title: A 66-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite Recomandarea Parlamentului European din 8 iunie 2011 adresată Consiliului privind cea de-a 66-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite (2011/2030(INI))

text:
               11.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               CE 380/140

         Miercuri, 8 iunie 2011A 66-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite
   P7_TA(2011)0255
   Recomandarea Parlamentului European din 8 iunie 2011 adresată Consiliului privind cea de-a 66-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite (2011/2030(INI))
   2012/C 380 E/22

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), în special articolul 34 din acesta,

               —

               având în vedere propunerea de recomandare adresată Consiliului de Alexander Graf Lambsdorff, în numele Grupului ALDE, privind prioritățile Uniunii Europene pentru cea de a 66-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite (B7-0072/2011),

               —

               având în vedere recomandarea sa din 25 martie 2010 adresată Consiliului privind cea de-a 65-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite (1),

               —

               având în vedere prioritățile Uniunii Europene pentru cea de a 65-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite, adoptată de Consiliu la 25 mai 2010 (2),

               —

               având în vedere cea de-a 65-a Adunare Generală a Organizației Națiunilor Unite (AGONU), în special rezoluțiile organizației referitoare la „Cooperarea internațională privind ajutorul umanitar în cazul dezastrelor naturale, de la ajutor umanitar la dezvoltare (3)”, „Situația drepturilor omului în Republica Islamică Iran” (4), „Situația drepturilor omului în Republica Populară Democrată Coreeană” (5), „Promovarea unei ordini internaționale democratice și echitabile” (6), „Promovarea păcii ca cerință esențială pentru ca toți să se bucure pe deplin de toate drepturile omului” (7), „Consolidarea cooperării internaționale în domeniul drepturilor omului” (8), „Activități operaționale pentru dezvoltarea sistemului Organizației Națiunilor Unite” (9), „Rolul Organizației Națiunilor Unite în promovarea dezvoltării în contextul globalizării și al interdependenței” (10), „Către o nouă ordine economică internațională” (11), „Cooperarea dintre Organizația Națiunilor Unite, parlamentele naționale și Uniunea Interparlamentară (12)”, „Organizația Națiunilor Unite în guvernanța globală” (13), „Către o lume fără arme nucleare: accelerarea punerii în practică a angajamentelor de dezarmare nucleară” (14), „Revizuirea arhitecturii de consolidare a păcii a Organizației Națiunilor Unite” (15), și „Păstrarea promisiunii: uniți pentru atingerea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului” (16),

               —

               având în vedere proiectul de rezoluție din 14 septembrie 2010 (17) și rezoluția din 3 mai 2011 (18) a Adunării Generale a ONU privind „Participarea Uniunii Europene la activitățile Organizației Națiunilor Unite”,

               —

               având în vedere Conferința de revizuire din 2010 a părților la Tratatul de neproliferare a armelor nucleare (TNP) și revizuirea ODM-urilor, Comisia pentru consolidarea păcii (CCP) și Consiliul pentru drepturile omului (CDO),

               —

               având în vedere raportul prezentat de copromotori cu privire la revizuirea Comisiei pentru consolidarea păcii, intitulat „Revizuirea arhitecturii de consolidare a păcii a Organizației Națiunilor Unite” (19),

               —

               având în vedere noul Organism ONU pentru egalitatea de șanse între femei și bărbați (Organismul ONU pentru egalitatea de șanse între femei și bărbați și emanciparea femeilor – ONU FEMEI),

               —

               având în vedere Rezoluția Consiliului ONU pentru Drepturile Omului privind „Promovarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale printr-o mai bună înțelegere a valorilor tradiționale ale umanității”, adoptată la 24 martie 2011 și poziția negativă a UE cu privire la această rezoluție,

               —

               având în vedere lista preliminară a punctelor de inclus pe ordinea de zi provizorie a celei de a 66-a sesiuni ordinare a Adunării Generale a ONU (20),

               —

               având în vedere Rezoluția sa din 10 martie 2011 referitoare la prioritățile celei de a 16-a sesiuni a Consiliului ONU pentru Drepturile Omului și revizuirea din 2011 (21),

               —

               având în vedere Rezoluția sa din 15 decembrie 2010 referitoare la viitorul Parteneriatului strategic UE-Africa în urma celui de-al treilea summit UE-Africa (22),

               —

               având în vedere Rezoluția sa din 25 noiembrie 2010 referitoare la Conferința privind schimbările climatice de la Cancun (COP 16) (23),

               —

               având în vedere Rezoluția sa din 25 noiembrie 2010 referitoare la cea de-a zecea aniversare a Rezoluției 1325 (2000) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite privind femeile, pacea și securitatea (24),

               —

               având în vedere Rezoluția sa din 23 noiembrie 2010 referitoare la cooperarea civilo-militară și dezvoltarea unor capacități civilo-militare (25),

               —

               având în vedere Rezoluția sa din 9 iunie 2005 privind reforma Organizației Națiunilor Unite (26),

               —

               având în vedere articolul 121 alineatul (3) și articolul 97 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe și avizul Comisiei pentru dezvoltare (A7-0189/2011),

               A.

               întrucât au loc transformări substanțiale ale ordinii mondiale, care determină Uniunea Europeană să se angajeze mai activ împreună cu puterile mondiale actuale și emergente, precum și cu alți partenerii bilaterali și multilaterali, în vederea promovării unor soluții eficiente la problemele care afectează atât cetățenii europeni, cât și întreaga omenire;

               B.

               întrucât UE ar trebui să joace un rol proactiv în construirea unei Organizații a Națiunilor Unite care contribuie în mod eficient la soluțiile globale, la pace și securitate, la democrație și la o ordine internațională bazată pe statul de drept; întrucât, în conformitate cu articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), UE este angajată în mod formal la un multilateralism eficient având în centru o Organizație a Națiunilor Unite puternică, vitală pentru abordarea provocărilor globale, cum ar fi schimbările climatice și degradarea mediului, universalitatea și indivizibilitatea drepturilor omului, diminuarea pauperității și dezvoltarea la nivel mondial, consecințele schimbărilor demografice și migrarea, precum și criminalitatea internațională organizată;

               C.

               întrucât UE se confruntă, într-o lume aflată în rapidă schimbare, cu numeroase provocări care reclamă un răspuns internațional concertat; întrucât, în acest efort, UE se poate bizui pe multilateralismul efectiv, pe valorile universale ale drepturilor omului, pe o economie mondială deschisă, bazată pe norme transparente și echitabile, convenite la nivel internațional, și pe evantaiul său unic de instrumente;

               D.

               întrucât Tratatul de la Lisabona a creat noi structuri permanente pentru reprezentarea externă a UE și, prin urmare, noilor reprezentanți ai UE li se solicită să preia funcțiile îndeplinite anterior de președinția asigurată prin rotație a UE;

               E.

               întrucât articolul 34 din TUE obligă statele membre ale Uniunii Europene să-și coordoneze acțiunile în cadrul organizațiilor și al conferințelor internaționale și, în plus, obligă statele membre care sunt și membre ale Consiliului de Securitate al ONU „să se pună de acord și să informeze pe deplin celelalte state membre și pe Înaltul Reprezentant”, precum și „să apere pozițiile și interesele Uniunii”; întrucât statele membre care fac parte în prezent din Consiliul de Securitate al ONU (Franța, Regatul Unit, Portugalia și Germania) nu au acționat în mod concertat și nu au adoptat o poziție comună cu privire la intervenția militară în Libia, în special în legătură cu votul asupra Rezoluției nr. 1973 a Consiliului de Securitate al ONU;

               F.

               întrucât articolul 47 din TUE conferă Uniunii personalitate juridică, ceea ce produce implicații în ceea ce privește drepturile și responsabilitățile sale în conformitate cu dreptul internațional; întrucât UE împărtășește obiectivele și respectă principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite; întrucât Tratatul de la Lisabona în ansamblul său permite Uniunii să-și asume un rol internațional pe măsura statutului său economic proeminent și a ambițiilor sale și să joace, conform celor stabilite în cadrul Strategiei europene de securitate 2003, rolul unui actor de talie mondială capabil să contribuie în mod responsabil la securitatea mondială și să ocupe un loc de frunte în ceea ce privește definirea, într-un mod cât mai unitar, a unor răspunsuri comune, multilateral convenite, la provocările comune; întrucât, pentru ca Uniunea să fie în măsură să acționeze cu eficacitate, este necesar ca interesele și obiectivele sale strategice să fie clar identificate;

               G.

               întrucât parteneriatele mondiale sunt esențiale pentru realizarea obiectivelor mondiale identificate în comun; întrucât UE este cel mai mare furnizor mondial de ajutor pentru dezvoltare și un partener principal al Organizației Națiunilor Unite în eforturile acesteia la nivelul celor trei piloni ai activității sale, inclusiv în situații de criză și post-criză, iar contribuția statelor membre se ridică la 38 % din bugetul obișnuit al ONU; întrucât un parteneriat solid și stabil UE-ONU este esențial pentru activitatea Organizației Națiunilor Unite și un factor-cheie pentru rolul UE ca actor mondial;

               H.

               întrucât înființarea Serviciului European pentru acțiune externă (SEAE) ar trebui să contribuie în mod semnificativ la implementarea în continuare a rezoluțiilor 1325 și 1820, precum și a celor următoare, adoptate de Consiliul de Securitate al ONU, atât prin structura sa internă, cât și prin acțiunile și politicile sale externe;

               I.

               întrucât, la recomandarea Consiliului ONU pentru Drepturile Omului (UNHRC), Adunarea Generală a ONU a votat, la 1 martie 2011, în favoarea suspendării Libiei din calitatea sa de membru al UNHRC;

               J.

               întrucât eforturile mai hotărâte de combatere a terorismului în lume au accentuat necesitatea de a aborda securitatea, respectând, în același timp, pe deplin, drepturile omului și libertățile fundamentale,

         1.   adresează Consiliului recomandările următoare:

         Uniunea Europeană în sistemul Organizației Națiunilor Unite

               (a)

               să sporească multilateralismul eficient ca preocupare strategică imperativă a Uniunii și să consolideze coerența și vizibilitatea UE în calitate de actor global în cadrul ONU, printre altele, prin mai buna coordonare a consultărilor interne ale UE cu privire la chestiunile legate de ONU și prin promovarea lărgirii sferei de acțiune într-o gamă largă de aspecte; să autorizeze VP/ÎR să elaboreze un proiect de orientări pentru consultări periodice între ambasadorii statelor membre și ambasadorii UE, în special între cei care își desfășoară activitatea la nivel multilateral, în locuri ca Geneva și New York, astfel încât UE să își poată urmări cu succes obiectivele sale la ONU și să satisfacă așteptările membrilor ONU în ceea ce privește capacitatea sa de a acționa; să promoveze o mai mare coeziune, atât în cadrul sistemului ONU, cât și între pozițiile statelor membre ale UE și țările candidate și potențial candidate, astfel încât să maximizeze potențialul oferit de Tratatul de la Lisabona pentru a consolida impactul UE, utilizând în mod coordonat și strategic numeroasele și diferitele sale puncte de acces (ale UE și ale statelor membre); să își întărească capacitatea sa de a negocia la momentul oportun cu alte grupări regionale; să acorde reprezentanților UE un mandat corespunzător pentru a putea negocia în mod eficace în numele statelor membre;

               (b)

               să utilizeze pe deplin dispozițiile Rezoluției A/RES/65/276 referitoare la participarea UE la activitățile ONU, care stipulează măsurile necesare pentru ca UE să poată participa în mod eficient la activitatea Adunării Generale a ONU; să își reconfirme angajamentul său potrivit căruia ONU se află în centrul politicii externe a UE și să reitereze ideea că participarea sa eficientă la activitatea ONU nu este numai o prioritate strategică a UE, ci este, de asemenea, în concordanță cu atingerea obiectivelor ONU și, ca atare, este în beneficiul tuturor membrilor organizației; să amelioreze coordonarea statelor membre ale UE în cadrul Consiliului de Securitate al ONU, încurajându-le pe acelea dintre ele care sunt și membre ale acestuia și, în conformitate cu articolul 34 alineatul (2) din TUE, să invite VP/ÎR să reprezinte UE în cadrul Consiliului de Securitate al ONU de fiecare dată când se definește o poziție comună;

               (c)

               să identifice o mai bună prioritizare și canale de transmisie mai eficiente între Bruxelles și Delegația UE din New York, inclusiv o cooperare mai intensă cu Comitetul politic și de securitate, precum și un sistem mai clar și mai bine structurat pentru acordarea de sprijin de către instituțiile din Bruxelles;

               (d)

               să acționeze alături de partenerii strategici ai UE în cadrul sistemului ONU; de asemenea, să se acorde o dimensiune multilaterală parteneriatelor strategice prin includerea chestiunilor mondiale pe ordinile de zi ale summiturilor bilaterale și multilaterale ale UE;

         UE și guvernanța globală

               (e)

               să consolideze guvernanța globală și să caute soluții sustenabile la problema reprezentată de relația dintre formațiunile „G” și sistemul ONU pe baza cărora dezbaterile tematice și dimensiunea economică pot fi abordate în mod util de aceste grupuri, cu condiția ca ONU să își păstreze rolul său central și să rămână organismul legitim de guvernanță la nivel mondial; în același timp, să ia în considerare G-8 și G-20 ca foruri importante pentru definirea soluțiilor globale la care UE trebuie să contribuie în mod activ prin intermediul pozițiilor coordonate; să sprijine inițiativa președintelui Adunării Generale a ONU de a organiza dezbateri ale Adunării Generale cu președinția G-20 înainte și după summiturile G-20;

               (f)

               să contribuie la operaționalizarea noii arhitecturi de gen unice compuse care înlocuiește cele patru entități de gen ale ONU existente în cadrul procesului de coerență la nivelul sistemului, aflat în curs de desfășurare; să sprijine pe deplin și să pledeze în favoarea unui buget corespunzător pentru ONU Femei, astfel încât acest organ să-și poată îndeplini rolul său vizând promovarea egalității de gen, protejării și emancipării femeilor, inclusiv în situații de conflict și post-criză, lucrând în strânsă cooperare cu alte părți ale sistemului ONU și să întrețină legături strânse cu această organizație; să aplice integrarea principiului egalității de gen în toate acțiunile pregătitoare în perspectiva crizei din cadrul Instrumentului de Stabilitate (IdS);

               (g)

               să contribuie la îmbunătățirea eficienței și transparenței ONU și la consolidarea gestionării resurselor financiare ale ONU;

               (h)

               să utilizeze primul text de negociere privind reforma Consiliului de Securitate al ONU ca o posibilitate de a se concentra într-un mod cuprinzător asupra punctelor de convergență și de a înregistra un progres tangibil în legătură cu clarificarea competențelor acestuia în relație cu alte organisme ale ONU, precum și de a include membri pentru a ameliora reprezentativitatea și legitimitatea Consiliului de Securitate al ONU și pentru a reexamina metodele de lucru ale acestuia; să sublinieze necesitatea unei reforme cuprinzătoare a Consiliului de Securitate al ONU, în vederea consolidării legitimității, reprezentării regionale și a eficacității sale; să promoveze un proces de reformă care poate fi lansat în mod ireversibil de statele membre ale UE în cazul în care, în conformitate cu obiectivele Tratatului de la Lisabona privind consolidarea politicii externe și rolul UE în ceea ce privește pacea mondială, securitatea și reglementarea, acestea solicită un loc permanent pentru UE într-un Consiliu de Securitate al ONU extins și reformat; să ia inițiativa de a invita statele membre să dezvolte o poziție comună în acest sens; până la adoptarea unei astfel de poziții comune, să ajungă la un acord cu privire la introducerea, fără întârziere, a unui sistem prin rotație în Consiliul de Securitate al ONU, astfel încât să asigure UE un loc permanent în cadrul acestuia;

               (i)

               să consolideze în continuare rolul Curții Penale Internaționale (CPI) și al a sistemului judiciar penal internațional, să promoveze responsabilitatea și să pună capăt impunității, să promoveze în continuare importanta activitate desfășurată de CPI, ca unică instituție judiciară permanentă și independentă competentă în ceea ce privește cele mai grave delicte de relevanță internațională, printre care genocidul, crimele împotriva umanității și crimele de război; să încurajeze o relație strânsă între CPI și ONU, în concordanță cu articolul 2 din Statutul de la Roma, precum și ratificarea, de către toate statele membre ale ONU, a Statutului de la Roma;

         Pacea, securitatea și dreptatea

      Prevenirea și gestionarea crizelor, medierea, menținerea și consolidarea păcii

               (j)

               să consolideze structurile de prevenire a crizelor și eficacitatea lor în cadrul Programului Națiunilor Unite pentru Dezvoltare (PNUD), în perspectiva transformării acestei organizații într-un lider mondial în materie de gestionare a crizelor și redresare; să consolideze structurile UE de prevenire a conflictelor și să îmbunătățească cooperarea din acest domeniu cu ONU, OSCE, Uniunea Africană (UA) și alte organizații internaționale și regionale, precum și cu societatea civilă, actorii economici, întreprinderile private, persoanele și organizațiile de experți;

               (k)

               să depună eforturi pentru a obține un consens și pentru a dezvolta o abordare mai operațională față de doctrina „Responsabilitatea de a proteja”; subliniind importanța sa în prevenirea și medierea pașnică a conflictelor, să încurajeze punerea în aplicare a responsabilității de a proteja, printre altele, prin îmbunătățirea în continuare a mecanismelor de aplicare a acesteia și prin consolidarea rolului organizațiilor regionale, cum ar fi Uniunea Africană (UA) și Liga Arabă, prin consolidarea mecanismelor de avertizare timpurie în cadrul ONU și printr-o definire mai exactă a rolurilor organismelor relevante ale ONU; să ia act de Rezoluția Consiliului de Securitate al ONU 1970(2011) din 26 februarie 2011, în cazul căreia, pentru prima dată, toți membrii permanenți ai Consiliului de Securitate al ONU au convenit să solicite Curții Penale Internaționale să înceapă o anchetă împotriva unui guvern în funcție, pe baza unor presupuse crime împotriva umanității și în conformitate cu doctrina „Responsabilitatea de a proteja”, făcând referire la o criză în curs; să ia act, de asemenea, de Rezoluția Consiliului de Securitate al ONU 1973(2011) din 17 martie 2011, care a pus accentul pe hotărârea comunității internaționale de a asigura protecția civililor și a zonelor locuite de civili, ca primă punere în practică a doctrinei „Responsabilității de a proteja” în temeiul unui mandat al ONU clar și în legătură cu o criză în curs;

               (l)

               să recunoască activitatea desfășurată de organismele de mediere din cadrul ONU, precum Unitatea de sprijin pentru mediere (USM) din cadrul Departamentului pentru afaceri politici (DPA) și să susțină creșterea numărului de angajați; să sprijine parteneriatul UE cu USM și să asigure că SEAE joacă un rol esențial în această privință;

               (m)

               să promoveze securitatea și stabilizarea în zonele de criză prin prevenirea conflictelor, mediere, dialog, edificare a capacităților locale, prin strategii de redresare și reconstrucție în urma conflictelor, care stabilizează, în același timp, pacea, strategii care promovează soluții sustenabile printr-o tranziție lină de la eforturile pe termen scurt și mediu la eforturi de dezvoltare pe termen mai lung; să asigure faptul că politicile de edificare a păcii și dezvoltare sunt atât planificate, cât și puse în aplicare în cadrul unei strategii unice globale a ONU care ia în considerare nevoile de edificare a păcii și viitoarea tranziție către o strategie pe termen mai lung încă de la începutul etapelor de planificare și de punere în aplicare și pe care UE își bazează propriile măsuri; luând în considerare stabilizarea unei țări aflată în conflict, este nevoie de acțiuni mai complexe și de o abordare integrată, și nu doar de forțe armate, capacitățile necesare ar trebui să fie organizate prin intermediul unei astfel de strategii cu scopul de a aborda în mod adecvat cauzele profunde ale conflictului, având în vedere faptul că jumătate din țările în care se desfășoară operațiuni de menținere a păcii ajung din nou în situații de conflict în 10 ani de la părăsirea teritoriului acestora de către forțele de menținere a păcii;

               (n)

               să insiste asupra necesității de a trage învățăminte din recentele evoluții din Japonia și să prezinte propuneri; să impună norme de siguranță mai exigente în cazul centralelor nucleare existente, în special în zonele seismice; să solicite o mai bună cooperare în cazuri similare de dezastre naturale provocate de om, pentru a reduce la minimum consecințele scurgerilor radioactive asupra ființelor umane și a mediului;

               (o)

               să elaboreze o viziune strategică clar definită referitoare la instrumentele UE de prevenire și gestionare a crizelor și să studieze sfera de aplicare a gestionării concretă a proiectelor prin intermediul nou înființatului SEAE, confirmând importanța pe care prevenirea și gestionarea crizelor o au în contextul acțiunii externe a UE;

               (p)

               să se concentreze asupra asumării la nivel național a strategiilor de edificare a păcii, din faza inițială de elaborare până la implementarea pe teren, fructificând cele mai bune practici și acțiunile încununate cu succes; să avanseze un program de dezvoltare multisectorial, pe baza căruia edificarea statului să fie sprijinită prin eforturi bine concepute de dezvoltare și edificare a păcii, în centrul căreia să se afle solide componente economice;

               (q)

               să pună un accent mai mare asupra sarcinii de consolidare a păcii în situații postconflictuale, prin furnizarea unei consultanțe strategice și făcând uz de experiența și finanțările provenind din întreaga lume în vederea sprijinirii proiectelor de redresare; să mobilizeze resursele și noile surse de finanțare și să finanțeze redresarea timpurie, în perspectiva reconstrucției în urma conflictelor;

               (r)

               să contribuie la o mai mare desfășurare a experților civili de sex feminin și să sprijine planurile de acțiune naționale în spiritul Rezoluției 1325 a Consiliului de Securitate al ONU și planul de acțiune al Secretarului General al ONU privind asigurarea participării femeilor la consolidarea păcii;

      Cooperarea în cazul gestionării crizei globale în cadrul parteneriatelor

               (s)

               să considere acest aspect drept o prioritate strategică a UE cu scopul de a consolida parteneriatele internaționale de gestionare a crizelor și de a încuraja dialogul cu alți actori principali implicați în gestionarea crizelor, cum ar fi ONU, NATO, UA, precum și cu țările terțe, precum SUA, Turcia, Norvegia și Canada; să sincronizeze acțiunile pe teren, să facă schimb de informații și să pună în comun resurse financiare în domeniul menținerii și edificării păcii, inclusiv în domeniul cooperării privind gestionarea crizelor și, în special, în ceea ce privește securitatea maritimă și lupta împotriva terorismului în conformitate cu dreptul internațional; să îmbunătățească, în acest sens, coordonarea cu instituțiile financiare internaționale (IFI) și cu donatorii bilaterali;

               (t)

               reamintind că Consiliului de Securitate al ONU îi revine, în primul rând, responsabilitatea menținerii păcii și securității internaționale, să pună accentul pe necesitatea unei strânse cooperări între UE și ONU în domeniul gestionării civile și militare a crizelor și, în special, în ceea ce privește operațiunile de ajutorare umanitară; să intensifice eforturile urmărind ca statele membre ale UE să contribuie în mod adecvat la misiunile ONU și ca această contribuție să se producă în mod coordonat; să exploreze în continuare modalitățile în care UE, în întregul ei, poate contribui mai eficient la eforturile depuse sub conducerea ONU, de exemplu prin lansarea unor operațiuni de răspuns rapid de tip „pasarelă” sau „dincolo de teatrul de operațiuni” sau prin asigurarea unei componente UE în cadrul unei misiuni ONU mai largi;

               (u)

               să creeze un cadru strategic mai larg pentru parteneriatul de gestionare a crizelor dintre UE și organizațiile regionale și subregionale, precum UA, Liga Arabă sau Comunitatea Economică a Statelor Vest Africane (ECOWAS) și ONU și să consolideze, în special, o relație triunghiulară între Consiliul pentru pace și securitate al UA, Consiliul de Securitate al ONU și Comitetul politic și de securitate al UE, cu scopul de a contribui la garantarea coerenței și a consolidării reciproce a eforturilor de sprijinire a UA; să consolideze predictibilitatea, sustenabilitatea și flexibilitatea finanțării operațiunilor de pace mandatate de ONU și întreprinse de UA; să caute soluții care să facă posibilă cooperarea mai strânsă dintre UE și UA în zonele operaționale specifice ale acestora, îmbunătățind, astfel, capacitățile de avertizare timpurie și de prevenire a conflictelor și asigurând schimburi de bune practici și de experiență în domeniul gestionării crizelor;

               (v)

               să contribuie la consolidarea progreselor realizate în ceea ce privește implementarea arhitecturii africane de pace și securitate, în vederea abordării provocărilor legate de pace și securitate pe continentul african; să pună accentul asupra importanței pe care o prezintă furnizarea unei finanțări predictibile și sustenabile pentru operațiunile de sprijinire a păcii în Africa, necesității edificării capacităților locale de rezistență și fermitatea în ceea ce privește protejarea civililor în cadrul conflictelor armate;

               (w)

               dată fiind dimensiunea regională a conflictelor de pe continentul african, să continue eforturile de consolidare a relațiilor cu organizațiile subregionale, printre care ECOWAS, Comunitatea de Dezvoltare a Africii de Sud (SADC) și Autoritatea Interguvernamentală pentru Dezvoltare (IGAD) și să le implice pe acestea și țările din regiune în gestionarea crizelor;

      Arhitectura de consolidare a păcii, revizuirea Comisiei pentru consolidarea păcii

               (x)

               să contribuie la sarcina de a permite arhitecturii de consolidare a păcii a ONU să fie conformă cu așteptările care au însoțit crearea sa, preluând recomandările procesului de revizuire a CCP cu scopul de a îmbunătăți, de asemenea, în continuare eficiența CCP; să sprijine crearea unei arhitecturi globale sănătoase de consolidare a păcii pe baza unui parteneriat între țările în curs de dezvoltare și cele dezvoltate, acordând, în același timp, o atenție deosebită îmbunătățirii realizării acesteia pe teren, consolidării relațiilor cu IFI – în scopul creării de locuri de muncă și abordării problemelor economice – și promovării unei relații mai consolidate între menținerea și edificarea păcii; să promoveze o relație mai structurată între CCP, Direcția Executivă pentru chestiuni de interes mondial și multilateral din cadrul Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) și în special Direcția pentru prevenirea conflictelor și politica de securitate din cadrul acestuia și Adunarea Generală a ONU, Consiliul de Securitate al ONU și Consiliul Economic și Social, în vederea creării unei sinergii mai mari între menținerea și edificarea păcii și acțiuni de dezvoltare pe teren; să caute modalități de a consolida rolul consultativ al CCP față de Consiliul de Securitate al ONU, în fața căruia este responsabil, de a îmbunătăți cooperarea CCP cu Biroul de Sprijin pentru Consolidarea Păcii (BPCP) și de a consolida legăturile cu organizațiile regionale și IFI; să îmbunătățească, în continuare, parteneriatul existent dintre Comisia ONU pentru consolidarea păcii și Parteneriatul UE pentru edificarea păcii, printr-o abordare de jos în sus a procesului de soluționare a conflictelor care să țină seama de activitățile actorilor neguvernamentali în cadrul edificării păcii;

               (y)

               să continue eforturile de deblocare a potențialului CCP printr-o mai strânsă legătură cu terenul, astfel încât să se optimizeze importanța punctelor de acces specifice ale CCP și ale echipelor ONU in loco, care ar putea beneficia de orientările sale strategice și de ponderea sa politică, în special în ceea ce privește edificarea instituțiilor;

      Dezarmarea și neproliferarea nucleară, reformarea AIEA, revizuirea TNP, lupta împotriva terorismului și a crimei organizate

               (z)

               ca o consecință a catastrofei nucleare din Japonia, să reformeze în întregime Agenția Internațională pentru Energie Atomică (AIEA), prin încetarea dublei sale funcțiuni și anume aceea de control și, totodată, de promovare a utilizării energiei nucleare și să limiteze responsabilitățile acesteia privitoare la supravegherea industriei energiei nucleare și la verificarea conformității cu Tratatul de Neproliferare Nucleară (NPT); să depună, de asemenea, eforturi pentru a asigura că, în viitor, normele de siguranță sunt stabilite și controlate de Organizația Mondială a Sănătății (OMS), iar, în acest sens, că statele membre vor fi obligate în mod juridic să se conformeze acestor norme, iar personalul OMS va fi suplimentat după cum se va considera necesar pentru îndeplinirea sarcinilor sale suplimentare;

               (aa)

               să promoveze punerea în aplicare a recomandărilor din anul 2010 de revizuire a TNP, în special să depună eforturi pentru o lume mai sigură pentru toți și, ca obiectiv pe termen lung, să asigure pacea și securitatea într-o lume denuclearizată, să consolideze în continuare transparența pentru a spori încrederea reciprocă, să realizeze, într-un mod mai rapid, progrese reale în privința dezarmării nucleare, să ia măsuri eficiente de dezarmare nucleară care să fie în concordanță cu principiul fundamental al transparenței, al verificării și al ireversibilității, să încurajeze statele care dețin arme nucleare să prezinte periodic rapoarte cu privire la punerea în aplicare a angajamentelor lor și să revizuiască punerea în aplicare a acestora;

               (ab)

               să dezvolte în continuare canalele și mecanismele de cooperare cu partenerii externi ai UE, în special SUA, în domeniul combaterii terorismului mai ales în vederea punerii în aplicare a strategiei globale împotriva terorismului a ONU, participând la Grupul Roma/Lyons și Grupul de acțiune împotriva terorismului ale G-8, consolidând acordurile globale pertinente și intensificând eforturile urmărind încheierea unei convenții cuprinzătoare privind terorismul internațional; să acționeze alături de acești parteneri într-un mod mai eficient și într-un mod mai structurat atât la nivel strategic, cât și la nivel practic; să dovedească un spirit de lider și să stabilească un exemplu prin consolidarea respectării drepturilor fundamentale și a statului de drept ca nucleu al abordării UE de combatere a terorismului;

         Dezvoltare

               (ac)

               să insiste asupra necesității de armonizare a eforturilor diferitelor organisme ale ONU, pentru a promova, în condiții mai bune, eficiența și eficacitatea acțiunilor privind dezvoltarea și chestiunile de natură socială în lume; să respecte angajamentele asumate la summitul ODM în ceea ce privește concentrarea resurselor necesare pentru a atinge obiectivele până în anul 2015, în special prin respectarea angajamentelor asumate de UE privind ajutorul oficial pentru dezvoltare; să promoveze în mod ferm o creștere a nivelului de investiții financiare pentru a atinge obiectivele ODM și să crească în mod rapid numărul și să reproducă programe și politici care s-au dovedit a fi inovatoare și care vizează dezvoltarea generală și transformarea economică și socială;

               (ad)

               să își concentreze eforturile de a realiza ODM-urile, în special în regiunile și țările cele mai rămase în urmă, în special țările din Africa Subsahariană și țările cel mai puțin dezvoltate, precum și țările vulnerabile sau afectate de conflicte;

      Țările cel mai puțin dezvoltate (LDCs)

               (ae)

               să asigure eficacitatea mecanismelor de monitorizare și audit legate de punerea în aplicare a programului de acțiune al Națiunilor Unite privind TPD;

               (af)

               să asigure că dezvoltarea pe termen lung și sustenabilă rămâne un obiectiv cuprinzător și coerent în planurile de acțiune ale TPD și ale partenerilor acestora;

      Combaterea inegalităților

               (ag)

               să asigure că țările cu venituri medii care se confruntă cu niveluri înalte ale inegalității continuă să primească sprijin și finanțare în vederea reducerii sărăciei și a îmbunătățirii coeziunii sociale, întrucât majoritatea populației sărace trăiește în țările cu venituri medii;

               (ah)

               să sprijine reducerea inegalităților de gen și emanciparea femeilor în procesul de dezvoltare, având în vedere că femeile sunt reprezentate în mod disproporționat în rândul persoanelor sărace;

      Eficiența asistenței

               (ai)

               să examineze modul în care programul eficienței asistenței poate fi transformat într-un program al eficienței dezvoltării, elaborând în acest context strategii concrete cu privire la statele fragile și mediile post-conflict;

               (aj)

               să atingă toate obiectivele Agendei de la Accra, pe baza implicării efective a parlamentelor, a organizațiilor societății civile și a autorităților locale;

               (ak)

               să garanteze faptul că provocările sociale, politice, economice și de mediu sunt abordate într-un mod coerent;

      Dreptul la dezvoltare (RTD)

               (al)

               să sprijine Declarația ONU din 1986 privind dreptul la dezvoltare, care prevede că „statele au datoria de a coopera între ele pentru a asigura dezvoltarea și pentru a elimina obstacolele din calea dezvoltării … pentru a-și realiza drepturile și a-și îndeplini sarcinile în așa fel încât să promoveze o nouă ordine economică internațională bazată pe egalitatea suverană, interdependență, … interesul reciproc”,

               (am)

               să păstreze dreptul la dezvoltare ca o chestiune majoră în cadrul programului de priorități, întrucât anul acesta sărbătorim 25 de ani de la adoptarea Declarației Națiunilor Unite privind dreptul la dezvoltare;

               (an)

               să recomande consolidarea rezultatelor Grupului de lucru la nivel înalt, pentru a asigura o punere în aplicare eficientă a dreptului la dezvoltare;

               (ao)

               să ia măsuri adecvate pentru ca dreptul la dezvoltare să devină o componentă integrală a politicii de dezvoltare, a evaluării periodice universale și a activității organismelor și mecanismelor Națiunilor Unite pentru drepturile omului;

      Ajutorul umanitar internațional

               (ap)

               să stabilească un program privind ajutorul umanitar internațional, care să abordeze întregul evantai de provocări cu caracter umanitar, nevoile umanitare tot mai mari și complexitatea situațiilor din domeniul umanitar;

               (aq)

               să consolideze la nivel mondial finanțarea în domeniul umanitar și să îmbunătățească funcționarea și eficiența sistemului de ajutor umanitar;

               (ar)

               să adopte inițiative comune pe plan internațional pentru a consolida interacțiunea dintre ajutorul umanitar și dezvoltare, precum și legătura dintre ajutorul în situații de urgență, reabilitare și dezvoltare;

         Drepturile omului

      Aspecte instituționale

               (as)

               să asigure că SEAE este dotat cu personal și resurse corespunzătoare, bine integrat și coordonat cu alte organisme internaționale, organizații regionale și cu activitatea acestora de promovare a drepturilor omului; să asigure că recomandările și rezoluțiile adoptate și prioritățile exprimate în cadrul sistemului ONU și al altor instituții internaționale sunt luate în considerație la elaborarea de politici și instrumente ale UE, în special în domeniul drepturilor omului;

               (at)

               să continue să participe în mod activ la revizuirea Consiliul pentru Drepturile Omului (CDO) la New York și la acțiunile întreprinse ulterior și să asigure o mai strictă conformitate cu mandatul său; să abordeze capacitatea CDO al ONU de a rezolva situațiile urgente referitoare la încălcările grave ale drepturilor omului, ca în cazurile recente din Libia și Coasta de Fildeș și să își îmbunătățească capacitatea de a pune în aplicare normele și standardele internaționale existente; să elogieze Decizia din 1 martie 2011 a Adunării Generale a ONU de suspendare a Libiei din calitatea sa de membru al Consiliului ONU pentru Drepturile Omului (UNHRC); să depună în continuare eforturi susținute și să utilizeze procedura specială pentru a transforma UNHRC într-un mecanism de alertare timpurie și de prevenire, mai degrabă decât un simplu organism de recție, mecanism capabil să prioritizeze și să abordeze cauzele profunde ale încălcării drepturilor omului cu scopul de a preveni extinderea sau producerea unor noi încălcări, inclusiv prin acordarea sprijinului său pentru consolidarea capacităților instituțiilor din domeniul drepturilor omului la nivel național;

               (au)

               să caute modalități de îmbunătățire a procedurilor privind alegerile în cadrul Consiliului ONU pentru Drepturile Omului (UNHRC) cu scopul de a aborda aspectele referitoare la calitatea membrilor acestuia; să ia în considerare stabilirea unor criterii clare de aderare la Consiliul ONU pentru Drepturile Omului, pentru a împiedica țările în care drepturile omului sunt încălcate frecvent și pe scară largă să acceadă la calitatea de membru al acestuia; să-și reafirme poziția, în contextul procesului de revizuire, potrivit căreia independența Înaltului Comisar al ONU pentru Refugiați (ICNUR) ar trebui menținută și să se opună oricărei tentative de a-i modifica statutul, pentru că acest lucru ar putea avea un impact negativ asupra finanțării și, în consecință, asupra independenței acestuia;

               (av)

               să dezvolte o relație de lucru viabilă între Consiliul ONU pentru Drepturile Omului și cel de al treilea comitet și între Consiliul ONU pentru Drepturile Omului și Înaltul Comisar al ONU pentru Refugiați (ICNUR) și să se aplece asupra indiciilor din ce în ce mai evidente de diviziune în rândul statelor membre în ceea ce privește votul lor în Consiliul ONU pentru Drepturile Omului;

               (aw)

               să ajungă la un acord cu privire la o poziție comună în privința Conferința de revizuire Durban (așa numita Conferință „Durban 3”), programată să se desfășoare în septembrie 2011, pentru a demonstra voința și capacitatea statelor membre de a vorbi cu un singur glas în cadrul forumurilor mondiale, a afirma influența UE în cadrul ONU și a-și reitera angajamentul de a combate rasismul, xenofobia și bigotismul în mod echilibrat și fără discriminări;

      Aspecte legate de drepturile omului

               (ax)

               să continue eforturile sale în cadrul celui de al treilea comitet al Adunării Generale a ONU privind numeroase rezoluții, în special cu privire la apelul pentru un moratoriu privind folosirea pedepsei cu moartea care a primit sprijin din partea mai multor țări, privind drepturile copilului, minoritățile naționale și lingvistice, libertatea de exprimare și libertatea mijloacelor de informare în masă, intoleranța religioasă, abolirea torturii și rezoluțiile specifice de țară privind Birmania/Myanmar, Coreea de Nord și Iranul; să sprijine toate eforturile de eliminare a torturii; să încurajeze, în special, adoptarea Protocolului opțional la Convenția ONU împotriva torturii;

               (ay)

               să continue eforturile internaționale urmărind să asigure recunoașterea caracterului universal, indivizibil, interdependent și corelat al drepturilor omului; în acest context, să depună eforturi pentru a pune capăt utilizării conceptului nedefinit de „valori tradiționale ale umanității”, care este de natură să submineze normele fundamentale ale dreptului umanitar internațional și ar putea conduce la o justificare inacceptabilă a încălcărilor drepturilor omului comise ca rezultat al valorilor, normelor sau practicilor tradiționale;

               (az)

               să sprijine finanțarea, prin angajamente bugetare specifice și capacitatea, responsabilitatea și eficiența ONU Femei, astfel încât să poată coordona activitățile relevante într-un mod mai eficient; să includă o perspectivă de gen în toate politicile ONU și să creeze coerență/sinergie instituțională; să își concentreze eforturile, contribuind, de asemenea, la îmbunătățirea planificării strategice privind punerea în aplicare a Rezoluției 1325 a Consiliului de Securitate al ONU, în special în ceea ce privește prezența femeilor în discuțiile despre pace, permițându-le, astfel, acestora să devină mediatori, ameliorând competențele acestora și oferindu-le posibilitatea să ia decizii și, în general, creând o legătură între femei și dezvoltare;

               (ba)

               să elaboreze o strategie față de țările care refuză să coopereze pe deplin cu mecanismele ONU și să permită accesul experților independenți ai ONU și al raportorilor speciali, pentru a convinge aceste țări să le acorde accesul fără restricții pe teritoriul lor, fără a-i împiedica să-și desfășoare activitatea; să acționeze în direcția menținerii independenței procedurilor speciale;

               (bb)

               să acorde o prioritate politică și diplomatică maximă și, în consecință, să susțină în cel mai înalt grad, prin intermediul diferitelor foruri bilaterale și multilaterale în cadrul cărora UE este un partener activ, toate inițiativele urmărind:

                           —

                           instituirea unui moratoriu la nivel mondial în ceea ce privește mutilarea genitală a femeilor;

                           —

                           decriminalizarea la scară mondială a homosexualității;

         Schimbările climatice

               (bc)

               să își exercite autoritatea în domeniul guvernanței climatice globale și al cooperării internaționale în materie de schimbări climatice; să se concentreze asupra angajamentului politic puternic cu țările terțe și să dezvolte în continuare un dialog cu alți actori-cheie, cum ar fi Statele Unite ale Americii, Rusia, puterile emergente (China, Brazilia, India) și țările în curs de dezvoltare, având în vedere faptul că schimbările climatice au devenit un element-cheie al relațiilor internaționale și o amenințare majoră pentru atingerea ODM-urilor; să contribuie la o arhitectură instituțională care este incluzivă, transparentă, echitabilă și care prevede o reprezentare echilibrată atât a țărilor dezvoltate, cât și a țărilor în curs de dezvoltare privind organismele de guvernare pertinente; să stabilească baze solide pentru viitoarele negocieri care vor avea loc spre sfârșitul anului 2011 în Africa de Sud (COP17), sprijinindu-se pe progresele însemnate realizate de COP16 la Cancun și păstrând în atenție învățămintele de tras în urma rezultatelor nesatisfăcătoare ale COP15 de la Copenhaga;

               (bd)

               să coopereze într-un mod mai strategic și să fie mai receptiv la nevoile țărilor terțe, continuând, totodată, să dezvolte capacitățile SEAE de edificare a unei diplomații climatice; să sprijine participarea activă a Comisiei la dezbaterile în curs cu privire la lacunele și răspunsurile în materie de protecție inițiate de Înaltul Comisar ONU pentru Refugiați (ICNUR) în cadrul Dialogului pe 2010 al Înaltului Comisar privind provocările în materie de protecție, care urmărește ameliorarea cadrului internațional existent pentru protecția persoanelor strămutate forțat sau a apatrizilor; să participe în mod active la dezbaterea referitoare la termenul de „refugiat climatic”, care are ca obiectiv să identifice persoanele nevoite să-și părăsească locuințele și să se refugieze în străinătate ca urmare a schimbărilor climatice, dezbatere care include găsirea unei posibile definiții juridice a acestui statut care nu este, încă, recunoscut în dreptul internațional sau în vreun acord internațional cu efecte juridice obligatorii;

         Recomandări finale

               (be)

               să încurajeze o dezbatere pe tema rolului parlamentelor și a adunărilor regionale în sistemul ONU care va figura, probabil, pe ordinea de zi a celei de-a 66-a sesiune a Adunării Generale a ONU, precum și pe aceea a înființării unei Adunări Parlamentare a ONU (UNPA); să promoveze, de asemenea, interacțiunea dintre guverne și parlamente cu privire la problemele globale;

               (bf)

               să pledeze pentru înființarea unei Adunări Parlamentare a Națiunilor Unite (UNPA) în cadrul sistemului ONU, în scopul accentuării caracterului democratic, a responsabilității democratice și a transparenței guvernanței mondiale și pentru a permite o mai largă participare a cetățenilor la activitățile ONU, admițând faptul că o UNPA ar completa organismele existente, inclusiv Uniunea Interparlamentară;

         *
   * *
   2.   încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Consiliului, precum și, pentru informare, Comisiei.

      (1)  JO C 4 E, 7.1.2011, p. 49.

      (2)  Consiliul Uniunii Europene 10170/2010.

      (3)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/264.

      (4)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/226.

      (5)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/225.

      (6)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/223.

      (7)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/222.

      (8)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/218.

      (9)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/177.

      (10)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/168.

      (11)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/167.

      (12)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/123.

      (13)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/94.

      (14)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/59.

      (15)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/7.

      (16)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/1.

      (17)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/64/L.67.

      (18)  Rezoluția Adunării Generale a ONU A/RES/65/276.

      (19)  Rezoluția A/64/868-S/2010/393 a Organizației Națiunilor Unite, anexa.

      (20)  Documentul A/66/50 al Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite.

      (21)  Texte adoptate, P7_TA(2011)0097.

      (22)  Texte adoptate, P7_TA(2010)0482.

      (23)  Texte adoptate, P7_TA(2010)0442.

      (24)  Texte adoptate, P7_TA(2010)0439.

      (25)  Texte adoptate, P7_TA(2010)0419.

      (26)  JO C 124 E, 25.5.2006, p. 549.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 31 martie 2017 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique (BCE/2017/8)

text:
               13.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 31 martie 2017
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique
   (BCE/2017/8)
   (2017/C 120/01)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul actualului auditor extern al Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique, Ernst & Young Bedrijfsrevisoren/Réviseurs d’Entreprises, a încetat după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2016. Prin urmare, este necesară desemnarea unui auditor extern începând cu exercițiul financiar 2017.

               (3)

               Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique a selectat Mazars Réviseurs d’entreprises/Mazars Bedrijfsrevisoren SCRL/CVBA drept auditor extern pentru exercițiile financiare 2017-2022,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă desemnarea Mazars Réviseurs d’entreprises/Mazars Bedrijfsrevisoren SCRL/CVBA drept auditor extern al Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique pentru exercițiile financiare 2017-2022.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 31 martie 2017.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the Netherlandsand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of the Netherlands 2011-2015

text:
                 COMISIA EUROPEANĂ

                                                 Bruxelles, 7.6.2011
                                                 SEC(2011) 813 final

                                   Recomandare de

                        RECOMANDARE A CONSILIULUI

          privind Programul național de reformă din 2011 al Țărilor de Jos

                           și care include avizul Consiliului

privind Programul de stabilitate actualizat al Țărilor de Jos pentru perioada 2011-2015

                                {SEC(2011) 727 final}
 ---pagebreak---                                                   Recomandare de

                                     RECOMANDARE A CONSILIULUI

                    privind Programul național de reformă din 2011 al Țărilor de Jos

                                        și care include avizul Consiliului

         privind Programul de stabilitate actualizat al Țărilor de Jos pentru perioada 2011-2015

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121
     alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

     având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind
     consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
     economice1, în special articolul 5 alineatul (3),

     având în vedere recomandarea Comisiei Europene2,

     având în vedere concluziile Consiliului European,

     având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

     după consultarea Comitetului economic și financiar,

     întrucât:

     (1)       La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei Europene de
               lansare a unei noi strategii pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică,
               Strategia Europa 2020, bazată pe o coordonare sporită a politicilor economice, care se
               va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării
               potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

     (2)       Consiliul a adoptat, la 13 iulie 2010, o recomandare privind orientările generale pentru
               politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21
               octombrie 2010, o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de
               muncă ale statelor membre3, care formează împreună „orientările integrate”. Statele
               membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor
               economice și de ocupare a forței de muncă naționale.

     1
               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
     2
               JO C , p. .
     3
               Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011.

RO                                                         2                                              RO
 ---pagebreak---      (3)   La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima Analiză anuală a creșterii, marcând
           începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și primul „semestru
           european” de coordonare ex-ante și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul
           Strategiei Europa 2020.

     (4)   La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile privind consolidarea
           bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15
           februarie și 7 martie 2011 și ca urmare a Analizei anuale a creșterii efectuate de
           Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii unor bugete
           solide și sustenabilității finanțelor publice, reducerii șomajului prin intermediul
           reformelor de pe piața muncii și depunerii de noi eforturi în vederea consolidării
           creșterii economice. Consiliul European a solicitat statelor membre să transpună aceste
           priorități în măsuri concrete, pe care să le includă în programele de stabilitate sau de
           convergență și în programele naționale de reformă.

     (5)   La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat totodată statele membre care participă
           la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi incluse
           în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

     (6)   La 29 aprilie 2011, Țările de Jos au prezentat Programul de stabilitate actualizat pentru
           2011, care se referă la perioada 2011-2015, alături de Programul național de reformă
           2011. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost
           evaluate în același timp.

     (7)   În ciuda unor rezultate anterioare solide, odată cu intensificarea crizei economia
           olandeză a avut mult de suferit din cauza caracterului său deschis. În 2009, PIB-ul real
           s-a contractat cu aproape 4%. Redresarea a început în a doua jumătate a anului 2009,
           determinată de creșterea cererii externe, și a devenit din ce în ce mai dinamică în
           prima jumătate a anului 2010, având drept rezultat creșterea PIB-ului cu 1,8%.
           Impactul crizei asupra pieței muncii a fost relativ limitat. Se estimează că, în următorii
           doi ani, șomajul va scădea treptat de la 4,5% în 2010 la 4% în 2012. Criza a avut
           efecte puternice asupra finanțelor publice ale Țărilor de Jos; astfel, deficitul public a
           atins 5,5% din PIB în 2009 și 5,4% în 2010. Operațiunile guvernului de susținere a
           instituțiilor financiare și de stabilizare a piețelor financiare au determinat creșterea
           ponderii datoriei publice în PIB cu 15 puncte procentuale, atingând 60,8% din PIB în
           2009.

     (8)   Pe baza evaluării Programului de stabilitate actualizat în temeiul Regulamentului (CE)
           nr. 1466/97 al Consiliului, Consiliul este de părere că scenariul macroeconomic pe
           care se bazează proiecțiile bugetare prezentate în Programul de stabilitate este
           plauzibil. Comparativ cu previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2011,
           programul are la bază previziuni ceva mai prudente referitoare la creștere pentru 2011
           și 2012. Programul de stabilitate vizează reducerea deficitului public sub valoarea de
           referință de 3% în 2012, respectiv cu un an înainte de termenul stabilit în cadrul
           procedurii de deficit excesiv. Pornind de la cifrele prezentate în Programul de
           stabilitate, obiectivul pe termen mediu (OTM), și anume o valoare a deficitului
           structural de 0,5% din PIB, va fi aproape atins până la finalul perioadei la care se
           referă programul, având în vedere că soldul structural calculat de Comisie va ajunge la
           -0,8% din PIB în 2015. Strategia bugetară este susținută în totalitate de măsuri
           suficient de detaliate până în 2015, însă implementarea lor poate fi afectată de anumite
           riscuri, în principal legate de capacitatea de contrabalansare a depășirilor din sectorul

RO                                                 3                                                    RO
 ---pagebreak---             sănătății și de monitorizare a cheltuielilor administrațiilor locale. Efortul bugetar anual
            mediu este de 0,75% din PIB în perioada 2011-2013, în conformitate cu recomandarea
            Consiliului din 2 decembrie 2009 formulată în temeiul procedurii de deficit excesiv.
            Pentru anii ulteriori termenului de corectare a deficitului excesiv (2014 și 2015),
            soldul structural recalculat se îmbunătățește cu 0,25 % în 2014 și cu 0,5 % în 2015,
            așadar ușor sub valoarea de 0,5 % cerută pentru îmbunătățirea soldului structural până
            la atingerea OTM.

     (9)    Consolidarea bugetară planificată și implementată de autoritățile olandeze se bazează
            în mare măsură pe reduceri mai ales ale cheltuielilor structurale, în valoare de
            aproximativ 3% din PIB până la finalului perioadei acoperite de program (2015)
            comparativ cu scenariul de bază. Traiectoria de ajustare rezultată prevede reducerea
            deficitului public de la 3,8% din PIB în 2011 la 2,4% din PIB în 2012, urmată de
            reduceri anuale de circa 0,5% în perioada 2013-2015. Țările de Jos sunt ferm hotărâte
            să realizeze aceste obiective. Anumite domenii de politică generatoare de creștere,
            cum ar fi învățământul, vor fi scutite de reducerile bugetare; astfel nu se va
            compromite potențialul viitor de creștere economică și se va da un impuls eforturilor
            de corecție sustenabilă a deficitului excesiv.

     (10)   Alături de consolidarea pe termen scurt, printre principalele provocări se numără
            îmbunătățirea sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice, afectată de creșterea
            semnificativă a cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației. Costul pe termen lung
            al îmbătrânirii demografice se situează, fără echivoc, deasupra mediei din UE, cu
            precădere în ceea ce privește îngrijirile pe termen lung și pensiile. Creșterea
            preconizată a cheltuielilor aferente îngrijirilor pe termen lung este cea mai mare din
            Europa, după cum reiese din Raportul Comisiei din 2009 privind îmbătrânirea
            populației. Principala cauză a acestei situații este existența în Țările de Jos a unui
            sistem deja extins de îngrijiri formale pe termen lung (de exemplu, asigurări publice pe
            termen lung care acoperă îngrijiri personale, asistență medicală, ajutor, tratament și
            spitalizare), în timp ce îngrijirile informale joacă un rol mai puțin important.

     (11)   Piața muncii din Țările de Jos se caracterizează prin niveluri de participare relativ
            ridicate, productivitate mare pe oră lucrată și o rată scăzută a șomajului. În aceste
            condiții, principala provocare căreia va trebui să-i facă față piața muncii este creșterea
            utilizării potențialului latent în materie de forță de muncă, pentru a compensa mai ales
            scăderea preconizată a populației apte de muncă, determinată de îmbătrânirea
            demografică. Numărul mediu de ore lucrate pe an este cel mai scăzut din UE, după
            cum confirmă și cele mai recente cifre disponibile. Numărul redus de ore lucrate este o
            consecință a proporției foarte mari reprezentate de persoanele, în special femei, care au
            program redus de lucru în virtutea preferințelor personale, dar și a existenței
            contrastimulentelor financiare pentru intrarea pe piața muncii sau pentru prelungirea
            programului de lucru. Actualmente, în cazul persoanelor care contribuie cu al doilea
            salariu la veniturile familiei, unul dintre principalele contrastimulente pentru intrarea
            pe piața muncii din Țările de Jos sau pentru prelungirea programului de lucru este rata
            mare de impozitare marginală aplicată celui de-al doilea venit. Impozitul poate depăși
            în unele cazuri 80 %, de exemplu ca urmare a creditului fiscal general și a reducerii
            beneficiilor calculate în funcție de venituri, cum ar fi alocațiile pentru îngrijirea
            copiilor.

     (12)   În cazul unui grup eterogen și tot mai numeros format din persoane cu handicap parțial
            aflate de mult timp în șomaj, grup care se confruntă cu un risc tot mai accentuat de

RO                                                  4                                                     RO
 ---pagebreak---             șomaj structural, implementarea politicilor active pentru piața muncii nu a generat, pe
            cât se pare, rezultate pozitive. Cetățenii din afara UE întâmpină în mod deosebit
            dificultăți, fapt care amplifică decalajele persistente de pe piața forței de muncă.

     (13)   Cu toate că sistemul olandez al cercetării și inovării a reușit să-și păstreze capacitatea
            inovatoare, contribuția scăzută a sectorului privat la investițiile în cercetare și
            dezvoltare ar putea avea efecte negative asupra creșterii economice viitoare și a
            competitivității economiei Țărilor de Jos. Guvernul își propune să creeze un climat
            stimulator pentru firmele cu activități intensive de cercetare și inovare, inclusiv pentru
            firmele străine; aceasta s-ar traduce prin stimulente fiscale, libertate de mișcare pentru
            întreprinzători și excelență în domeniul cercetării. Având în vedere consolidarea
            bugetară care se impune în acest an, anumite subvenții acordate companiilor ar putea fi
            totuși sistate, în timp ce altele ar putea fi eficientizate și orientate înspre domenii
            economice de vârf, dar și convertite în instrumente fiscale mai generice.

     (14)   Mediul de afaceri este afectat de congestia traficului rutier și feroviar, ale cărei
            niveluri sunt printre cele mai ridicate din UE. În acest context, infrastructura de
            transport relativ ineficientă are efecte negative asupra mobilității forței de muncă și,
            prin intermediul productivității, implicit asupra creșterii potențiale. Angajații pierd
            mult timp cu naveta, nu se pot baza pe orarele mijloacelor de transport și au de
            suportat costuri ridicate generate de congestia traficului. În cazul în care nu au loc
            schimbări de politică, până în 2020 aceste costuri vor crește probabil și mai mult.
            Utilizarea mai eficientă a infrastructurii, de exemplu prin măsuri de tarificare rutieră,
            ar contribui la creșterea mobilității forței de muncă și a productivității și implicit la
            creșterea potențială.

     (15)   La 4 aprilie 2011, Țările de Jos au anunțat o serie de angajamente luate în cadrul
            Pacului Euro Plus4. Printre acestea se numără măsuri care vizează promovarea
            competitivității (o nouă politică în domeniul întreprinderilor, bazată pe care să aibă la
            bază reducerea generalizată a fiscalității și a procedurilor administrative) și a ocupării
            forței de muncă (un sistem de asigurări sociale mai stimulator, reducerea dependenței
            de ajutorul de șomaj), îmbunătățirea în continuare a sustenabilității finanțelor publice
            (includerea dispozițiilor Pactului de stabilitate și creștere în legislația națională) și
            creșterea stabilității financiare (mai multe competențe acordate instituțiilor de
            supraveghere). Angajamentele enumerate se referă la toate domeniile pactului. Ele
            reprezintă o continuare a agendei de reforme prezentate în Programul de stabilitate și
            în Programul național de reformă. Se remarcă însă lipsa detaliilor referitoare la
            calendarul angajamentelor și la măsurile necesare pentru implementarea lor.
            Angajamentele au fost evaluate și luate în considerare în formularea recomandărilor.

     (16)   Comisia a evaluat Programul de stabilitate și Programul național de reformă, inclusiv
            angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus5. Ea a ținut seama nu numai de
            relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Țările de
            Jos, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea
            consolidării guvernanței economice globale a Uniunii Europene prin asigurarea
            contribuției Uniunii la deciziile naționale viitoare. Comisia consideră că strategia de

     4
            Mai multe detalii privind angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus pot fi consultate în
            documentul SEC(2011) 727.
     5
            SEC(2011) 727.

RO                                                     5                                                        RO
 ---pagebreak---             consolidare bugetară a Țărilor de Jos, prezentată în detaliu, trebuie aplicată așa cum s-
            a prevăzut, în paralel cu menținerea cheltuielilor în domeniile generatoare de creștere
            pe termen lung. Este necesar să se ia noi măsuri de îmbunătățire a sustenabilității pe
            termen lung a finanțelor publice, în special în sectorul pensiilor și în cel al îngrijirilor
            pe termen lung, de creștere a participării și integrării pe piața muncii și de soluționare
            a problemei congestiei transporturilor.

     (17)   În lumina prezentei evaluări și ținând seama totodată de Recomandarea Consiliului din
            2 decembrie 2009 formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul
            privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011 a
            Programului de stabilitate al Țărilor de Jos, iar avizul său6 se regăsește în special în
            recomandările de la punctele (1) și (2) de mai jos. Luând în considerare concluziile
            Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul național de
            reformă prezentat de Țările de Jos,

     RECOMANDĂ Țărilor de Jos să ia măsuri în perioada 2011-2012 astfel încât:

     (1)     Să implementeze strategia bugetară pentru anul 2012 și pentru perioada ulterioară,
             după cum s-a prevăzut, și să garanteze că eforturile de corectare a deficitului excesiv
             sunt sustenabile și favorabile creșterii, protejând cheltuielile în domenii direct legate
             de creșterea economică, cum ar fi cercetarea și inovarea, învățământul și formarea
             profesională.

     (2)     Să asigure creșterea vârstei legale de pensionare prin corelarea ei cu speranța de viață
             și să asocieze aceste măsuri altor acțiuni menite să ducă la creșterea vârstei efective
             de pensionare și la îmbunătățirea sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice.
             Să elaboreze un plan de reformă a sistemului de îngrijiri pe termen lung având în
             vedere fenomenul de îmbătrânire a populației.

     (3)     Să stimuleze participarea la piața muncii prin reducerea contrastimulentelor fiscale
             pentru persoanele ce contribuie cu al doilea salariu la veniturile familiei și să
             stabilească măsuri de susținere a celor mai vulnerabile categorii de populație în
             vederea reintegrării pe piața muncii.

     (4)     Să promoveze inovarea, investițiile private în cercetare-dezvoltare și legăturile mai
             strânse dintre cercetători și mediul de afaceri prin acordarea unor stimulente adecvate
             în contextul noii politici dedicate întreprinderilor (‘Naar de top’).

     (5)     Să reducă în continuare costurile ridicate generate de congestia rețelelor de transport
             prin trecerea de la taxe fixe la taxe variabile pentru transportul rutier, extinderea
             orientată a rețelei feroviare și introducerea tarificării rutiere.

     Adoptată la Bruxelles,

                                                        Pentru Consiliu
                                                        Președintele

     6
            Prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.

RO                                                         6                                               RO


title: Recomandarea Consiliului din 15 februarie 2011 privind descărcarea de gestiune a Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (al nouălea FED) pentru exercițiul financiar 2009

text:
               11.10.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 265/28

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 15 februarie 2011
   privind descărcarea de gestiune a Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (al nouălea FED) pentru exercițiul financiar 2009
   (2011/668/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (1), modificat prin acordul semnat la Luxemburg la 25 iunie 2005 (2),
   având în vedere Acordul intern între reprezentații guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului privind finanțarea și gestionarea ajutoarelor comunitare în cadrul Protocolului financiar la Acordul de parteneriat între statele din Africa, zona Caraibelor și Pacific și Comunitatea Europeană și statele sale membre, semnat la Cotonou (Benin) la 23 iunie 2000, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul CE (3) (denumit în continuare „acordul intern”), care instituie, printre altele, cel de al nouălea Fond european de dezvoltare (al nouălea FED), în special articolul 32 alineatul (3),
   având în vedere Regulamentul financiar din 27 martie 2003 aplicabil celui de al nouălea Fond european de dezvoltare (4), în special articolele 96-103,
   după consultarea contului de venituri și cheltuieli și a bilanțului referitoare la operațiunile celui de al nouălea FED astfel cum se prezintă la data de 31 decembrie 2009, precum și a Raportului anual al Curții de Conturi referitor la activitățile finanțate de al optulea, al nouălea și al zecelea Fond european de dezvoltare (FED) (5) privind exercițiul financiar 2009 însoțit de răspunsurile Comisiei,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 32 alineatul (3) din acordul intern, descărcarea de gestiune financiară a celui de al nouălea FED se acordă Comisiei de către Parlamentul European la recomandarea Consiliului.

               (2)

               Executarea în ansamblu de către Comisie a operațiunilor celui de al nouălea FED în decursul exercițiului financiar 2009 a fost satisfăcătoare,

         RECOMANDĂ Parlamentului European să acorde Comisiei descărcarea de gestiune cu privire la executarea operațiunilor celui de al nouălea FED pentru exercițiul financiar 2009.

      Adoptată la Bruxelles, 15 februarie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         MATOLCSY Gy.

      (1)  JO L 317, 15.12.2000, p. 3.

      (2)  JO L 287, 28.10.2005, p. 4.

      (3)  JO L 317, 15.12.2000, p. 355.

      (4)  JO L 83, 1.4.2003, p. 1.

      (5)  JO C 303, 9.11.2010, p. 243.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 9 decembrie 2011 privind cerințele de raportare statistică ale Băncii Centrale Europene în domeniul statisticilor externe (BCE/2011/24)

text:
               3.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 64/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 9 decembrie 2011
   privind cerințele de raportare statistică ale Băncii Centrale Europene în domeniul statisticilor externe
   (BCE/2011/24)
   2012/C 64/01
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 5.1 și articolul 34.1 a treia liniuță,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (1), în special articolul 4,
   întrucât:

               (1)

               Pentru îndeplinirea sarcinilor sale, Sistemul European al Băncilor Centrale (SEBC) trebuie să dispună de statistici externe cuprinzătoare și fiabile, care să cuprindă atât statistici privind balanța de plăți și poziția investițională internațională, cât și situația rezervelor internaționale, care să indice principalii factori care influențează condițiile monetare și piețele valutare din zona euro, precum și statistici privind transferurile transfrontaliere de bancnote euro. Cerințele statistice ale Băncii Centrale Europene (BCE) în acest domeniu sunt prevăzute în Orientarea BCE/2011/23 din 9 decembrie 2011 privind cerințele de raportare statistică ale Băncii Centrale Europene în domeniul statisticilor externe (2).

               (2)

               Articolul 5.1 prima teză din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „Statutul SEBC”) prevede că Banca Centrală Europeană (BCE), asistată de băncile centrale naționale (BCN), colectează fie de la autoritățile competente, altele decât BCN, fie direct de la agenții economici, informațiile statistice necesare pentru îndeplinirea de către aceasta a misiunilor SEBC. Articolul 5.1 a doua teză prevede că, în aceste scopuri, BCE cooperează cu instituțiile sau organismele Uniunii și cu autoritățile competente din statele membre sau țări terțe și cu organizațiile internaționale. Articolul 5.2 prevede că BCN îndeplinesc, în măsura în care este posibil, atribuțiile descrise la articolul 5.1.

               (3)

               Informațiile necesare pentru îndeplinirea cerințelor BCE în domeniul statisticilor externe pot fi colectate și/sau compilate de autoritățile competente, altele decât BCN. Prin urmare, unele dintre atribuțiile care trebuie executate pentru a îndeplini aceste cerințe necesită cooperarea dintre BCE sau BCN și autoritățile competente respective, în conformitate cu articolul 5.1 din Statutul SEBC. Articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului impune statelor membre să se organizeze în domeniul statisticii și să coopereze pe deplin cu SEBC pentru a asigura îndeplinirea obligațiilor ce decurg din articolul 5 din Statutul SEBC.

               (4)

               În cazurile în care, în conformitate cu normele naționale și practicile consacrate, agenții raportori raportează altor autorități competente decât BCN, aceste autorități și BCN respective ale acestora trebuie să coopereze pentru a asigura îndeplinirea cerințelor statistice ale BCE. În Irlanda, Central Statistics Office, și, în Malta, National Statistics Office colectează și compilează informațiile statistice necesare în domeniul statisticilor externe. Pentru a îndeplini cerințele statistice menționate mai sus, Central Bank of Ireland și Central Statistics Office, precum și Central Bank of Malta și National Statistics Office, ar trebui să coopereze între ele. Această cooperare ar trebui să includă stabilirea unei structuri permanente pentru transmiterea datelor, cu excepția cazului în care același rezultat este deja atins de legislația națională.

               (5)

               Evaluarea calității pentru statisticile privind balanța de plăți și poziția investițională internațională din zona euro și pentru situația rezervelor internaționale ar trebui realizată în conformitate cu Cadrul BCE privind calitatea statisticilor. BCN, în cooperare cu alte autorități competente, după caz, ar trebui să evalueze calitatea datelor pe care le furnizează autoritățile competente.

               (6)

               În conformitate cu articolul 3a din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 și cu Angajamentul public al Sistemului European al Băncilor Centrale privind statisticile europene, dezvoltarea, elaborarea și diseminarea de statistici europene de către SEBC se efectuează în conformitate cu principiile imparțialității, obiectivității, independenței profesionale, eficienței din punct de vedere al costurilor, confidențialității informațiilor statistice, calității ridicate a rezultatelor și reducerii la minimum a sarcinii de raportare.

               (7)

               Având în vedere faptul că Orientarea BCE/2011/23 abrogă Orientarea BCE/2004/15, este prin urmare necesar să se înlocuiască Recomandarea BCE/2004/16 din 16 iulie 2004 privind cerințele de raportare statistică ale Băncii Centrale Europene în domeniul statisticilor privind balanța de plăți și poziția investițională internațională, precum și situația rezervelor internaționale (3),

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   SECȚIUNEA I

      Definiții

   În sensul prezentei recomandări, termenii „statistici externe”, „balanță de plăți”, „poziție investițională internațională” și „situația rezervelor internaționale” au sensul definit la articolul 1 din Orientarea BCE/2011/23.
   SECȚIUNEA II

      Furnizarea de informații statistice către BCN

               (1)

               În măsura în care colectarea de statistici externe este încredințată destinatarilor prezentei recomandări, destinatarii ar trebui să se asigure că statisticile externe relevante sunt puse la dispoziția respectivelor BCN în timp util pentru a permite acestora din urmă să respecte obligațiile de raportare care le revin în temeiul articolelor 2, 3, 5 și 6 din Orientarea BCE/2011/23.

               (2)

               Informațiile ar trebui puse la dispoziție în conformitate cu standardele și cerințele statistice ale BCE privind statisticile externe, astfel cum sunt prevăzute în anexele I, II, III, IV și VI la Orientarea BCE/2011/23. Fără a aduce atingere sarcinii de monitorizare a BCE, astfel cum este prevăzută în anexa V la Orientarea BCE/2011/23, destinatarii prezentei recomandări ar trebui să monitorizeze calitatea și fiabilitatea informațiilor statistice puse la dispoziția respectivelor BCN.

         SECȚIUNEA III

      Cooperare permanentă cu BCN respective

   Destinatarii prezentei recomandări ar trebui să stabilească cu propriile BCN, în scris, modalitățile corespunzătoare de cooperare pentru a asigura o structură permanentă de transmitere a datelor care să îndeplinească standardele și cerințele statistice ale BCE, cu excepția cazului în care același rezultat este deja obținut de legislația națională.
   SECȚIUNEA IV

      Dispoziții finale

               (1)

               Prezenta recomandare înlocuiește Recomandarea BCE/2004/16 începând cu 1 iunie 2014.

               (2)

               Trimiterile la Recomandarea BCE/2004/16 ar trebui interpretate ca trimiteri la prezenta recomandare.

               (3)

               Prezenta recomandare se adresează Central Statistics Office din Irlanda și National Statistics Office din Malta.

               (4)

               Prezenta recomandare se aplică de la 1 iunie 2014.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 9 decembrie 2011.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 318, 27.11.1998, p. 8.

      (2)  JO L 65, 3.3.2012, p. 1.

      (3)  JO C 292, 30.11.2004, p. 21.


title: Recomandarea Comisiei din 23 noiembrie 2011 privind revizuirea obiectivelor cuprinse în planurile de performanță adoptate în temeiul Regulamentului (UE) nr. 691/2010 al Comisiei  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               29.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 348/1

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 23 noiembrie 2011
   privind revizuirea obiectivelor cuprinse în planurile de performanță adoptate în temeiul Regulamentului (UE) nr. 691/2010 al Comisiei
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   2011/C 348/01
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 691/2010 al Comisiei din 29 iulie 2010 de stabilire a unui sistem de performanță pentru serviciile de navigație aeriană și pentru funcțiile de rețea și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2096/2005 de stabilire a unor cerințe comune pentru furnizarea de servicii de navigație aeriană (1), în special articolul 13 alineatul (3),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (UE) nr. 691/2010 al Comisiei de stabilire a unui sistem de performanță pentru serviciile de navigație aeriană și pentru funcțiile de rețea și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2096/2005 de stabilire a unor cerințe comune pentru furnizarea de servicii de navigație aeriană prevede adoptarea de către statul sau statele membre a unor planuri de performanță la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian, inclusiv obiective naționale obligatorii sau obiective la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian, asigurând coerența cu obiectivele de performanță la nivelul Uniunii Europene. De asemenea, în conformitate cu regulamentul respectiv, Comisia trebuie să evalueze coerența obiectivelor naționale și a obiectivelor la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian cu obiectivele de performanță la nivelul Uniunii Europene.

               (2)

               În temeiul articolului 13 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 691/2010, Comisia poate hotărî să adreseze statului membru sau statelor membre vizate o recomandare de adoptare a unor obiective de performanță revizuite.

               (3)

               La 29 iulie 2010, Comisia a desemnat un organism de evaluare a performanței în temeiul articolului 3 din Regulamentul (UE) nr. 691/2010 al Comisiei, care să o asiste la implementarea sistemului de performanță.

               (4)

               În vederea stabilirii unor obiective naționale sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian, prin Decizia 2011/121/UE a Comisiei (2) au fost adoptate obiective de performanță la nivelul Uniunii Europene pentru perioada 2012-2014. Aceste obiective se raportează la domenii de performanță esențiale: mediu, capacitate și rentabilitate. Cu toate acestea, în prima perioadă de referință, nu a trebuit ca statele membre să stabilească obiective obligatorii în domeniul siguranței și al mediului.

               (5)

               Până la 5 iulie 2011, statele membre au comunicat Comisiei planurile lor naționale, printre care și un plan prezentat în comun de Belgia și Luxemburg. Danemarca și Suedia au comunicat Comisiei un plan în numele blocului lor funcțional de spațiu aerian (FAB danezo-suedez). Belgia, Franța, Germania, Luxemburg, Țările de Jos și Elveția au comunicat Comisiei un plan în numele blocului lor funcțional de spațiu aerian (FABEC).

               (6)

               În iulie și august 2011, organismul de evaluare a performanței a asistat Comisia la evaluarea planurilor de performanță la nivel național și a celor la nivelul blocului de spațiu aerian și a transmis Comisiei un raport de evaluare la 20 septembrie 2011.

               (7)

               Raportul de evaluare întocmit de organismul de evaluare a performanței a luat în considerare ipotezele stabilite la articolul 3 din Decizia 2011/121/UE, informații publice și informații puse la dispoziție de Eurocontrol, precum și informații puse la dispoziție de statele membre în planurile de performanță la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian.

               (8)

               Având în vedere obiectivele prioritare de siguranță, evaluarea de către Comisie a planurilor și obiectivelor de performanță la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian s-a bazat pe criteriile prevăzute în anexa III la Regulamentul (UE) nr. 691/2010, în special pe situația globală a fiecărui stat membru în parte, în temeiul punctului 1 litera (b) din anexa respectivă. Evaluarea respectivă ține seama nu numai de obiectivele de performanță impuse de Regulamentul (UE) nr. 691/2010, ci și de ceilalți indicatori sau de celelalte obiective de performanță care pot fi incluse în planuri ca urmare a inițiativelor la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian.

               (9)

               Statele membre trebuie să adopte obiective revizuite la nivel național și la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian și măsuri corespunzătoare pentru atingerea obiectivelor respective în conformitate cu procedura menționată la articolul 13 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 691/2010.

               (10)

               La revizuirea obiectivelor de capacitate trebuie să se țină seama de interacțiunea cu administratorul rețelei și de sprijinul acordat de acesta.

               (11)

               În temeiul articolului 13 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1794/2006 al Comisiei (3), până la 1 noiembrie 2011, statele membre trebuie să calculeze ratele unitare pentru perioada de referință pe baza planurilor de performanță la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian, inclusiv obiectivele de rentabilitate stabilite în planurile respective. Dacă se adoptă obiective de rentabilitate revizuite după 1 noiembrie 2011, ratele unitare pentru perioada de referință trebuie recalculate pe baza obiectivelor de rentabilitate finale adoptate.

               (12)

               Ca urmare a publicării raportului de evaluare întocmit de organismul de evaluare a performanței, o serie de state membre și-au făcut deja cunoscută intenția de a lua măsurile necesare pentru a adopta obiective de performanță revizuite, în concordanță cu opiniile Comisiei, astfel cum sunt exprimate în prezenta recomandare.

               (13)

               La evaluarea obiectivelor revizuite de performanță în conformitate cu procedura menționată la articolul 14 din Regulamentul (UE) nr. 691/2010, prezenta recomandare va fi luată în considerare după caz.

               (14)

               Comisia a consultat statele membre vizate de prezenta recomandare, în conformitate cu articolul 13 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 691/2010.

               (15)

               Măsurile prevăzute în prezenta recomandare sunt conforme cu avizul Comitetului pentru Cerul unic,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Obiectivul prezentei recomandări este de a solicita statelor membre, având în vedere evaluarea întreprinsă de organismul de evaluare a performanței și rezultatele contactelor stabilite în temeiul alineatului (5), să adopte, după caz și/sau dacă este necesar, obiective de performanță revizuite la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian, pentru a asigura coerența cu obiectivele de performanță la nivelul Uniunii Europene, adoptate prin Decizia 2011/121/UE pentru perioada 2012-2014 (denumită în continuare „perioada de referință”) și care să contribuie în mod adecvat la atingerea obiectivelor respective.

               2.

               Bazându-se pe recomandările incluse în raportul de evaluare întocmit de organismul de evaluare a performanței, Comisia consideră că:

                           (a)

                           obiectivele de capacitate stabilite de Grecia, Spania, Austria, Polonia și Regatul Unit în planurile lor naționale nu sunt coerente cu obiectivele la nivelul Uniunii Europene și nu contribuie în mod adecvat la atingerea acestora;

                           (b)

                           obiectivul de capacitate stabilit de Belgia, Germania, Franța, Luxemburg și Țările de Jos în planul pentru blocul funcțional de spațiu aerian Europe Central (FABEC) nu este coerent cu obiectivele la nivelul Uniunii Europene și nu contribuie în mod adecvat la atingerea acestora;

                           (c)

                           obiectivele de rentabilitate stabilite de Bulgaria, Republica Cehă, Germania Estonia, Irlanda, Spania (pentru zona sa tarifară continentală de navigație aeriană de rută), Franța, Italia, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Austria, Portugalia, Finlanda, România, Slovenia, Slovacia, Suedia și Regatul Unit în planurile lor naționale nu sunt coerente cu obiectivele la nivelul Uniunii Europene și nu contribuie în mod adecvat la atingerea acestora.

               3.

               La adoptarea obiectivelor de performanță revizuite, statele membre în cauză trebuie să asigure luarea în considerare a recomandărilor formulate în raportul de evaluare întocmit de organismul de evaluare a performanței.
               Concret, ținând seama de circumstanțele specifice fiecărui stat membru:

                           (a)

                           Grecia, Spania, Polonia, Austria și Regatul Unit ar trebui să își îmbunătățească obiectivele de capacitate astfel încât să atingă sau să depășească, până în 2014, următoarele valori de referință (valori calculate de Eurocontrol și utilizate în raportul de evaluare întocmit de organismul de evaluare a performanței):

                                       —

                                       Grecia: 0,26 minute de întârziere în medie per zbor;

                                       —

                                       Spania: 0,31 minute de întârziere în medie per zbor;

                                       —

                                       Polonia: 0,26 minute de întârziere în medie per zbor;

                                       —

                                       Austria: 0,23 minute de întârziere în medie per zbor;

                                       —

                                       Regatul Unit: 0,27 minute de întârziere în medie per zbor;

                           (b)

                           Belgia, Germania, Franța, Luxemburg și Țările de Jos ar trebui să își îmbunătățească obiectivul de capacitate stabilit pentru FABEC, astfel încât să atingă sau să depășească, până în 2014, valoarea de referință de 0,4 minute de întârziere în medie per zbor;

                           (c)

                           Statele membre menționate la alineatul (2) litera (c) ar trebui să profite de orice ocazie pentru a îmbunătăți în continuare obiectivele de rentabilitate din planurile de performanță la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian în perioada de referință, în special în ceea ce privește evoluția contextului general, reducerea costului capitalului și a costurilor de sprijin (alte costuri decât cele aferente activității controlorilor de trafic aerian), creșterea productivității și raționalizarea investițiilor în contextul creării blocurilor funcționale de spațiu aerian;

                           (d)

                           Republica Cehă, Germania, Estonia, Irlanda, Spania, Franța, Malta, Austria, Slovacia, Finlanda și Regatul Unit ar trebui să revizuiască ipotezele care stau la baza primei de risc și, prin urmare, a rentabilității capitalurilor proprii și ar trebui să furnizeze documente justificative cu privire la creșterile semnificative ale costului capitalului;

                           (e)

                           Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Franța, Italia, Letonia, Ungaria, Malta, Portugalia, România, Slovenia, Slovacia, Finlanda și Regatul Unit ar trebui să reevalueze amploarea și oportunitatea investițiilor necesare pentru atingerea obiectivelor de performanță în perioada de referință, ținând seama de posibilitatea de raționalizare a acestora în contextul proiectelor la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian sau la nivel regional.

               4.

               Pe lângă recomandările prevăzute la alineatul (3):

                           (a)

                           statele membre au obligația de a specifica în planurile lor de performanță la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu aerian contribuția investițiilor, în perioada de referință, la atingerea obiectivelor de performanță, și impactul investițiilor respective asupra obiectivelor menționate, făcând trimiteri la analize economice și/sau la analize costuri/beneficii și descriind relevanța acestora în raport cu Planul general european ATM, mai ales în măsura în care este vorba despre implementarea primului pachet de punere în aplicare. Aceste informații ar trebui să fie coerente cu informațiile incluse în planurile de afaceri ale furnizorilor de servicii de navigație aeriană, în conformitate cu secțiunea 2.2 litera (b) din Anexa I la Regulamentul (CE) nr. 2096/2005 al Comisiei (4);

                           (b)

                           statele membre au obligația de a prezenta ipotezele și justificările necesare pentru stabilirea costurilor care pot fi considerate neprevăzute, în conformitate cu articolul 11a alineatul (8) din Regulamentul (CE) nr. 1794/2006, cu scopul de a facilita efectuarea ajustărilor necesare la finalul perioadei de referință;

                           (c)

                           statele membre care fac parte dintr-un bloc funcțional de spațiu aerian și care nu au adoptat un plan de performanță cu obiective la nivelul blocului funcțional de spațiu aerian au obligația, împreună cu organismul de evaluare a performanței, de a comunica, cu titlu informativ, Comisiei obiectivele de performanță cumulate, evidențiind concordanța acestora, la nivelul blocului funcțional de spațiu aerian, cu obiectivele de performanță la nivelul Uniunii Europene, în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 691/2010.

               5.

               Comisia, în colaborare cu organismul de evaluare a performanței, intenționează să urmărească efectele prezentei recomandări prin contacte bilaterale și/sau multilaterale cu statele membre.

               6.

               Recomandarea se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 23 noiembrie 2011.

            Pentru Comisie

         Siim KALLAS

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 201, 3.8.2010, p. 1.

      (2)  JO L 48, 23.2.2011, p. 16.

      (3)  JO L 341, 7.12.2006, p. 3.

      (4)  JO L 335, 21.12.2005, p. 13.