contextul politicii de vecinătate și al documentului UE „Agenda schimbării”, trebuie să fie completată de o capacitate de reacție rapidă mai mare și mai coerentă în contextul ultimelor evoluții în domeniul democrației și al statului de drept;

               L.

               întrucât Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO) se axează pe măsurile urgente cu privire la apărătorii drepturilor omului aflați în pericol, inclusiv jurnaliștii și opozanții, și pe măsurile pe termen lung care vin în completarea instrumentelor geografice existente ale UE;

               M.

               întrucât partidele politice, personalitățile politice (disidenți, reprezentanți ai opoziției, lideri ai organizațiilor de tineret), mișcările sociale și reprezentanții societății civile, ai sectorului cultural și ai presei (jurnaliști, bloggeri, activiștii de pe rețelele de socializare și artiști) cu un program clar care urmărește îmbunătățirea democrației continuă să joace un rol central în fiecare democrație și în fiecare proces de democratizare; întrucât, din cauza lipsei resurselor, din cauza unui mandat restricționat și a unor proceduri excesiv de lungi ale IEDDO, acești actori politici au beneficiat până acum numai de un sprijin limitat;

               N.

               întrucât Consiliul Afaceri Externe a aprobat inițiativa creării unui Fond european pentru democrație (FED); întrucât lucrările avansează rapid către înființarea acestuia și este imperios necesar să se ajungă la un acord privind detaliile operaționale;

               1.

               adresează Consiliului următoarea recomandare, solicitându-i:

                           (a)

                           să se asigure că FED va genera o perspectivă mai strategică și mai politică privind rolul UE în sprijinirea democrației, oferind un sprijin adaptat la situații, flexibil, într-un timp util și orientat de la bază spre vârf, furnizând o reprogramare rapidă acolo unde este nevoie, pentru a contribui la facilitarea tranziției democratice în țările partenere;

                           (b)

                           să demonstreze că, pentru realizarea obiectivelor precizate anterior, crearea unui nou fond constituie o modalitate mai adecvată și mai eficientă decât o revizuire a instrumentelor existente, în special IEDDO;

                           (c)

                           să clarifice misiunea și valorile FED pentru a asigura criterii clare de selecție a beneficiarilor, în special în ceea ce privește metodologia proceselor de selecție;

                           (d)

                           să sublinieze coerența și eficacitatea sprijinului UE pentru democrație, după cum este prevăzut în Planul de acțiune pentru sprijinirea democrației în relațiile externe ale UE, precum și să mandateze și să organizeze FED în acest sens;

                           (e)

                           să ceară FED să garanteze principiul asumării la nivel național a proceselor democratice și astfel încât procesul de construcție a democrației să se realizeze pornind de la consolidarea bazei societății și până la cele mai înalte organisme guvernamentale;

                           (f)

                           să se asigure că FED, în timp ce încurajează „o democrație profundă și sustenabilă” în țările aflate în pretranziție, tranziție și posttranziție, concentrându-se în primul rând, dar nu exclusiv, pe vecinătatea europeană, va primi un mandat axat care să îi permită să completeze măsurile de sprijinire a democrației cu alte instrumente și să sublinieze valoarea adăugată a noii entități;

                           (g)

                           să beneficieze de experiențe valoroase printr-o concentrare inițială (dar nu exclusivă) asupra vecinătății europene;

                           (h)

                           să asigure că FED joacă un rol sinergic și complementar în ceea ce privește activitățile întreprinse de către instituțiile europene, inclusiv Parlamentul European, statele membre, agențiile lor și fundațiile pe care le finanțează, conlucrând îndeaproape cu acestea, creând parteneriate și evitând suprapunerile; să asigure o complementaritate și coordonare strânsă cu Fundația europeană Anna Lindh, în special pentru promovarea democrației în zona Mării Mediterane,;

                           (i)

                           să se asigure că FED oferă valoare adăugată prin completarea și nu prin suprapunerea sau limitarea activităților instrumentelor de finanțare existente, în special IEDDO și IdS; să ia act de faptul că FED ar putea lansa proiecte care ar putea fi continuate ulterior de IEDDO sau de instrumente geografice, creând o interfață de programare, astfel încât să asigure coerența și sustenabilitatea pe termen lung;

                           (j)

                           să definească o metodologie precisă care să permită evitarea suprapunerilor între instrumentele financiare, a complexității structurilor comunitare și parlamentare (OPPD, ECG etc.) care activează în domeniul drepturilor omului și FED înainte de începerea proiectului;

                           (k)

                           să se asigure că, la nivelul planificării strategice, FED cooperează cu alte instrumente și structuri ale UEactive în domeniul drepturilor omului și al democrației, în special IEDDO, IdS, CSC și instrumentele geografice; să asigure o gestionare financiară transparentă și solidă și costuri de administrare și tranzacționare scăzute; să țină seama de importanța metodei comunitare, Comisia fiind invitată să examineze cât de curând posibil modul în care instrumentele UE ar putea să ofere în viitor mecanisme de reacție mai rapide, precum și modalitatea și momentul în care ar putea fi creat un fond fiduciar al UE, în cazul în care se stabilește temeiul juridic adecvat în noul Regulament financiar; să se asigure că finanțarea FED, în situația în care beneficiază de o contribuție din partea bugetului UE, nu va afecta resursele deja limitate ale IEDDO;

                           (l)

                           să ofere FED capacitatea de a acționa în trei stadii: pretranziție, tranziție și posttranziție, și să demareze proiecte și idei și soluții inovatoare la nivelul de bază, care, până în prezent, nu au putut fi susținute de UE din cauza constrângerilor procedurale ori pentru atenuarea riscurilor; să modeleze FED, în plus, astfel încât acesta să fie mai puțin circumspect în fața riscurilor, respectând totodată Regulamentul financiar al UE;

                           (m)

                           să solicite să se asigure imparțialitatea misiunilor de observare a alegerilor din cadrul UE, considerând, prin urmare, că FED nu ar trebui să le includă în activitățile sale de promovare a democrației;

                           (n)

                           să se orienteze, în primele stadii ale finanțării dintr-o țară anume, spre un grup larg de posibili beneficiari, inclusiv principalii actori politici în favoarea democrației (de exemplu, personalități politice în curs de afirmare, mișcări populare și ONG-uri neînregistrate și sindicate), grupuri de supraveghere împotriva abuzurilor, persoanele care denunță abuzuri, activiști politici individuali, personalități din mediul cultural, noi actori media (bloggeri și alții), organizații pentru drepturile minorităților și grupuri de reflecție, pentru a permite FED să sprijine o gamă largă de actori locali care militează pentru reforme democratice; să ofere sprijin actorilor și mișcărilor politice menționate anterior într-o manieră pluralistă;

                           (o)

                           să se asigure că FED acordă o atenție specială participării femeilor în procesul de reforme democratice, prin sprijinirea organizațiilor femeilor și a proiectelor derulate în domenii sensibile sub aspectul genului, cum ar fi combaterea violenței, crearea de locuri de muncă și participarea politică, extinderea accesului egal la justiție și educație pentru femei și fete și prevenirea sau oprirea încălcărilor existente ale drepturilor femeilor;

                           (p)

                           să considere esențial ca FED să ofere un sprijin pluripartit asociațiilor din țările în tranziție, având în vedere rolul esențial al acestora în procesul democrației, astfel încât să contribuie la realizarea consensului la nivel național;

                           (q)

                           să-i permită FED să acorde granturi beneficiarilor în mod direct și nediscriminatoriu și în cooperare cu delegațiile UE din zonă și, eventual, prin intermediul unor fundații politice și al unor ONG-uri care au obținut rezultate pozitive în activități de sprijinire a democrației; să se asigure, mai ales la început, că reatribuirea funcționează ca un mecanism eficient, permițându-i FED să lucreze cu partenerii locali care posedă cunoștințele și infrastructurile locale necesare și se bucură de încrederea populației locale; să ia act de faptul că reatribuirea, în măsura în care respectă pluralitatea politică la nivelul UE și se efectuează prin intermediul unor donatori centrali, ar reduce atât sarcina administrativă a FED, cât și posibilele riscuri;

                           (r)

                           să organizeze FED ca o structură administrativă simplă, flexibilă și eficientă, cu sediul în Bruxelles, dotată cu mecanisme simple de acordare a granturilor; solicitanții nu trebuie să fie supuși unor proceduri greoaie de atribuire; cofinanțarea de către beneficiari nu ar trebui să fie o condiție preliminară pentru finanțare; acordarea granturilor ar trebui să fie condiționată de respectarea unor criterii clare și stricte, iar lista beneficiarilor ar trebui să fie publică, cu excepția cazului în care periclitează securitatea acestora; ar trebui puse în aplicare măsuri de protecție adecvate pentru a preveni frauda și deturnarea de fonduri;

                           (s)

                           să integreze în FED canale adecvate pentru cooperarea și coordonarea structurată cu actorii implicați aflați la Bruxelles sau la fața locului; să se asigure că între viitorul comitet executiv și personalul FED și Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE), Comisie și Parlament există o strânsă cooperare și consultare privind strategiile, obiectivele și inițiativele respectivelor instrumente ale UE, precum și un dialog structurat cu delegațiile UE și ambasadele locale ale statelor membre;

                           (t)

                           să se asigure că FED are legături solide cu grupurile de beneficiari și le consultă în mod regulat, fără a avea însă birouri regionale, ci bazându-se în schimb pe delegațiile UE și pe organizațiile locale sau pe experți și profesioniști independenți care au făcut obiectul unor verificări amănunțite pentru a se asigura că nu există niciun fel de legături cu organizații criminale sau teroriste;

                           (u)

                           să se asigure că UE poate exercita o influență politică proporțională cu contribuția sa bugetară; să creeze o structură de guvernare simplă, transparentă și reprezentativă din punct de vedere politic, cu o proporție echilibrată și eficientă din punctul de vedere al costurilor de reprezentanți ai statelor membre și ai instituțiilor UE, inclusiv ai Parlamentului, și de experți și profesioniști independenți; să găsească un echilibru clar între autonomia și independența FED și responsabilitatea acestuia față de fondatorii săi și să asigure gradul cel mai înalt posibil de integritate financiară a propriilor conturi, având grijă mai ales ca fondurile să nu fie irosite din cauza corupției și să nu fie alocate vreunei persoane sau entități care deține vreo legătură, de orice natură, cu organizații criminale sau teroriste;

                           (v)

                           să se asigure că este instituit un sistem adecvat de monitorizare, care să evalueze eficacitatea finanțărilor oferite;

                           (w)

                           să considere totuși că ar trebui să se acorde prioritate instituirii FED ca instrument de finanțare extern al UE în cadrul instituțional al Uniunii Europene, astfel încât să garanteze că Parlamentul își poate exercita în mod corespunzător competențele legislativă și bugetară cu privire la contribuția UE și la activitățile de programare;

                           (x)

                           să garanteze că contribuția UE la bugetul FED se face în deplină conformitate cu principiile bunelor practici financiare și este administrată de către un personal instruit în ceea ce privește aplicarea Regulamentului financiar în relație cu bugetul UE, precum și că Parlamentul își poate exercita controlul legislativ și bugetar deplin, inclusiv posibila monitorizare și supraveghere de către autoritatea bugetară a modului de utilizare a acestei finanțări;

                           (y)

                           să garanteze că Parlamentul poate efectua o activitate de supervizare politică generală a activităților și programelor FED și să se asigure că punerea în aplicare a măsurilor acestuia este atent monitorizată și evaluată de către o parte terță independentă, asigurând, printre altele, că Parlamentul este informat în mod constant cu privire la rapoartele anuale ale FED; să acorde spațiu suficient Parlamentului pentru a-i permite acestuia să-și aducă propria contribuție în etapa de programare, să stabilească prioritățile și liniile de acțiune strategice și să împărtășească puterea sa creativă și experiențele din partea statelor membre în ceea ce privește tranziția, pentru a sprijini procesele de democratizare dincolo de frontierele Europei;

                           (z)

                           să se asigure că Parlamentul este implicat și consultat pe parcursul întregului proces de activare și punere în aplicare a FED, printre altele, printr-o selecție echilibrată, din punct de vedere politic, a deputaților în PE pentru consiliul său de administrație și comitetul executiv; să revizuiască alcătuirea consiliului de administrație pentru a asigura că statele membre sunt reprezentante prin intermediul acestuia, precum și să intensifice participarea Parlamentului European în consiliul de administrație al acestui instrument pentru a garanta o influență adecvată, în concordanță cu responsabilitatea Parlamentului în calitate de componentă a autorității bugetare a UE; să permită Parlamentului să-și aducă contribuția, într-un mod semnificativ și sistematic, la definirea orientărilor politice și strategice, a priorităților, a rezultatelor așteptate și a alocărilor financiare globale, care stau la baza activităților fondului;

                           (aa)

                           să urmărească îndeaproape impactul, performanțele și valoarea adăugată ale FED în raport cu instrumentele UE, precum și sustenabilitatea acțiunilor finanțate; să formuleze concluziile adecvate și, dacă este necesar, să ajusteze dimensiunea, structura, mecanismele de finanțare și responsabilitatea executivă în consecință; să asigure că rezultatele acestor evaluări sunt transmise Parlamentului;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Consiliului și, spre informare, Comisiei, precum și statelor membre.

      (1)  Texte adoptate, P7_TA(2011)0334.

      (2)  Texte adoptate, P7_TA(2011)0576.

      (3)  Texte adoptate, P7_TA(2011)0153.

      (4)  Texte adoptate, P7_TA(2011)0154.

      (5)  Texte adoptate, P7_TA(2010)0489.

      (6)  JO C 131 E, 5.6.2003, p. 147.

      (7)  JO L 386, 29.12.2006, p. 1.


title: Recomandarea Comisiei din 28 martie 2007 privind monitorizarea prezenței furanului în produsele alimentare (Text cu relevanță pentru SEE )

text:
               29.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 88/56

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 28 martie 2007
   privind monitorizarea prezenței furanului în produsele alimentare
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2007/196/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 211 a doua liniuță,
   întrucât:

               (1)

               În mai 2004, Agenția pentru Alimente și Medicamente (Food and Drug Administration – FDA) a Statelor Unite a publicat rezultatele unui studiu privind prezența furanului în produsele supuse tratamentului termic. Niveluri de furan au fost depistate într-o varietate de produse alimentare (de exemplu, produse alimentare conservate în recipienți metalici și din sticlă, alimente pentru sugari, cafea, supe și sosuri etc.).

               (2)

               Comitetul științific pentru contaminanți în lanțul alimentar al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (AESA) a considerat aceste rezultate drept o problemă urgentă și în 7 decembrie 2004 a întocmit un raport privind furanul în alimente.

               (3)

               În acest raport AESA a concluzionat că din datele disponibile la momentul de față reiese existența unei diferențe relativ mici între posibila expunere umană și dozele care produc efecte cancerigene animalelor de experiment și că o evaluare solidă a riscului necesită date suplimentare privind atât toxicitatea, cât și expunerea.

               (4)

               Pentru a permite AESA să efectueze o evaluare solidă a riscului, este necesară generarea, în toată Comunitatea Europeană, a unor date reprezentative privind nivelurile de furan în produsele alimentare tratate termic. O atenție specială trebuie acordată colectării de date pe parcursul anilor 2007 și 2008. După aceasta, colectarea de date trebuie să continue în mod regulat.

               (5)

               Datele colectate trebuie să se refere la produsele alimentare din comerț așa cum au fost achiziționate și înainte de orice preparare ulterioară (de exemplu, cafea măcinată, sucuri, produse alimentare conservate în recipienți metalici și din sticlă) și la produsele alimentare din comerț, analizate în starea în care vor fi consumate în urma preparării acestora în laborator (de exemplu, cafea preparată, produse în recipienți metalici sau din sticlă încălzite înainte de consum). În acest ultim caz, prepararea trebuie să respecte instrucțiunile de pe etichetă dacă acestea sunt disponibile. Hrana preparată la domiciliu pe bază de ingrediente proaspete (de exemplu, supă de legume pregătită din legume proaspete, tocăniță irlandeză de casă) nu trebuie să facă obiectul acestui program de monitorizare, dat fiind faptul că efectele practicilor preparării alimentelor la domiciliu asupra nivelurilor de furan în produsele alimentare pot constitui, mai degrabă, subiectul unui proiect de cercetare.

               (6)

               În scopul asigurării de probe reprezentative pentru lotul supus prelevării, trebuie urmate procedurile de prelevare de probe prevăzute în partea B din anexa la Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei privind stabilirea metodelor de prelevare a probelor și a metodelor de analiză pentru controlul oficial al nivelurilor de plumb, cadmiu, mercur, staniu anorganic, 3-MCPD și benz(a)piren din produsele alimentare (1). Analiza probelor trebuie efectuată în conformitate cu punctele 1 și 2 din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (2).

               (7)

               Este important ca rezultatele analitice și informațiile suplimentare specifice necesare pentru evaluarea rezultatelor să fie raportate cu regularitate către AESA. Forma de raportare trebuie stabilită de către AESA. Compilarea datelor într-o bază de date se asigură de către AESA,

         RECOMANDĂ:

               1.

               Ca statele membre să efectueze în anii 2007 și 2008 monitorizarea prezenței furanului în produsele alimentare care au fost supuse tratamentului termic. Monitorizarea trebuie să includă produsele alimentare din comerț, așa cum sunt ele achiziționate și înainte de orice preparare ulterioară (3), precum și produsele alimentare din comerț, analizate în starea în care vor fi consumate în urma preparării acestora în laborator (4).

               2.

               Ca statele membre să furnizeze cu regularitate către AESA datele rezultate în urma monitorizării, conținând informațiile și respectând formatul stabilit de către AESA.

               3.

               Ca statele membre să urmeze procedurile de prelevare a probelor prevăzute în partea B din anexa la Regulamentul (CE) nr. 333/2007 în scopul asigurării de probe reprezentative pentru lotul supus prelevării de probe. Pregătirea probelor înainte de analiză se efectuează cu atenția necesară pentru asigurarea nemodificării conținutului de furan din probă.

               4.

               Ca statele membre să efectueze analiza furanului în conformitate cu punctele 1 și 2 din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 882/2004.

      Adoptată la Bruxelles, 28 martie 2007.

            Pentru Comisie

         Markos KYPRIANOU

            Membru al Comisiei

      (1)  A se vedea pagina 29 din prezentul Jurnal Oficial.

      (2)  JO L 191, 28.5.2004, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 al Consiliului (JO L 363, 20.12.2006, p. 1).

      (3)  Produsele alimentare din comerț, așa cum au fost achiziționate și înainte de orice preparare ulterioară: de exemplu, cafea măcinată, sucuri, produse conservate în recipienți metalici și din sticlă neîncălzite înainte de consum.

      (4)  Produsele alimentare din comerț analizate în starea în care sunt consumate în urma preparării acestora în laborator: de exemplu, cafea preparată, produse în recipienți metalici sau din sticlă încălzite înainte de consum. Prepararea trebuie să urmeze instrucțiunile de pe etichetă, dacă acestea sunt disponibile. Hrana preparată la domiciliu pe bază de ingrediente proaspete (de exemplu, supă de legume pregătită din legume proaspete, tocăniță irlandeză de casă) nu face obiectul acestui program de monitorizare.


				|

		52014DC0408

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Irlandei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Irlandei pentru 2014 /* COM/2014/0408 final */

Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Irlandei pentru 2014
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al
Irlandei pentru 2014

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și
articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE)
nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea
supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și
coordonarea politicilor economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr.
1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie
2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special
articolul 6 alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
având în vedere avizul Comitetului economic și
financiar,
având în vedere avizul Comitetului pentru
protecție socială,
având în vedere avizul Comitetului pentru
politică economică,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a
politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere
durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe
baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale
pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii
(2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind
orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale
statelor membre, care formează împreună „orientările integrate”.
Statele membre au fost invitate să țină seama de
orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a
forței de muncă aplicate la nivel național.
(3)
La 29 iunie 2012, șefii de stat
sau de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și
locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune
la nivel național, precum și la nivelul UE și al zonei euro, și
care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile
posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la
nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față
de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față
de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.
(4)
Irlanda a făcut obiectul unui program de
ajustare macroeconomică până în decembrie 2013. Prin urmare, în temeiul
articolului 12 din Regulamentul (UE) nr. 472/2013, aceasta a fost scutită,
pe durata programului, de monitorizarea și evaluarea în cadrul semestrului
european pentru coordonarea politicilor economice. În vederea încheierii cu
succes a programului de ajustare macroeconomică al Irlandei, Irlanda ar
trebui să fie integrată pe deplin în cadrul semestrului european.
(5)
La 13 noiembrie 2013, Comisia a
adoptat analiza anuală a creșterii[5],
care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor
economice din 2014. În aceeași zi, Comisia a adoptat, în temeiul
Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de
alertă[6].
(6)
La 20 decembrie 2013, Consiliul European
a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității
financiare, a consolidării bugetare și a acțiunilor de promovare
a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este
necesar să se continue consolidarea bugetară într-un mod diferențiat
și favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile
normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea
economică și competitivitatea, să se combată șomajul și
consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația
publică.
(7)
La 5 martie 2014, Comisia a publicat rezultatele
bilanțului său aprofundat privind Irlanda[7], în temeiul articolului
5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 și ținând seama de încheierea
cu succes de către Irlanda a programului de ajustare economică și,
prin urmare, de faptul că Irlanda ar trebui integrată pe deplin în
cadrul semestrului european. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei
este că programul de ajustare macroeconomică recent încheiat de
Irlanda a fost crucial în gestionarea riscurilor economice și în reducerea
dezechilibrelor. Cu toate acestea, dezechilibrele macroeconomice care
persistă necesită o monitorizare specifică și adoptarea
unor măsuri de politică ferme. În special, evoluțiile din
sectorul financiar, gradul de îndatorare a sectorului public și privat și,
în conexiune cu aceasta, nivelul ridicat al datoriei externe brute și
nete, precum și situația pieței muncii, arată că
riscurile sunt prezente în continuare.
(8)
La 17 aprilie 2014, Irlanda și-a prezentat
Programul național de reformă pentru 2014, iar la
29 aprilie 2014 și-a prezentat Programul de stabilitate pentru
2014. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două
programe, acestea au fost evaluate în același timp.
(9)
Principalele obiective ale strategiei bugetare
prezentate în Programul de stabilitate pentru 2014 sunt corectarea deficitului
excesiv până în 2015 și atingerea obiectivului pe termen mediu
până în 2018. Programul vizează atingerea unui nivel al deficitului
sub 3 % din PIB până în 2015, în conformitate cu recomandarea din
cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Programul confirmă
obiectivul pe termen mediu al unui buget echilibrat în termeni structurali,
care este în conformitate cu dispozițiile Pactului de stabilitate și
de creștere. După 2015, programul prevede reducerea deficitului
bugetar global cu circa 1 pp din PIB pe an în perioada 20162018, urmărind
reducerea datoriei de la aproape 124 % din PIB în 2013 la 107 % din
PIB în 2018. Scenariul macroeconomic pe care se întemeiază proiecțiile
bugetare ale programului este în general conform cu previziunile Comisiei
pentru 2014 și 2015, cu unele diferențe în ceea ce privește
contribuția componentelor cererii. Acesta a fost aprobat de un organism
independent (Consiliul consultativ bugetar al Irlandei). Cu toate acestea,
previziunile autorităților pentru ultimii ani ai programului sunt
optimiste. În plus, atingerea obiectivelor bugetare nu este sprijinită de
măsuri suficient de detaliate pentru anul 2015. Prin urmare, previziunea
Comisiei privind deficitul pentru 2015 este mai ridicată decât obiectivul
recomandat de Consiliu. În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al
Consiliului, pe baza evaluării programului și pe baza previziunilor
Comisiei, Consiliul consideră că obiectivele programului sunt
coerente cu cerințele Pactului de stabilitate și de creștere,
însă vor trebui sprijinite prin măsuri specifice începând din 2015.
Au fost întreprinse măsuri semnificative vizând ameliorarea unor aspecte
importante ale cadrului bugetar al Irlandei, precum și a calității
și a punctualității datelor furnizate. Cu toate acestea,
planurile bugetare pe termen mediu nu sunt susținute de măsuri de
ajustare bine definite și pot face obiectul unor revizuiri în momentul
luării deciziilor privind bugetele anuale. Plafoanele de cheltuieli pe
termen mediu nu sunt suficient de strict limitate prin ajustări specifice
cu caracter juridic obligatoriu.
(10)
Reformele fiscale au contribuit la ajustarea
bugetară, însă sunt necesare îmbunătățiri suplimentare
în ceea ce privește eficiența sistemului fiscal și caracterul
favorabil creșterii al acestuia. În ceea ce privește impozitarea
proprietăților, Irlanda a trecut de la o taxă pe tranzacții
la un impozit recurent bazat pe valoarea proprietăților imobiliare
locative, însă baza de impozitare este în continuare relativ redusă,
întrucât anumite tipuri de proprietăți rămân în afara sferei de
cuprindere a impozitului. Impozitarea veniturilor salariale este
fragmentată și complexă, iar bazele de impozitare pentru
impozitele pe consum și taxele de mediu, care sunt mai favorabile creșterii,
sunt limitate prin reducerea ratelor și prin aplicarea de exceptări.
Aplicarea unor cote zero sau reduse de TVA determină o eficiență
a TVA-ului inferioară față de media UE. Cotele reduse de TVA
sunt utilizate pe scară largă pentru a îndeplini obiective de
redistribuire, deși acestea nu reprezintă un instrument de
politică eficient și bine direcționat pentru a garanta protecția
categoriilor vulnerabile. Se pot face mai multe pentru a îmbunătăți
eficacitatea instrumentelor fiscale în materie de mediu și pentru a
elimina subvențiile care au efecte negative asupra mediului.
(11)
Deși populația Irlandei este relativ
tânără, cheltuielile din domeniul sănătății
publice au fost printre cele mai ridicate din UE în 2012, reprezentând
8,7 % din VNB, mult peste media UE, de 7,3 %. Având în vedere
dificultățile actuale privind gestionarea bugetului pentru
sănătate, precum și presiunile demografice prevăzute ca
urmare a îmbătrânirii populației, nivelul actual al serviciilor nu va
putea fi menținut decât dacă se vor obține ameliorări ale
raportului preț-calitate pe termen mediu-lung. Conform estimărilor,
până în 2060, creșterea cheltuielilor legate de sănătate ca
urmare a presiunii demografice va fi de 1,2 puncte procentuale din PIB.
Sectorul sănătății se confruntă cu provocări
multiple. Sistemele și procesele de gestiune financiară și
contabilă sunt fragmentate la nivelul furnizorilor de asistență
medicală, determinând întârzieri și obstacole în privința
colectării și a prelucrării informațiilor. De asemenea,
această situație îngreunează monitorizarea cheltuielilor din
domeniul sănătății și eforturile de îmbunătățire
a raportului preț-calitate, precum și alocarea adecvată a
resurselor. Nivelul ridicat al cheltuielilor pentru produse farmaceutice
constituie altă provocare, cheltuielile cu medicamente pentru tratament ambulatoriu
fiind comparativ ridicate.
(12)
Irlanda se
confruntă cu provocări legate de șomaj, în special șomajul
în rândul tinerilor și șomajul de lungă durată; de
asemenea, numărul persoanelor în vârstă de muncă slab calificate
continuă să fie ridicat, ceea ce determină inegalități
și necorelări ale competențelor. Șomajul de lungă
durată s-a redus progresiv odată cu consolidarea recentă a pieței
forței de muncă, însă rămâne ridicat și este în
continuare în creștere ca proporție din șomajul total,
reprezentând peste 61 % din cifra totală la sfârșitul anului
2013. Rata șomajului în rândul tinerilor a atins nivelul maxim de peste
30 % în intervalul cuprins între sfârșitul anului 2012 și
începutul anului 2013. De asemenea, proporția tinerilor care nu sunt
încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional
sau de formare a crescut cu opt puncte procentuale între 2007 și 2012,
până la 18,7 %, înainte de a scădea la 16,1 %,
rămânând totuși printre cele mai ridicate din UE. În conformitate cu
obiectivele garanției pentru tineret, este necesar ca toți tinerii
care au nevoie de sprijin să fie acoperiți într-un interval maxim de
patru luni. Odată cu reechilibrarea economiei au apărut neconcordanțe
ale competențelor, sistemul de educație și de formare trebuind să
răspundă unor provocări legate de recalificarea și perfecționarea
profesională. În plus, participarea la învățarea pe tot
parcursul vieții este mai scăzută decât media UE (în 2013,
7,3 % față de 10,7 %).
(13)
Irlanda înregistrează una dintre cele mai
ridicate proporții ale persoanelor care trăiesc în gospodării cu
o intensitate scăzută a muncii, ceea ce antrenează
provocări sociale grave. Această proporție era peste media UE
înaintea crizei și a crescut de la 14,3 % în 2007 la 24,2 % în
2011. Intensitatea scăzută a muncii este deosebit de acută în
cazul gospodăriilor monoparentale. Această situație a contribuit
la creșterea riscului de sărăcie sau de excluziune socială
în rândul copiilor și agravează problema participării mai
scăzute a femeilor pe piața muncii, aceasta fiind de 67,2 % în
2013, față de 83,4 % pentru bărbați. Prin urmare, atenția
s-a îndreptat către problema disponibilității și
accesibilității serviciilor de îngrijire a copilului, care poate
constitui un obstacol important pentru părinți în calea găsirii
unui loc de muncă, expunându-i într-o mai mare măsură riscului
de sărăcie. Piața forței de muncă este, de asemenea,
afectată de mai multe categorii de capcane ale șomajului. Structura
nediferențiată a ajutoarelor de șomaj acordate sub forma indemnizației
și a alocației pentru persoanele în căutarea unui loc de
muncă (Jobseeker's Benefit și Jobseeker's Allowance),
durata nelimitată a alocației, precum și pierderea plăților
suplimentare (în special a suplimentului pentru chirie și a cardului
pentru asistență medicală gratuită) odată cu
găsirea unui loc de muncă fac ca ratele de înlocuire să fie
relativ ridicate pentru șomerii de lungă durată cu potențial
modest de câștig și pentru alte categorii de lucrători, în funcție
de situația familială.
(14)
Împrumuturile acordate IMM-urilor rămân la un
nivel modest, reflectând o combinație între o cerere de credite
scăzută și constrângerile legate de acordarea creditelor;
astfel, IMM-urile continuă să fie afectate de o îndatorare
excesivă și de o cerere internă redusă, în timp ce
băncile trebuie să facă progrese suplimentare pentru a găsi
soluții sustenabile în privința portofoliilor lor de credite
neperformante generate de IMM-uri. Din ultima analiză efectuată de
societatea Red C reiese că, din procentul de 40 % de IMM-uri care au
solicitat un credit bancar între octombrie 2012 și martie 2013, 19 %
s-au confruntat cu un refuz. La sfârșitul anului 2009 a fost instituit
Biroul pentru monitorizarea creditelor, care are rolul de a media litigiile
dintre instituțiile creditoare și IMM-urile solicitante cărora
li s-a refuzat creditul. Activitatea biroului a avut un impact pozitiv, dar
care deocamdată pare a fi relativ limitat, în parte din cauză că
numărul sesizărilor a fost destul de mic. IMM-urile depind în mare
măsură de credite bancare pentru investiții, sursele nebancare
de finanțare fiind relativ subdezvoltate, deși în prezent sunt în
curs de examinare unele alternative, printre care fondurile de împrumut. Cu
toate acestea, pe măsură ce redresarea va câștiga teren și
cererea internă se va restabili, va fi probabil să se manifeste o creștere
a constrângerilor legate de acordarea creditelor, în cazul în care canalele
creditului nu se vor fi restabilit în mod adecvat, ceea ce este crucial pentru
perspectivele de creștere economică. Au fost instituite programe și
fonduri specifice pentru a îmbunătăți accesul IMM-urilor la
finanțare, printre care schema de garantare a creditelor, Fondul de
împrumut pentru microîntreprinderi și trei fonduri pentru IMM-uri, dar
deocamdată nivelul de utilizare a acestora a fost scăzut.
(15)
În ciuda reformelor sectorului bancar realizate în
cadrul programului de asistență financiară recent încheiat,
continuă să existe provocări considerabile. Aceste
provocări au fost analizate în detaliu de Comisie în cadrul bilanțului
său aprofundat din 2014 privind Irlanda. În iunie 2013, creditele
neperformante reprezentau aproape 27 % din totalul creditelor acordate de
principalele trei bănci din Irlanda. În ciuda reducerii recente,
îndatorarea sectorului privat este în continuare printre cele mai ridicate din
UE, continuând să reprezinte un risc pentru stabilitatea financiară și
o povară pentru economie. Reducerea gradului de îndatorare a
gospodăriilor și a IMM-urilor este incompletă, iar ajustarea
bilanțurilor băncilor și ale IMM-urilor este esențială
pentru restabilirea canalelor creditului. Împrumuturile bancare continuă
să scadă, iar sectorul bancar încă se confruntă cu probleme
de rentabilitate, parțial din cauză că bilanțurile
băncilor includ un număr mare de credite ipotecare cu rate variabile
în funcție de indici de referință (active istorice cu
rentabilitate scăzută).
(16)
Costurile aferente
executării contractelor sunt ridicate. Onorariile avocaților
reprezintă cea mai mare parte a acestor costuri, și anume 18,8 pp,
iar costurile ridicate ale serviciilor juridice afectează structura
costurilor tuturor întreprinderilor, inclusiv a IMM-urilor. În plus, spre
deosebire de alte servicii profesionale, costurile serviciilor juridice nu au
fost ajustate în sens descrescător de la declanșarea crizei, în parte
din cauza concurenței insuficiente. Autoritățile s-au angajat
să introducă reforme ale sectorului serviciilor juridice în cadrul
programului de ajustare macroeconomică. În 2011, acestea au publicat un
proiect de lege privind reglementarea serviciilor juridice, care nu a fost
încă promulgat. Resursele judiciare și resursele administrative de
care dispun instanțele în vederea unei gestionări active a cazurilor
în etapa precontencioasă sunt foarte limitate, ceea ce poate determina
întârzieri ale soluționării litigiilor și costuri mai mari. În
plus, Irlanda se confruntă cu deficiențe importante legate de
capacitatea de a colecta date privind calitatea și eficiența
sistemului judiciar.
(17)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Irlandei și
a evaluat Programul de stabilitate și Programul național de
reformă al acestei țări. Comisia a ținut seama nu numai de
relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică
sustenabilă în Irlanda, ci și de conformitatea acestora cu normele și
orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța
economică globală a Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții
a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de
Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în
recomandările 1-7 de mai jos.
(18)
Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a
examinat Programul de stabilitate al Irlandei, iar avizul[8] său se
reflectă îndeosebi în recomandările 1 și 2 de mai jos.
(19)
Având în vedere bilanțul
aprofundat realizat de Comisie și prezenta evaluare, Consiliul a examinat
Programul național de reformă și Programul de stabilitate
prezentate de această țară. Recomandările sale, formulate
în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se
reflectă în recomandările 1, 3, 5 și 6 de mai jos.
(20)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul
său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice
adresate statelor membre a căror monedă este euro. Irlanda ar trebui
să vegheze la punerea în aplicare integrală și în timp util și
a acestor recomandări,
RECOMANDĂ ca, în perioada
2014-2015, Irlanda să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să
execute integral bugetul 2014 și să asigure corectarea în mod
sustenabil a deficitului excesiv până în 2015, susținând strategia
bugetară prin măsuri structurale suplimentare și realizând în
același timp efortul de ajustare structurală specificat în
recomandarea Consiliului formulată în cadrul procedurii aplicabile
deficitelor excesive. După corectarea deficitului excesiv, să
urmărească, în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu, o
ajustare structurală de cel puțin 0,5 % din PIB pe an sau mai mult în
condiții economice favorabile ori dacă acest lucru este necesar în
vederea asigurării respectării regulii privind gradul de îndatorare,
pentru a înscrie ponderea datoriei publice, în prezent ridicată, pe o
traiectorie descendentă susținută. Să consolideze
credibilitatea strategiei de ajustare bugetară, să pună în
aplicare în mod eficace planificarea bugetară multianuală și
să definească măsuri bugetare cuprinzătoare care să
permită atingerea obiectivelor bugetare pe termen mediu. Să confere
un caracter mai constrângător plafoanelor cheltuielilor publice, prin
limitarea posibilităților prevăzute de lege pentru introducerea
unor modificări discreționare. Pentru a susține consolidarea
bugetară, ar trebui să se aibă în vedere sporirea veniturilor
prin extinderea bazei de impozitare. Să consolideze caracterul favorabil
creșterii și protecției mediului al sistemului fiscal.
2.           Să facă progrese cu
privire la reforma sistemului de sănătate inițiată prin
cadrul strategic „Future Health” (Sănătatea în viitor), pentru a
optimiza raportul costeficacitate. Să ia măsuri suplimentare pentru
a reduce cheltuielile pentru produse farmaceutice, inclusiv prin procese mai
frecvente de realiniere a prețurilor pentru medicamentele brevetate,
favorizarea pătrunderii pe piață a medicamentelor generice și
îmbunătățirea practicilor de prescriere. Să reformeze
sistemele de gestiune financiară ale autorității naționale
de sănătate pentru a realiza o raționalizare la nivelul tuturor
furnizorilor și pentru a favoriza gestionarea optimizată a cererilor
de rambursare. Să introducă identificatori individuali de
sănătate începând cu ianuarie 2015.
3.           Să îmbunătățească
în continuare politicile active în domeniul pieței forței de
muncă, acordând o atenție specială șomerilor de lungă
durată și persoanelor slab calificate, precum și tinerilor, în
conformitate cu obiectivele garanției pentru tineret. Să ducă
mai departe actuala reformă a sistemului de educație și formare
continuă (further education and training - FET), a mecanismelor de
sprijinire a ocupării forței de muncă și a programelor de
ucenicie. Să ofere mai multe posibilități de formare la locul de
muncă; să amelioreze și să asigure relevanța
cursurilor FET și a uceniciilor în raport cu necesitățile de pe
piața muncii. Să amelioreze nivelul și calitatea serviciilor de
sprijin furnizate de birourile Intreo pentru ocuparea forței de
muncă. Să introducă un sistem eficient de recomandare a
activităților de educație și formare continuă între
birourile Intreo și comitetele pentru educație și
formare.
4.           Să ia măsuri
referitoare la gospodăriile cu intensitate scăzută a muncii și
să abordeze riscul de sărăcie în rândul copiilor prin
introducerea unui sistem de prestații degresive și prin acordarea
unor suplimente pentru persoanele care reîncep să muncească. Să
încurajeze participarea pe piața muncii a femeilor prin îmbunătățirea
disponibilității și a accesibilității structurilor cu
program prelungit de îngrijire a copilului, în special pentru familiile cu
venituri mici.
5.           Să elaboreze noi strategii
de politică pentru sectorul IMM-urilor, inclusiv inițiative privind
disponibilitatea finanțării bancare și nebancare și
aspectele legate de restructurarea datoriilor. Să promoveze inițiative
de îmbunătățire a accesului IMMurilor la împrumuturile bancare și
la finanțarea nebancară. Să introducă un sistem de
monitorizare a împrumuturilor acordate IMM-urilor de sectorul bancar. În
paralel, să facă eforturi pentru a garanta o utilizare
optimizată a facilităților de credit nebancar, inclusiv a celor
trei fonduri de finanțare a IMM-urilor cofinanțate de Fondul național
de rezervă pentru pensii, de Microfinance Ireland și de schema de
garantare temporară a împrumuturilor. Să promoveze utilizarea
schemelor menționate și a altor scheme de finanțare
nebancară de către IMM-uri. Să mărească vizibilitatea
Biroului pentru monitorizarea creditelor și capacitatea acestuia de a
media litigiile dintre bănci și IMM-urile solicitante cărora li
s-a refuzat creditul.
6.           Să monitorizeze
performanțele băncilor în raport cu obiectivele privind
restructurarea creditelor ipotecare restante. Să anunțe obiective
ambițioase pentru al treilea și al patrulea trimestru din 2014 astfel
încât principalele bănci de credit ipotecar să propună și
să adopte soluții pentru restructurarea creditelor ipotecare restante
de peste 90 de zile, pentru a soluționa în mod eficace creditele ipotecare
restante până la sfârșitul anului 2014. Să continue să
evalueze sustenabilitatea acordurilor de restructurare încheiate, prin
intermediul auditurilor și al unor examinări specifice la fața
locului. Să elaboreze orientări referitoare la caracterul durabil al
soluțiilor. Să publice cu regularitate date privind portofoliile de
credite restante pentru IMM-uri emise de bănci, pentru a spori transparența.
Să elaboreze o strategie pentru a aborda problema expunerilor la credite
imobiliare comerciale cu risc ridicat de neplată. Să instituie un
registru central al creditelor.
7.           Să diminueze costurile
procedurilor și ale serviciilor juridice și să stimuleze
concurența, inclusiv prin promulgarea legii privind reglementarea
serviciilor juridice până la sfârșitul anului 2014, inclusiv a
dispoziției care permite introducerea unor practici multidisciplinare, și
prin urmărirea obiectivului de a desființa dreptul de reținere
al avocatului (solicitor's lien). Să monitorizeze impactul
acesteia, inclusiv asupra costurilor serviciilor juridice. Să ia
măsuri de executare pentru a se asigura că Autoritatea de
Reglementare a Serviciilor Juridice devine operațională cât mai
curând și își îndeplinește obligațiile prevăzute de
lege, inclusiv în ceea ce privește publicarea de reglementări sau de
orientări privind practicile multidisciplinare și soluționarea
plângerilor. Să optimizeze sistemele de colectare a datelor, asigurând
astfel calitatea și eficiența procedurilor juridice.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306, 23.11.2011, p. 25.
[3]               COM(2014) 408 final.
[4]               P7_TA(2014)0128
și P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 79 final.
[8]               Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2)
din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Comisiei din 30 mai 2008 privind măsurile de reducere a riscurilor prezentate de substanțele clorură de 2,3-epoxipropiltrimetilamoniu (EPTAC), clorură de (3-clor-2-hidroxipropil) trimetilamoniu (CHPTAC) și hexaclorciclopentadienă [notificată cu numărul C(2008) 2316] (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               21.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 162/37

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 30 mai 2008
   privind măsurile de reducere a riscurilor prezentate de substanțele clorură de 2,3-epoxipropiltrimetilamoniu (EPTAC), clorură de (3-clor-2-hidroxipropil) trimetilamoniu (CHPTAC) și hexaclorciclopentadienă
   [notificată cu numărul C(2008) 2316]
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2008/472/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 793/93 al Consiliului din 23 martie 1993 privind evaluarea și controlul riscurilor prezentate de substanțele existente (1), în special articolul 11 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               În cadrul Regulamentului (CEE) nr. 793/93, următoarele substanțe au fost identificate ca fiind substanțe prioritare pentru evaluare în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 143/97 al Comisiei privind a treia listă de substanțe prioritare prevăzută de Regulamentul (CEE) nr. 793/93 al Consiliului (2) și cu Regulamentul (CE) nr. 2364/2000 al Comisiei privind a patra listă de substanțe prioritare în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 793/93 al Consiliului (3):

                           —

                           clorură de 2,3-epoxipropiltrimetilamoniu (EPTAC);

                           —

                           clorură de (3-cloro-2-hidroxipropil) trimetilamoniu (CHPTAC);

                           —

                           hexaclorciclopentadienă.

               (2)

               Statele membre raportoare desemnate în temeiul regulamentelor menționate au finalizat activitățile de evaluare a riscurilor pentru populație și mediu în cazul substanțelor menționate, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1488/94 al Comisiei din 28 iunie 1994 de stabilire a principiilor de evaluare a riscurilor pentru populație și mediu prezentate de anumite substanțe existente, în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 793/93 al Consiliului (4), și au propus o strategie de reducere a riscurilor.

               (3)

               A fost consultat Comitetul științific pentru riscurile asupra sănătății și mediului (SCHER), care a emis avize privind evaluările riscurilor efectuate de raportori. Aceste avize au fost publicate pe site-ul web al comitetului științific.

               (4)

               Rezultatele evaluării riscurilor și rezultatele ulterioare ale strategiilor de reducere a riscurilor sunt prezentate în Comunicarea corespunzătoare a Comisiei (5).

               (5)

               Pe baza acestei evaluări, este oportun să se recomande luarea unor măsuri de reducere a riscurilor prezentate de anumite substanțe. În cazul substanțelor care nu sunt enumerate în mod explicit, nu s-a formulat nicio recomandare pentru destinatarii prezentei recomandări.

               (6)

               Măsurile de reducere a riscurilor recomandate pentru lucrători trebuie examinate în contextul legislației privind protecția lucrătorilor, care se consideră că oferă un cadru adecvat pentru reducerea riscurilor prezentate de substanțele în cauză, în măsura în care acest lucru este necesar.

               (7)

               Măsurile de reducere a riscurilor prevăzute în prezenta recomandare sunt conforme cu avizul comitetului instituit în temeiul articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 793/93,

         RECOMANDĂ:
   SECȚIUNEA 1
   CLORURĂ DE 2,3-EPOXIPROPILTRIMETILAMONIU (EPTAC)

         (nr. CAS 3033-77-0; nr. Einecs 221-221-0)

   Măsuri de reducere a riscurilor pentru lucrători (1) și mediu (2)

               1.

               Angajatorii care folosesc EPTAC în procesul de fabricare și ca agent de cationizare pentru cationizarea amidonurilor ar trebui să ia notă de orice orientare sectorială specifică elaborată la nivel național pe baza orientărilor practice neobligatorii stabilite de Comisie în conformitate cu articolul 12 alineatul (2) din Directiva 98/24/CE a Consiliului (6) (directiva privind agenții chimici).

               2.

               Emisiile locale de EPTAC în mediu ar trebui controlate, dacă este cazul, prin reglementări naționale în vederea prevenirii riscurilor pentru mediu.

         SECȚIUNEA 2
   CLORURĂ DE (3-CLORO-2-HIDROXIPROPIL) TRIMETILAMONIU (CHPTAC)

         (nr. CAS 3327-22-8; nr. Einecs 222-048-3)

   Măsuri de reducere a riscurilor pentru lucrători (3) și mediu (4)

               3.

               Angajatorii care folosesc CHPTAC ca agent de cationizare pentru cationizarea amidonurilor ar trebui să ia notă de orice orientare sectorială specifică elaborată la nivel național pe baza orientărilor practice neobligatorii stabilite de Comisie în conformitate cu articolul 12 alineatul (2) din Directiva 98/24/CE.

               4.

               Emisiile locale de CHPTAC în mediu ar trebui controlate, dacă este cazul, prin reglementări naționale în vederea prevenirii riscurilor pentru mediu.

         SECȚIUNEA 3
   DESTINATARI

               5.

               Prezenta recomandare se adresează tuturor sectoarelor de activitate care importă, produc, transportă, depozitează, încorporează într-un preparat sau prelucrează în alt mod, utilizează, elimină sau recuperează substanțele în cauză, precum și statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 30 mai 2008.

            Pentru Comisie

         Stavros DIMAS

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 84, 5.4.1993, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).

      (2)  JO L 25, 28.1.1997, p. 13.

      (3)  JO L 273, 26.10.2000, p. 5.

      (4)  JO L 161, 29.6.1994, p. 3.

      (5)  JO C 157, 21.6.2008, p. 10.

      (6)  JO L 131, 5.5.1998, p. 11. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2007/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 165, 27.6.2007, p. 21).


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 17 decembrie 2013 către Consiliul Uniunii Europene privind auditorii externi ai Banque centrale du Luxembourg (BCE/2013/51)

text:
               24.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 378/15

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 17 decembrie 2013
   către Consiliul Uniunii Europene privind auditorii externi ai Banque centrale du Luxembourg
   (BCE/2013/51)
   2013/C 378/04
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul auditorilor externi actuali ai Banque centrale du Luxembourg va înceta după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2013. Prin urmare, este necesară desemnarea unor auditori externi începând cu exercițiul financiar 2014.

               (3)

               Banque centrale du Luxembourg a selectat DELOITTE AUDIT SARL drept auditor extern pentru exercițiile financiare 2014-2018,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă desemnarea DELOITTE AUDIT SARL drept auditor extern al Banque centrale du Luxembourg pentru exercițiile financiare 2014-2018.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 17 decembrie 2013.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI