				|

		52014PC0436

			Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI de abrogare a Deciziei 2010/284/UE privind existența unui deficit excesiv în Republica Cehă /* COM/2014/0436 final */

			   	Recomandare de
DECIZIE A CONSILIULUI
de abrogare a Deciziei 2010/284/UE privind
existența unui deficit excesiv în Republica Cehă
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în special articolul 126 alineatul
(12),
având în vedere recomandarea Comisiei,
întrucât:
(1)       Prin Decizia 2010/284/UE a
Consiliului din 2 decembrie 2009[1],
în urma unei recomandări a Comisiei, s-a decis că în Republica
Cehă există un deficit excesiv. Consiliul a constatat că deficitul
public al Republicii Cehe planificat pentru 2009 era de 6,6 % din PIB,
situându-se astfel peste valoarea de referință de 3 % din PIB
prevăzută de tratat, în timp ce datoria publică brută era
preconizată să atingă 35,5 % din PIB în 2009, mult sub valoarea
de referință de 60 % din PIB[2].

(2)       La 2 decembrie 2009, în
conformitate cu articolul 126 alineatul (7) din TFUE și cu articolul
3 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1467/97 al Consiliului din
7 iulie 1997 privind accelerarea și clarificarea aplicării
procedurii de deficit excesiv[3],
Consiliul, pe baza unei recomandări a Comisiei, a adresat o recomandare
Republicii Cehe în vederea soluționării situației de deficit
excesiv până cel târziu în 2013. Recomandarea a fost făcută
publică.
(3)       În conformitate cu articolul
4 din Protocolul privind procedura aplicabilă deficitelor excesive anexat
tratatelor, Comisia furnizează datele necesare pentru punerea în aplicare
a procedurii. În cadrul aplicării acestui protocol, statele membre trebuie
să notifice date privind deficitele și datoriile publice și alte
variabile conexe de două ori pe an, înainte de 1 aprilie și
respectiv 1 octombrie, în conformitate cu articolul 3 din
Regulamentul (CE) nr. 479/2009 al Consiliului din 25 mai 2009 privind
aplicarea Protocolului privind procedura aplicabilă deficitelor excesive
anexat la Tratatul de instituire a Comunității Europene[4].
(4)       Atunci când analizează
dacă ar trebui abrogată o decizie privind existența unui deficit
excesiv, Consiliul ar trebui să ia o decizie pe baza datelor notificate.
În plus, o decizie privind existența unui deficit excesiv ar trebui
abrogată numai în cazul în care previziunile Comisiei indică faptul
că deficitul nu va depăși valoarea de referință de 3 %
din PIB prevăzută în tratat pe perioada analizată în previziuni[5].
(5)       Pe baza datelor furnizate de
Comisie (Eurostat) în conformitate cu articolul 14 din Regulamentul (CE)
nr. 479/2009, ca urmare a notificării primite din partea Republicii
Cehe înainte de 1 aprilie 2014 și pe baza previziunilor din primăvara
2014 ale serviciilor Comisiei, se desprind următoarele concluzii:
–
După ce a atins un nivel record de 5,8 %
din PIB în 2009, deficitul public al Republicii Cehe a fost redus, atingând
1,5 % din PIB în anul 2013, care era termenul limită stabilit de
Consiliu. Această îmbunătățire a fost determinată de
măsuri de consolidare, atât pe partea de cheltuieli, cât și pe partea
de venituri, în special prin majorări ale impozitelor indirecte și
reducerea investițiilor publice.
–
Programul de convergență pe 2014 al
Republicii Cehe estimează că deficitul public va crește la
1,8 % din PIB în 2014 și la 2,3 % din PIB în 2015, în timp ce
previziunile din primăvara anului 2014 ale Comisiei preconizează
că deficitul public va atinge 1,9 % din PIB în 2014 și
2,4 % din PIB în 2015, în ipoteza menținerii politicilor actuale.
Astfel, deficitul ar trebui să rămână sub valoarea de
referință de 3 % din PIB pe perioada analizată în
previziuni.
–
Soldul structural, adică soldul public ajustat
în funcție de ciclul economic și fără a include
măsurile cu caracter excepțional și alte măsuri temporare,
s-a îmbunătățit, în medie, cu 1,4 % din PIB în fiecare an
între 2009 și 2013. Se preconizează că se va deteriora cu
1 % din PIB în 2014 (până la -1,1 % din PIB) și cu
încă 0,8 % din PIB în 2015, în ipoteza menținerii politicilor
actuale.
–
Ponderea datoriei în PIB a
crescut cu 11,5 puncte procentuale între 2009 și 2013, atingând 46 %.
În previziunile din primăvara 2014 ale Comisiei, se
estimează că datoria publică brută va scădea temporar
la 44,4 % din PIB în 2014 și va crește la 45,8 % din PIB în
2015.
(6)       Consiliul reamintește
că, începând din 2014, care este anul următor corectării
deficitului excesiv, Republica Cehă face obiectul componentei preventive a
Pactului de stabilitate și creștere și ar trebui să
își mențină soldul structural la sau peste obiectivul său
pe termen mediu.
(7)       În conformitate cu articolul
126 alineatul (12) din tratat, o decizie a Consiliului privind existența
unui deficit excesiv trebuie abrogată atunci când deficitul excesiv din
statul membru în cauză a fost, în opinia Consiliului, corectat.
(8)       În opinia Consiliului,
deficitul excesiv din Republica Cehă a fost corectat și, în
consecință, Decizia 2010/284/UE ar trebui abrogată,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
În baza unei evaluări globale se
concluzionează că deficitul excesiv din Republica Cehă a fost
corectat.
Articolul 2
Decizia 2010/284/UE se abrogă.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează Republicii
Cehe.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 125, 21.5.2010, p. 36.
[2]               Deficitul public și datoria publică pentru
2009 au fost ulterior revizuite, atingând 5,8 % din PIB și,
respectiv, 34,6 % din PIB.
[3]               JO L 209, 2.8.1997, p. 6.
[4]               JO L 145, 10.6.2009, p. 1.
[5]               În conformitate cu documentul intitulat
„Specificații privind punerea în aplicare a Pactului de stabilitate
și creștere și orientări referitoare la forma și
conținutul programelor de stabilitate și de convergență ”,
din 3 septembrie 2012. A se vedea: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf


title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2013 privind Programul național de reformă al Finlandei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Finlandei pentru perioada 2012-2017

text:
               30.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/24

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 9 iulie 2013
   privind Programul național de reformă al Finlandei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Finlandei pentru perioada 2012-2017
   2013/C 217/07
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru locuri de muncă și creștere economică, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010, a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat și de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 10 iulie 2012, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă pentru 2012 al Finlandei și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Finlandei pentru perioada 2012-2015.

               (5)

               La 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, marcând începutul Semestrului european 2013 pentru coordonarea politicilor economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Finlanda ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuat un bilanț aprofundat.

               (6)

               Parlamentul European a fost implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97, și, la 7 februarie 2013, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2013 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2013.

               (7)

               La 14 martie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil creșterii, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (8)

               La 10 aprilie 2013, Comisia a publicat rezultatele bilanțului aprofundat pentru Finlanda, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că Finlanda se confruntă cu dezechilibre macroeconomice care necesită monitorizare și adoptarea de măsuri de politică. În special, este necesar să se acorde o atenție constantă deteriorării substanțiale a situației contului curent și rezultatelor slabe la export, legate de restructurarea sectorului industrial, precum și de factori de competitivitate bazați sau nu pe costuri.

               (9)

               La 18 aprilie 2013, Finlanda a prezentat Programul său național de reformă pentru 2013 și Programul său de stabilitate pentru perioada 2012-2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (10)

               Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, a Programului de stabilitate pentru 2013, Consiliul consideră că în Finlanda finanțele publice au fost solide, în ansamblu, și că s-au depus eforturi pentru a crește veniturile și a controla cheltuielile, astfel încât să se înainteze către realizarea obiectivului pe termen mediu (OTM). Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din Programul de stabilitate este plauzibil. Prognozele privind creșterea economică pentru 2013 sunt similare cu previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2013, în timp ce prognoza pentru 2014 este cu 0,6 puncte procentuale mai mare decât cea din previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2013. Obiectivul strategiei bugetare definite în Programul de stabilitate este acela de a asigura echilibrul finanțelor administrației centrale și de a aduce pe o curbă descendentă, până în 2015, ponderea datoriei guvernamentale în PIB. Programul de stabilitate cuprinde o modificare a obiectivului pe termen mediu (OTM) de la 0,5 % la - 0,5 %. Noul OTM este conform cerințelor prevăzute în Pactul de stabilitate și de creștere. Programul de stabilitate prevede realizarea OTM până în anul 2014 și menținerea la nivelul acestuia până în 2017. Pe baza soldului structural (recalculat) potrivit informațiilor furnizate în Programul de stabilitate, se constată că Finlanda nu a realizat în 2012 OTM-ul aplicabil anterior și probabil nu va realiza noul OTM în 2013.
               Programul de stabilitate preconizează îmbunătățirea soldului bugetar structural (recalculat), de la – 1 % din PIB în 2012 la – 0,9 % din PIB în 2013. Între anii 2014 și 2017, acesta s-ar menține între – 0,6 % și – 0,7 % din PIB. În 2012, cheltuielile nete ale Finlandei au crescut cu 0,4 %, valoare care rămâne inferioară ratei de referință aplicabile prevăzute de criteriul de referință privind cheltuielile din Pactul de stabilitate și de creștere. Având în vedere creșterea negativă a PIB-ului real în 2012, nivelul scăzut de ajustare structurală este considerat a fi suficient. În 2013, soldul bugetar structural (recalculat) al Finlandei este în proces de îmbunătățire, iar în cazul cheltuielilor nete ale acestei țări se preconizează o deviație de doar 0,1 % din PIB față de criteriul de referință privind cheltuielile. Acest lucru este considerat a fi adecvat, având în vedere deviația negativă considerabilă a PIB-ului în Finlanda. În 2014, se preconizează ca soldul bugetar structural (recalculat) al Finlandei să continue să se îmbunătățească, ajungând la – 0,6 % din PIB și apropiindu-se astfel suficient de mult de obiectivul pe termen mediu (mai mult, potrivit previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2013, Finlanda ar urma să realizeze pe deplin acest obiectiv în 2014). Per ansamblu, acest lucru ar presupune respectarea componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. Datoria publică brută consolidată a fost de 53 % din PIB în 2012 și se va menține, potrivit Programului de stabilitate, la un nivel mai mic de 60 % din PIB pe durata programului. Programul de stabilitate prevede reducerea nivelului datoriei în 2016 și 2017. Sustenabilitatea pe termen lung reprezintă în continuare cea mai importantă provocare pentru politica bugetară. Decalajul de sustenabilitate legat de îmbătrânirea populației, care privește pensiile, îngrijirea medicală și îngrijirea pe termen lung, a fost recunoscut și necesită o monitorizare constantă.

               (11)

               Creșterea productivității în cazul serviciilor publice nu s-a ridicat la nivelul creșterii productivității din economia în ansamblul său, în timp ce presiunea legată de îmbătrânirea populației este în creștere. Deși principiile pentru reformarea municipalităților au fost stabilite, fuziunile vor continua să se facă pe bază voluntară, cu toate că vor fi disponibile stimulentele financiare din partea administrației centrale. Se preconizează că reforma în curs a serviciilor sociale și a serviciilor de sănătate nu va conduce la nicio reducere semnificativă a numărului actual de centre medicale districtuale.

               (12)

               Au fost puse în aplicare măsuri de reducere a șomajului în rândul tinerilor și a șomajului de lungă durată, cum ar fi garanția pentru tineret, programul temporar consacrat competențelor adulților tineri și programul-pilot pentru șomerii de lungă durată. Aceste programe au fost completate în 2013 prin acordarea unui sprijin financiar suplimentar pentru ucenicii, ca parte a garanției pentru tineret și sunt binevenite în contextul unei creșteri preconizate a ratei șomajului. Acum aceste măsuri trebuie să fie puse în aplicare, punându-se accentul în mod clar pe îmbunătățirea nivelului de calificare și a poziției grupurilor-țintă pe piața muncii. Creșterea ratei de ocupare a lucrătorilor în vârstă este importantă pentru asigurarea sustenabilității finanțelor publice și pentru a răspunde în viitor cererii de forță de muncă. Populația de vârstă activă este în scădere în Finlanda. S-a convenit asupra unei serii de măsuri prin care să se abordeze modalitățile de acces la pensionarea anticipată, cum ar fi creșterea vârstei de acces la pensiile parțiale, eliminarea posibilității de a beneficia de pensie redusă și creșterea vârstei de pensionare în urma unor perioade de șomaj. Cu toate acestea, speranța de viață a crescut mai repede decât s-a preconizat în timpul reformei sistemului de pensii din 2005 și, în timp, grila actuală prevăzută de lege pentru vârsta standard de pensionare s-ar putea dovedi a fi prea redusă, iar pensiile ar putea deveni insuficiente. În Programul său de stabilitate, guvernul s-a angajat să majoreze la 62,4 ani vârsta efectivă de pensionare, până în 2025, această vârstă fiind în continuare scăzută în contextul provocărilor generate de speranța de viață și de evoluțiile demografice. Punerea în aplicare a acestor linii de acțiune convenite rămâne o prioritate pe termen scurt.

               (13)

               Barierele de reglementare din sectorul serviciilor din Finlanda sunt în continuare restrictive și gradul de concentrare al pieței este ridicat în sectoare importante, cum ar fi sectorul comerțului cu amănuntul. Modificările preconizate la legea concurenței în legătură cu poziția dominantă a operatorilor comerciali din sectorul produselor alimentare, obiectivele de sporire a supravegherii acestui sector, prevăzute în programul privind concurența sănătoasă, și eliminarea din legislația existentă a restricțiilor inutile privind concurența, cum ar fi restricția legată de amenajarea teritoriului și construcții, ar trebui să contribuie la găsirea de soluții pentru problemele actuale. De asemenea, fuzionarea autorității de concurență cu agenția pentru protecția consumatorilor, însoțită de o majorare a bugetului acestei instituții și de atribuirea unor competențe sporite pentru a asigura neutralitatea în materie de concurență între actorii publici și cei privați, ar trebui să sporească eficacitatea și beneficiile politicii din domeniul concurenței, în sens general. În mod tradițional, amenzile aplicate în temeiul dreptului concurenței în Finlanda au fost și sunt reduse; ancheta care este planificată pentru 2013 ar trebui să ofere o bază pentru noi reforme în vederea sporirii efectului disuasiv al acestora.

               (14)

               Creșterea productivității în Finlanda este în continuare inferioară creșterii salariilor, în timp ce competitivitatea pe plan internațional a scăzut, astfel cum este demonstrat de scăderea cotei de piață pentru exporturile finlandeze. Cu toate că investițiile în cercetare, dezvoltare și inovare continuă să fie ridicate, un aspect critic rămâne eficiența transpunerii acestor cercetări în inovații și în întreprinderi noi cu ritm de creștere ridicat, care să poată pătrunde pe piețele de export aflate în plină dezvoltare și să poată consolida competitivitatea pe plan internațional. Pe termen scurt, Finlanda ar trebui să pună în aplicare politicile și măsurile recent adoptate, în vederea îmbunătățirii sistemului de cercetare și inovare, cum ar fi noul plan de acțiune, precum și să propună reforme suplimentare, acolo unde este cazul, pe baza evaluărilor existente și a raportului prospectiv în curs de pregătire. Prețurile pentru energie și costul forței de muncă au fost identificate ca numărându-se printre costurile factorilor de producție care majorează costurile suportate de producătorii finlandezi. În ultimii ani, creșterea salariilor a fost nesemnificativă, ca urmare a actualului acord salarial tripartit care expiră în 2013. Așadar, faptul că partenerii sociali nu au încheiat încă un nou acord reprezintă un motiv de îngrijorare.

               (15)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Finlandei, a evaluat Programul național de reformă și Programul de stabilitate și a prezentat un bilanț aprofundat. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările sale emise în cadrul Semestrului european sunt reflectate în recomandările 1-5 de mai jos.

               (16)

               În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate și avizul său (5) este reflectat îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (17)

               În lumina bilanțului aprofundat realizat de Comisie și a acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 sunt reflectate în recomandările 3-5.

               (18)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat, de asemenea, o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul ei. Pe această bază, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (6). În calitate de țară a cărei monedă este euro, Finlanda ar trebui, de asemenea, să asigure punerea în aplicare pe deplin și în timp util a acestor recomandări,

         RECOMANDĂ ca în perioada 2013-2014 Finlanda să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să continue aplicarea unei politici bugetare favorabile creșterii economice și să mențină o poziție solidă a finanțelor sale publice în conformitate cu previziunile sale, asigurând respectarea obiectivului pe termen mediu pe durata programului. Să continue evaluările anuale ale amplorii decalajului de sustenabilitate legat de îmbătrânirea populației și să ajusteze veniturile și cheltuielile publice în funcție de obiectivele și nevoile pe termen lung. Să asigure un bun raport cost-eficacitate în ceea ce privește îngrijirea pe termen lung, precum și sustenabilitatea acesteia și să pună accentul, într-o mai mare măsură, pe prevenție, pe readaptare și pe autonomie.

               2.

               Să asigure punerea eficace în aplicare a reformelor administrative în curs de desfășurare privind structura municipalităților, astfel încât să obțină creșterea productivității și reducerea costurilor în furnizarea de servicii publice, inclusiv de servicii sociale și de servicii de îngrijire medicală.

               3.

               Să ia măsuri suplimentare în vederea creșterii ratei de ocupare a lucrătorilor în vârstă, inclusiv prin îmbunătățirea capacității acestora de inserție profesională și prin reducerea posibilităților de ieșire anticipată de pe piața forței de muncă, majorând vârsta efectivă de pensionare prin corelarea vârstei de pensionare sau a beneficiilor de tip pensie cu evoluția speranței de viață. Să pună în aplicare și să monitorizeze îndeaproape impactul măsurilor în curs, în vederea îmbunătățirii poziției pe piața muncii a tinerilor și a șomerilor de lungă durată, punând îndeosebi accentul pe dezvoltarea competențelor relevante la locul de muncă.

               4.

               Să continue eforturile în vederea consolidării concurenței pe piețele produselor și serviciilor, în special în sectorul comerțului cu amănuntul, prin punerea în aplicare a noului program de promovare a unei concurențe sănătoase.

               5.

               Să stimuleze capacitatea Finlandei de a crea produse, servicii și întreprinderi cu ritm de creștere ridicat inovatoare, într-un mediu în permanentă schimbare, precum și să continue diversificarea industriei; să continue îmbunătățirea globală a eficienței energetice în economie. În actualul context de creștere economică redusă, să sprijine alinierea evoluției salariilor reale cu cea a productivității, respectând în același timp pe deplin rolul partenerilor sociali și acționând în conformitate cu practicile naționale.

      Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. ŠADŽIUS

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținute pentru 2013 prin Decizia 2013/208/UE a Consiliului din 22 aprilie 2013 privind orientări pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (4)  JO C 219, 24.7.2012, p. 28.

      (5)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (6)  A se vedea pagina 97 din prezentul Jurnal Oficial.


title: Recomandarea Comisiei din 22 decembrie 2008 privind depozitarea în siguranță a mercurului metalic utilizat în industria cloralcanilor [notificată cu numărul C(2008) 8422]

text:
               20.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 14/10

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 22 decembrie 2008
   privind depozitarea în siguranță a mercurului metalic utilizat în industria cloralcanilor
   [notificată cu numărul C(2008) 8422]
   (Numai textul în limba engleză este autentic)
   (2009/39/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 211 a doua liniuță,
   întrucât:

               (1)

               Comisia a adoptat Strategia comunitară privind mercurul (1).

               (2)

               Acțiunea 9 din strategie prevede depozitarea mercurului provenit din industria cloralcanilor și angajează Comisia să studieze posibilitatea încheierii unui acord cu respectiva industrie.

               (3)

               La 24 iunie 2005, Consiliul a adoptat Concluziile pozitive privind strategia, invitând Comisia să procedeze la depozitarea în siguranță sau la eliminarea mercurului, printre altele, și din industria cloralcanilor într-un interval de timp coerent cu perioada vizată de încetare progresivă a exporturilor de mercur.

               (4)

               La 14 martie 2006, Parlamentul European a adoptat o rezoluție în care saluta strategia, solicitând Comisiei să ia măsuri prin care să garanteze că tot mercurul provenind din industria cloralcanilor este depozitat în siguranță.

               (5)

               La 22 octombrie 2008, Parlamentul European și Consiliul au adoptat Regulamentul (CE) nr. 1102/2008 (2) privind interzicerea exporturilor de mercur metalic și de anumiți compuși și amestecuri de mercur și depozitarea în condiții de siguranță a mercurului metalic.

               (6)

               Euro Chlor, asociația industriei cloralcanilor din Europa, cu sprijinul societăților sale membre, a adoptat un angajament cu privire la depozitarea în siguranță a mercurului care nu mai este necesar în procesul de producție a cloralcanilor (mercur declasat). Toate societățile din industria cloralcanilor care își desfășoară activitatea pe teritoriul Comunității pot adera la acest angajament în condiții obiective și nediscriminatorii.

               (7)

               Comisia este mulțumită de asigurările date de Euro Chlor în angajamentul său, care vin în completarea dispozițiilor prezentului regulament.

               (8)

               Angajamentul îndeplinește criteriile stabilite în Comunicarea Comisiei privind acordurile de mediu la nivel comunitar din cadrul Planului de acțiune pentru simplificarea și ameliorarea mediului de reglementare (3),

         RECOMANDĂ:
   1.   Membrii Euro Chlor, precum și alte societăți comerciale din industria cloralcanilor care își desfășoară activitatea pe teritoriul Comunității care vor adera la Acordul voluntar al Euro Chlor privind depozitarea în siguranță a mercurului declasat ar trebui să selecteze cu deosebită atenție instalațiile de depozitare a mercurului declasat (și anume mercurul care nu mai este necesar în viitor pentru instalațiile care funcționează pe baza procedeului de catod cu mercur) și să se angajeze să încheie contracte cu operatorii unor astfel de instalații de depozitare care sunt clasificați și autorizați pentru eliminarea deșeurilor periculoase. Aceste contracte ar trebui să se bazeze pe cerințe obiective și nediscriminatorii.
   2.   Membrii Euro Chlor ar trebui să se angajeze să respecte un standard ridicat de cerințe tehnice în legătură cu păstrarea mercurului, cu operațiunile de pregătire și umplere, precum și în legătură cu încărcarea și descărcarea containerelor.
   3.   Euro Chlor ar trebui să ofere anual date relevante privind mercurul declasat.
   Prezenta recomandare se adresează Euro Chlor.

      Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 2008.

            Pentru Comisie

         Stavros DIMAS

            Membru al Comisiei

      (1)  COM(2005) 20 final, 28.1.2005.

      (2)  JO L 304, 14.11.2008, p. 75.

      (3)  COM(2002) 412 final, 17.7.2002.


				|

		52014PC0100

			Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI de aprobare a încheierii, de către Comisia Europeană, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice, a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Federația Rusă, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană /* COM/2014/0100 final - 2014/ () */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
Propunerea atașată constituie
instrumentul juridic al recomandării de decizie a Consiliului de aprobare
a încheierii protocolului, de către Comisia Europeană, în numele
Comunității Europene a Energiei Atomice, la Acordul de parteneriat și
cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile
Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Federația
Rusă, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea
Republicii Croația la Uniunea Europeană:
(i)      recomandare de decizie a Consiliului de
aprobare a încheierii protocolului de către Comisia Europeană în
numele Comunității Europene a Energiei Atomice;
Prezenta propunere este prezentată
împreună cu :
(ii)     o propunere de decizie a Consiliului
privind semnarea și punerea în aplicare cu titlu provizoriu a
protocolului, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale
acesteia;
(iii)    o propunere de decizie a Consiliului
privind încheierea protocolului în numele Uniunii Europene și al statelor
membre ale acesteia.
În conformitate cu Actul
de aderare a Republicii Croația, această țară urmează
să adere la acordurile internaționale semnate sau încheiate de
Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia prin intermediul
unui protocol la aceste acorduri.
Acordul de parteneriat și cooperare de
instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și
statele membre ale acestora, pe de o parte, și Federația Rusă,
pe de altă parte, a fost semnat la 24 iunie 1994. Acordul a intrat în
vigoare la 1 decembrie 1997.
O decizie a Consiliului
din 14 septembrie 2012[1]
a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu țările terțe
în cauză, pentru a încheia protocoalele relevante. Negocierile cu Federația
Rusă au fost încheiate cu succes. Federația Rusă și-a
exprimat acordul cu textul protocolului în nota verbală din 4 septembrie,
iar SEAE în nota verbală din 24 septembrie. Acest schimb de note verbale,
solicitat de către Federația Rusă, a înlocuit parafarea
protocolului.
Protocolului
propus include Republica Croația ca parte contractantă la acord și
prevede angajamentul UE de a furniza versiunea autentică a acordului în
noua limbă oficială a UE.
Protocolul conține
o clauză care precizează că acordul se modifică în urma
intrării în vigoare a Tratatului privind aderarea Republicii Croația
la Uniunea Europeană la 1 iulie 2013.
Acordul de
parteneriat și cooperare cu Federația Rusă urmărește
în special să promoveze comerțul și investițiile, inclusiv
comerțul în domeniul serviciilor de transport, și instituie un cadru
de cooperare în diferite sectoare care este limitată la o cooperare
generală economică, financiară și tehnică. Prin
urmare, alături de temeiurile juridice pentru procedurile aplicabile,
protocolul ar trebui să fie semnat și încheiat de către Uniunea
Europeană în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Actul de
aderare a Republicii Croația, pe de o parte, și al articolului 91, al
articolului 100 alineatul (2) și al articolelor 207 și 212 din TFUE,
pe de altă parte.
Comisia consideră rezultatele negocierilor ca fiind
satisfăcătoare și solicită Consiliului:
–
să recomande o decizie a Consiliului de
aprobare a încheierii, de către Comisia Europeană, în numele
Comunității Europene a Energiei Atomice, a protocolului la Acordul de
parteneriat și cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile
Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Federația
Rusă, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea
Republicii Croația la Uniunea Europeană.
Se va solicita
aprobarea Parlamentului European cu privire la acest protocol.
Recomandare de
DECIZIE A CONSILIULUI
de aprobare a încheierii, de către
Comisia Europeană, în numele Comunității Europene a Energiei
Atomice, a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare de
instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și
statele membre ale acestora, pe de o parte, și Federația Rusă,
pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația
la Uniunea Europeană

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a
Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 101 al
doilea paragraf,
având în vedere recomandarea Comisiei
Europene,
întrucât:
(1)       În conformitate cu dispozițiile
articolului 6 alineatul (2) din Actul de aderare a Republicii Croația,
aderarea Republicii Croația la Acordul de parteneriat și cooperare de
instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și
statele membre ale acestora, pe de o parte, și Federația Rusă,
pe de altă parte [2]
(„acordul”), se aprobă prin intermediul unui protocol la acord („protocolul”).
(2)       La 14 septembrie 2012,
Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu țările
terțe respective[3].
Negocierile cu Federația Rusă au fost încheiate cu succes. Acest
lucru a fost confirmat într-un schimb de scrisori la 24 septembrie 2013.
(3)       Încheierea, de către
Comisie, a protocolului ar trebui să fie aprobată în ceea ce privește
chestiunile care țin de competența Comunității Europene a
Energiei Atomice.
(4)       Semnarea și încheierea
protocolului fac obiectul unei proceduri separate în ceea ce privește
chestiunile care țin de competența Uniunii Europene și a
statelor membre ale acesteia.
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articol
unic
Se aprobă încheierea, de către
Comisia Europeană, în numele Comunității Europene a Energiei
Atomice, a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare de
instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și
statele membre ale acestora, pe de o parte, și Federația Rusă,
pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația
la Uniunea Europeană.
Textul
protocolului este atașat la prezenta decizie în momentul semnării
sale.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               Decizia Consiliului de autorizare a deschiderii de
negocieri pentru adaptarea acordurilor semnate sau încheiate de Uniunea Europeană
sau de Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia cu una sau
mai multe țări terțe sau cu organizații
internaționale, având în vedere aderarea Republicii Croația la
Uniunea Europeană (Documentul 13351/12 al Consiliului, acces LIMITAT).
[2]               JO L 327, 28.11.1997, p. 3.
[3]               Decizia Consiliului de autorizare a deschiderii de
negocieri pentru adaptarea acordurilor semnate sau încheiate de Uniunea
Europeană sau de Uniunea Europeană și statele membre ale
acesteia cu una sau mai multe țări terțe sau cu organizații
internaționale, având în vedere aderarea Republicii Croația la
Uniunea Europeană (Documentul 13351/12 al Consiliului, acces LIMITAT).


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2011 privind Programul național de reformă din 2011 al Regatului Unit și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de convergență actualizat al Regatului Unit pentru perioada 2011-2014

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/12

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2011
   privind Programul național de reformă din 2011 al Regatului Unit și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de convergență actualizat al Regatului Unit pentru perioada 2011-2014
   2011/C 217/04
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (3),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii Europene (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010, a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă naționale.

               (3)

               La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și primul semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020.

               (4)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile privind consolidarea bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie și 7 martie 2011 și ca urmare a analizei anuale a creșterii efectuată de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii bugetelor solide și sustenabilității finanțelor publice, reducerii șomajului prin intermediul reformelor pieței forței de muncă și depunerii de noi eforturi în vederea consolidării creșterii economice. Consiliul European a solicitat statelor membre să transpună aceste priorități în măsuri concrete pe care să le includă în programele lor de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (5)

               La 28 aprilie 2011, Regatul Unit a prezentat actualizarea pe 2011 a Programului său de convergență, care vizează perioada 2011-2014, și Programul național de reformă pe 2011. Pentru a se ține seama de interconexiuni, cele două programe au fost evaluate în același timp. Pentru prima dată, Programul de convergență al Regatului Unit a cuprins previziuni economice și fiscale realizate de noul Oficiu pentru Responsabilitate Bugetară (Office for Budget Responsibility – OBR), organism independent, ceea ce reprezintă o îmbunătățire bine-venită a cadrului fiscal al Regatului Unit.

               (6)

               Regatul Unit a fost expus în mod deosebit la criza financiară internațională din cauza sectorului său financiar extins, integrat la nivel mondial și din cauza nivelurilor înalte de îndatorare a gospodăriilor. PIB-ul a scăzut cu 0,1 % în 2008 și cu 4,9 % în 2009. Guvernul Regatului Unit a intervenit masiv pentru a sprijini sectorul bancar și a furnizat lichidități suplimentare excepționale întregului sector. Deficitul public a crescut cu 8,5 puncte procentuale în doi ani, ajungând la 11,2 % din PIB în 2009. Rata șomajului a crescut de la 5,3 % în 2007 până la 7,6 % în 2009. Creșterea economică a revenit în al patrulea trimestru al anului 2009, deși producția rămâne sub nivelul cel mai înalt înregistrat înainte de criză. Perspectivele pe termen scurt sunt o creștere economică moderată generată de investiții corporative puternice și o relansare a exporturilor nete, determinată de rata de schimb. Cu toate acestea, creșterea economică va fi ținută în loc de o creștere slabă sau negativă a consumului în gospodărie și a celui public. Se preconizează că inflația va rămâne cu mult deasupra obiectivului oficial, de 2 %, în 2011, conducând la creșteri ale taxei pe valoarea adăugată și ale prețurilor la produse de import și la energie, înainte de a scădea în 2012. Este posibil ca inflația ridicată să afecteze veniturile reale deoarece creșterea salarială rămâne scăzută. Principalele riscuri care amenință previziunile sunt ca relansarea investițiilor corporative sau a exporturilor nete să nu se materializeze și posibilitatea ca inflația ridicată persistentă să împiedice utilizarea politicii monetare pentru a compensa cheltuielile publice mai reduse.

               (7)

               Pe baza evaluării Programului de convergență actualizat, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare este plauzibil, exceptând anul 2012, când ar putea fi puțin prea favorabil. Programul de convergență nu include un obiectiv pe termen mediu (OTM) așa cum este prevăzut de codul de conduită, deși acesta poate fi derivat din obiectivele programului. Obiectivul strategiei bugetare este reducerea deficitului de la 9,9 % în 2010-2011 la 1,7 % în 2015-2016, în principal pe baza limitării cheltuielilor, strategie în sensul dovezii consolidărilor fiscale care au sprijinit creșterea. Programul de convergență prevede reducerea deficitului sub valoarea de referință de 3 % până în 2014-2015, termenul stabilit de Consiliu. Pornind de la o rată a datoriei de 78,7 % în 2010-2011, previziunile bugetare din Programul de convergență prevăd că rata datoriei va crește la 87,2 % până în 2013-2014 înainte de a începe să scadă lent. Efortul bugetar anual mediu în perioada 2010-2011 până în 2014-2015 este de 1,6 %. Acesta este ușor inferior celui recomandat de Consiliu în decembrie 2009 (1,75 % din PIB), dar este cu toate acestea adecvat, având în vedere că efortul este continuat pornindu-se de la un deficit cu mult mai mic decât se preconizase în 2009-2010 și, prin urmare, este în conformitate cu reducerea deficitului global sub valoarea de referință până în 2014-2015. Potrivit ultimei evaluări efectuate de Comisie, riscurile referitoare la sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice par să fie ridicate.
               Costurile pe termen lung generate de îmbătrânirea populației se situează peste media UE, iar situația bugetară curentă afectează negativ costurile generate de îmbătrânirea populației. Conform poziției bugetare actuale, datoria ar urma să crească până la 128 % din PIB până în 2020. Cu toate acestea, punerea în aplicare completă a Programului de convergență ar fi suficientă pentru a înscrie datoria pe o pantă descendentă, dar aceasta tot ar fi de peste 80 % până în 2020. Dincolo de planurile sale de consolidare, Guvernul Regatului Unit a anunțat măsuri care vor sprijini sustenabilitatea pe termen lung; acestea includ devansarea datei creșterii planificate a vârstei de pensionare în sistemul public de la 65 la 66 de ani și schimbări ale metodei de indexare a anumitor prestații și praguri fiscale.

               (8)

               Punerea în aplicare a consolidării bugetare propuse rămâne o provocare majoră. Asigurarea că nu vor exista abateri de la planurile de cheltuieli publicate va fi esențială pentru restabilirea unei poziții bugetare sustenabile. Avându-se în vedere aceasta, nivelurile nemaiîntâlnit de scăzute ale investițiilor publice în infrastructură, în special în ceea ce privește transporturile, înseamnă că ar trebui să se acorde prioritate cheltuielilor care favorizează creșterea economică. Asigurarea unor excedente primare suficiente pe termen mediu, așa cum sunt deja prevăzute în Programul de convergență, va contribui la îmbunătățirea sustenabilității finanțelor publice.

               (9)

               Piața flexibilă a muncii în Regatul Unit i-a permis acestuia să facă față destul de bine contracției mari a PIB-ului pe perioada crizei. Cu toate acestea, creșterile șomajului au fost cele mai mari în rândul tinerilor: între 2008 și 2010 rata șomajului în rândul tinerilor a crescut de la 15 % la aproape 20 %. Rezultatele slabe pe piața muncii pentru tineri sunt legate de deficiențe mai generale și structurale în ceea ce privește furnizarea de competențe. Procentajul persoanelor cu vârste cuprinse între 18 și 24 de ani din Regatul Unit care abandonează timpuriu sistemul de educație și formare profesională, care se ridică la 15,7 %, este mai mare decât media UE, respectiv 14,4 %. Dacă ponderea persoanelor cu vârste cuprinse între 25 și 64 de ani cu nivel înalt de calificare este deosebit de ridicată în Regatul Unit, există deficiențe la nivelul calificărilor intermediare, procentajul persoanelor din această categorie situându-se în prezent sub media UE. O provocare-cheie suplimentară pentru piața muncii din Regatul Unit o reprezintă procentajul semnificativ de copii care trăiesc în gospodării în care membrii acesteia nu au un loc de muncă, respectiv 17,5 %, acesta fiind cel mai înalt nivel în UE, unde media globală este de 10,2 %. Problema este acută în special pentru familiile monoparentale, reflectând stimulente financiare precare și lipsa de opțiuni viabile de îngrijire a copiilor: peste 32 % din persoanele care au copii în îngrijire sunt inactive sau lucrează cu fracțiune de normă din cauza lipsei de servicii de îngrijire (cu 4 puncte procentuale mai mult decât media UE).

               (10)

               Regatul Unit a înregistrat o explozie a prețurilor locuințelor în decada dinaintea crizei. Prețurile au scăzut vertiginos după criză, dar și-au revenit parțial de atunci și rămân la niveluri nemaiîntâlnit de ridicate. Nivelurile tranzacțiilor au scăzut drastic și au rămas foarte scăzute. Explozia prețurilor locuințelor a contribuit la creșterile puternice ale gradului de îndatorare a gospodăriilor și la creșterea nesustenabilă a consumului gospodăriilor în decada dinaintea crizei. Prăbușirea tranzacțiilor imobiliare a condus la o scădere corespunzătoare a încasărilor din impozitarea tranzacțiilor imobiliare, contribuind la înrăutățirea poziției bugetare a Regatului Unit. Deficiențele de pe piața imobiliară explică, de asemenea, cheltuielile mari ale Regatului Unit pentru alocații pentru locuințe și ponderea mare a persoanelor care beneficiază de locuințe subvenționate de stat. Regatul Unit a anunțat reforme inițiale ale sistemului său de planificare și ale reglementărilor privind ipoteca. Având în vedere importanța acestei provocări pentru toate sectoarele economiei Regatului Unit, este cazul ca, pornindu-se de la aceste măsuri, să se dezvolte un pachet mai cuprinzător de reforme, inclusiv pe piața ipotecară și în ceea ce privește impozitarea proprietății, pentru a se soluționa aceste probleme.

               (11)

               O redresare a investițiilor private ar fi o componentă esențială de reechilibrare necesară a economiei, fără a se mai baza pe consumul intern, și ar contribui la câștiguri de productivitate. Studiile sugerează că disponibilitatea și costul creditelor reprezintă o constrângere importantă pentru planurile de investiții și de extindere în sectorul privat, cu precădere în cazul întreprinderilor mai mici care se bazează pe finanțarea bancară. Rata anuală de creștere a împrumuturilor acordate întreprinderilor mici și mijlocii (IMM) este negativă începând cu sfârșitul anului 2009, împrumuturile către întreprinderile mici contractându-se chiar și mai vertiginos. Mai mult, în timp ce spread-ul ratelor de referință pare a se fi stabilizat în cazul întreprinderilor mijlocii, în cazul întreprinderilor mici a crescut, într-o oarecare măsură. Recent, Regatul Unit a instituit o serie de măsuri pentru îmbunătățirea accesului IMM-urilor la finanțare, inclusiv vehicule de investiții sponsorizate de stat și încheierea unui acord cu băncile din Regatul Unit prin care acestea trebuie să își sporească volumul brut al împrumuturilor acordate IMM-urilor. Este important să se recunoască și provocările existente de partea cererii, iar întreprinderile va trebui să își îndeplinească rolul utilizând sistemele care li se pun la dispoziție. Pentru a dezvolta o soluție care să poată să continue să funcționeze fără intervenție guvernamentală constantă, este nevoie de reforme suplimentare în scopul îmbunătățirii concurenței în sectorul bancar și al facilitării dezvoltării în continuare de piețe pentru finanțare nebancară accesibilă întreprinderilor mici și mijlocii.

               (12)

               Comisia a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă. Ea a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Regatul Unit, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a UE prin includerea unor parametri la nivelul UE în cadrul deciziilor naționale viitoare. Comisia consideră că programele stabilesc măsuri ambițioase de reducere a deficitului și încurajează guvernul să acționeze așa cum și-a planificat. Ar trebui, de asemenea, să fie luate măsuri suplimentare pentru reformarea pieței locuințelor, pentru reducerea șomajului în rândul tinerilor, a abandonului școlar timpuriu, pentru soluționarea situației copiilor care trăiesc în gospodării în care membrii acesteia nu au un loc de muncă și pentru îmbunătățirea disponibilității creditelor către sectorul privat.

               (13)

               În lumina prezentei evaluări și ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului din 2 iunie 2010, formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011 a Programului de convergență al Regatului Unit și avizul său (3) se regăsește în special în recomandările 1 și 2 de mai jos. Ținând seama de concluziile Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul național de reformă al Regatului Unit,

         RECOMANDĂ ca Regatul Unit să întreprindă acțiuni în perioada 2011-2012, astfel încât:

               1.

               Să realizeze consolidarea bugetară prevăzută care vizează un deficit de 6,2 % din PIB în perioada 2012-2013, în conformitate cu recomandarea Consiliului în cadrul procedurii de deficit excesiv, și care stabilește readuce rata înaltă a datoriei publice pe o pantă descendentă în momentul în care deficitul excesiv este corectat înainte de terminarea perioadei programului. Să garanteze că nu există abateri de la obiectivele ambițioase de reducere a cheltuielilor, consolidând astfel sustenabilitatea pe termen lung. Având în vedere aceasta, să acorde prioritate cheltuielilor care favorizează creșterea economică.

               2.

               Să elaboreze un program de reformă care soluționează impactul destabilizator al ciclului prețurilor la locuințe asupra finanțelor publice, a sectorului financiar și a economiei, în vederea atenuării problemelor accesibilității și necesității unor subvenții de stat pentru locuințe. Ar putea fi avut în vedere un set larg de măsuri și instrumente de politică, inclusiv reforme ale pieței ipotecare, reglementări financiare, impozitarea proprietăților și sistemul de planificare pentru a preveni volatilitatea excesivă.

               3.

               Să întreprindă măsuri până în 2012 pentru a garanta intrarea pe piața muncii a unei proporții mai mari de tineri având competențe adecvate și pentru a îmbunătăți capacitatea de inserție profesională a persoanelor de 18-24 de ani care au întrerupt studiile sau formarea fără a obține o diplomă. Să soluționeze problema lipsei de competențe prin creșterea numărului persoanelor care obțin calificări intermediare, în conformitate cu nevoile pieței muncii.

               4.

               Să ia măsuri, în cadrul planurilor bugetare actuale, pentru a reduce numărul de gospodării în care niciunul dintre membri nu are un loc de muncă prin concentrarea eforturilor asupra celor care sunt inactivi din cauza responsabilităților de îngrijire, inclusiv asupra părinților singuri.

               5.

               Să pună în aplicare măsurile deja anunțate și să continue activitatea pentru a îmbunătăți disponibilitatea finanțării bancare și nebancare pentru sectorul privat și în special pentru IMM-uri, recunoscând în același timp provocările existente de partea cererii. Să încurajeze concurența în sectorul bancar și să analizeze în piață posibilitățile de îmbunătățire a accesului la finanțare nebancară, cum ar fi, de exemplu, prin capital de risc, prin capital pentru investiții și prin datorii emise pe piețe publice.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 138, 26.5.2011, p. 56).

      (3)  Prevăzut la articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2013 privind Programul național de reformă al Franței pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Franței pentru perioada 2012-2017

text:
               30.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/27

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 9 iulie 2013
   privind Programul național de reformă al Franței pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Franței pentru perioada 2012-2017
   2013/C 217/08
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se axează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 10 iulie 2012, Consiliul a adoptat o recomandare (4) (denumită în continuare „Recomandarea din 2012”) privind Programul național de reformă al Franței pentru 2012 și a emis un aviz cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Franței pentru perioada 2012-2016.

               (5)

               La 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, marcând începutul Semestrului european 2013 pentru coordonarea politicilor economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Franța ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (6)

               Parlamentul European a fost implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97, și, la 7 februarie 2013, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2013 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2013.

               (7)

               La 14 martie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a subliniat că este necesar să se continue consolidarea finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (8)

               La 10 aprilie 2013, Comisia a publicat rezultatele bilanțului său aprofundat pentru Franța, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că Franța traversează o perioadă de dezechilibre macroeconomice și că se impune monitorizarea acestora și întreprinderea de acțiuni hotărâte pentru corectarea acestora. În special, trebuie acordată o atenție constantă evoluțiilor legate de o deteriorare a balanței comerciale și a competitivității, determinată de factori legați de costuri, dar și de factori care nu sunt legați de costuri, inclusiv în contextul deteriorării poziției externe și al nivelului ridicat al datoriei publice, astfel încât să se reducă riscul apariției unor efecte negative asupra funcționării economiei franceze și a uniunii economice și monetare, în special având în vedere mărimea economiei Franței.

               (9)

               La 30 aprilie 2013, Franța a prezentat Programul său național de reformă pentru 2013 și Programul său de stabilitate pentru perioada 2012-2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (10)

               Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, a Programului de stabilitate, Consiliul consideră că, în ciuda eforturilor importante de consolidare, care au contribuit la reducerea deficitului global de la 7,5 % din PIB în 2009 la 4,8 % în 2012, se preconizează că Franța nu își va corecta deficitul excesiv până în 2013, conform recomandărilor care i-au fost adresate de Consiliu la 2 decembrie 2009. Acest lucru se datorează în special situației economice mai nefavorabile decât se prevăzuse în momentul adoptării Recomandării Consiliului din 2 decembrie 2009 și pe care veniturile bugetare excepționale au putut doar parțial să o atenueze, în timp ce eforturile au fost într-o oarecare măsură concentrate spre sfârșitul perioadei. Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare ale Programului de stabilitate este plauzibil pentru 2013, dar mult prea optimist pentru 2014. În special, autoritățile anticipează că, după o stagnare în 2012 (0 %) și în 2013 (+ 0,1 %), PIB-ul va crește cu 1,2 % în 2014, presupunând totodată că se vor lua măsurile bugetare necesare pentru a aduce deficitul public la 2,9 % din PIB în 2014. În comparație, Comisia previzionează că PIB-ul va crește cu 1,1 % în 2014, în ipoteza în care nu intervine nicio schimbare de politică, scenariu care nu ia însă în considerare decât măsurile care au fost adoptate sau pentru care au fost furnizate suficiente detalii și care, prin urmare, preconizează un deficit de 4,2 % din PIB în 2014. Obiectivul principal al strategiei bugetare descrise în Programul de stabilitate este atingerea obiectivului pe termen mediu (OTM), adică un buget echilibrat din punct de vedere structural, așa cum a fost cel din Programul de stabilitate pentru perioada 2012-2016. Acest obiectiv este mai ambițios decât angajamentul asumat în Pactul de stabilitate și de creștere. Anul în care se anticipează că va fi atins OTM este 2016, comparativ cu 2015, conform Programului de stabilitate pentru perioada 2012-2016.
               Valoarea estimată a deficitului global, înscrisă în Programul de stabilitate, ar putea fi atinsă în cazul corectării deficitului excesiv până în 2014, un an după termenul revizuit stabilit de Consiliu la 2 decembrie 2009 în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Având în vedere faptul că previziunile de creștere pentru 2014 formulate în Programul de stabilitate sunt excesiv de optimiste, în cazul în care nu se iau măsuri suplimentare pentru a se consolida în mod semnificativ eforturile în anul respectiv, Consiliul consideră că efortul bugetar avut în vedere de autorități nu este compatibil cu o corectare efectivă a deficitului excesiv până în 2014. Nu sunt furnizate detalii nici în ceea ce privește economiile prevăzute a fi făcute și veniturile suplimentare. Prin urmare, trebuie furnizate detalii privind măsurile prevăzute pentru 2014 și 2015 pentru a avea garanția că deficitul excesiv este corectat până cel mai târziu în 2015 conform recomandărilor Consiliului. În 2016, se așteaptă ca soldul structural, astfel cum a fost recalculat de Comisie, să fie de – 0,4 % din PIB (– 0,3 % în 2017), ceea ce înseamnă că OTM nu va putea fi atins până la sfârșitul programului. Se preconizează că progresele în direcția atingerii în 2016 a OTM vor reprezenta 0,3 % din PIB, sub nivelul de referință de 0,5 % din PIB. Datoria publică a crescut substanțial de la declanșarea crizei. De la 64,2 % în 2007, nivelul datoriei a ajuns la 90,2 % din PIB în 2012 și se previzionează că va crește și mai mult, până la 96,2 % în 2014, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2013. Autoritățile se așteaptă ca ponderea datoriei în PIB să ajungă la un nivel maxim de 94,3 % în 2014, pentru ca apoi să scadă la 88,2 % în 2017. Franța va fi într-o perioadă de tranziție începând din 2016 în ceea ce privește conformitatea cu criteriul (de referință) în materie de datorie.

               (11)

               Având în vedere nivelul ridicat al datoriei și tendința de creștere în continuare a acesteia, precum și faptul că termenul prevăzut pentru corectarea deficitului excesiv este amânat încă o dată pentru 2015, este cu atât mai important ca bugetul pentru 2013 să fie executat cu strictețe și să se continue cu fermitate în anii următori efortul substanțial de consolidare. În special, este crucial ca ritmul de creștere a nivelului cheltuielilor publice ale Franței să fie mult mai puțin rapid decât ritmul de creștere a PIB-ului potențial, având în vedere că îmbunătățirea deficitului structural a fost până acum bazată în principal pe creșterea veniturilor. În această privință, analiza în curs a cheltuielilor publice (Modernisation de l’action publique), care vizează administrația centrală, dar și autoritățile locale și administrațiile de securitate socială, ar trebui să sugereze modalități prin care să se îmbunătățească și mai mult eficiența cheltuielilor publice. Mai pot fi, de asemenea, întreprinse măsuri pentru a continua procesul de raționalizare a diferitelor niveluri și competențe administrative, astfel încât să se realizeze noi sinergii, să se asigure o mai mare eficiență și să se realizeze economii. Noua lege planificată privind descentralizarea ar trebui să abordeze această problemă. Având în vedere creșterea preconizată pe termen mediu și lung a cheltuielilor publice aferente serviciilor de asistență medicală, cheltuielile publice viitoare în acest sector trebuie să fie monitorizate cu mai multă atenție și trebuie urmărită eficientizarea acestora, în special a cheltuielilor cu produsele farmaceutice. Cele mai recente previziuni ale Consiliului de orientare în domeniul pensiilor (Conseil d'orientation des retraites) indică o menținere a deficitelor în sistemul de pensii până în 2018, ceea ce ar însemna o abatere de la obiectivul de a avea un sistem echilibrat până la acea dată, stabilit prin reforma din 2010. În plus, reducerea parțială a eforturilor de reformă începute în 2010 este contrară Recomandării din 2012. Prin urmare, sistemul de pensii va fi grevat în continuare de deficite importante până în 2020, impunându-se adoptarea urgentă de noi măsuri de politică pentru a remedia această situație, fără a se aduce însă atingere adecvării sistemului.
               Astfel de măsuri ar putea să includă o creștere suplimentară a vârstei minime de pensionare, a vârstei care dă dreptul la pensia integrală, precum și a perioadei de cotizare la sistemul de pensii pentru a avea dreptul la pensia integrală, adaptarea regulilor de indexare și revizuirea derogărilor numeroase acordate în prezent în cadrul sistemului general pentru anumite categorii de lucrători. Guvernul francez a decis să asocieze pe deplin partenerii sociali la conceperea reformei și să îmbunătățească asumarea acesteia. Având în vedere impactul său negativ asupra costului forței de muncă, ar trebui evitată o creștere a nivelului contribuțiilor la sistemul de securitate socială. Date fiind problemele cu care se confruntă Franța în materie de finanțe publice, este de o importanță crucială ca măsurile fiscale să fie însoțite de eforturi sporite de continuare a reformelor structurale, astfel încât să se susțină și să se sporească potențialul de creștere pe termen lung al economiei franceze.

               (12)

               Conform bilanțului aprofundat pentru 2013, competitivitatea Franței reprezintă, în continuare, o provocare importantă, așa cum o indică erodarea accentuată a cotei de piață a exporturilor sale în ultimii ani. Guvernul a propus în noiembrie 2012 mai multe măsuri de politică în contextul „Pactului de competitivitate”. Introducerea unui credit fiscal pentru competitivitate și ocuparea forței de muncă (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi — CICE), al cărui impact prevăzut este de 20 de miliarde EUR la nivelul unui an întreg, constituie o măsură importantă, care ar trebui să contribuie la scăderea costurilor forței de muncă. Mai pot fi întreprinse acțiuni în acest sens, întrucât noul credit fiscal nu reușește decât să reducă la jumătate decalajul dintre sarcina fiscală asupra costului forței de muncă în Franța, la nivelul salariului mediu, și media OCDE. În plus, măsurile fiscale destinate întreprinderilor, inclusiv reducerile cheltuielilor fiscale, care au fost adoptate începând din 2010 au determinat o creștere globală a impozitelor aplicate acestora, chiar și ținând cont de CICE. Creșterea salariului minim, hotărâtă în iulie 2012, deși limitată, poate avea un impact negativ asupra creării de locuri de muncă și a competitivității, astfel cum se subliniază în Recomandarea din 2012. În perioada 2002-2012, salariul minim pe oră a crescut cu 38 % (16 % în termeni reali). Nivelul ridicat al salariului minim, care reprezintă 60 % din salariul mediu, este compensat pentru angajatori printr-o serie de scutiri de la plata contribuțiilor la sistemul de securitate socială care sunt acordate angajatorilor. Costurile care rezultă pentru finanțele publice au crescut rapid între 1992 și 2002 și s-au stabilizat de atunci la aproape 1 % din PIB. În plus, instrumentele alternative, precum schemele de ajutor pentru venit (așa-numitele Prime pour l'emploi și Revenu de solidarité active), sunt instrumente mai eficiente decât salariul minim pentru a combate sărăcia persoanelor încadrate în muncă.

               (13)

               În ceea ce privește competitivitatea pe alte criterii decât cel al prețurilor, cu toate că guvernul și-a reînnoit recent strategia în domeniul exporturilor, sprijinirea dezvoltării de rețele și de parteneriate axate pe exporturi ar promova internaționalizarea întreprinderilor mici și mijlocii (IMM). Pe un plan mai general, ar putea fi întreprinse măsuri pentru a se asigura faptul că mediul de afaceri este favorabil dezvoltării IMM-urilor. În ciuda eforturilor substanțiale depuse de societățile din sectoarele cu o intensitate ridicată a activității de cercetare și dezvoltare și în ciuda asistenței importante din partea guvernului (și anume creditul fiscal pentru cercetare), sectoarele care utilizează tehnologii avansate și medii-avansate reprezintă doar un segment modest și tot mai restrâns din economia Franței. Prin urmare, în aceste sectoare este necesar să se promoveze în continuare crearea și dezvoltarea IMM-urilor și a întreprinderilor de talie mijlocie prin îmbunătățirea condițiilor-cadru care încurajează inovarea și spiritul întreprinzător. Politica de încurajare a formării de clustere economice, formulată pentru a crea legături între cercetarea publică și societățile din mediul privat ar putea, la rândul său, să fie orientată și mai mult înspre exploatarea comercială a cercetării, dezvoltării și inovării (C&D&I), înspre externalitățile pozitive dintre societățile private situate în apropiere unele de altele și înspre internaționalizarea IMM-urilor. În plus, studiile doctorale și activitatea de cercetare ar trebui să fie concepute astfel încât să fie suficient de atractive pentru a favoriza pe mai departe crearea de legături între societățile private și institutele de cercetare.

               (14)

               În sectorul serviciilor, s-au constatat progrese limitate în 2012. În special, nu a fost inițiată nicio reformă orizontală care să elimine restricțiile nejustificate aplicate în cazul sectoarelor și al profesiilor reglementate. Mulți prestatori de servicii profesionale se confruntă în continuare cu restricții legate de forma juridică și de structura acționariatului (cum ar fi restricții privind deținerea de capital în cazul medicilor veterinari și al avocaților). În mai multe sectoare (de exemplu în cazul taximetriștilor, al anumitor meserii din sectorul sănătății, al notarilor și al altor profesii juridice) persistă alte bariere importante care împiedică accesul la profesie sau exercitarea unei profesii (cum ar fi comunicările comerciale, cotele sau restricțiile teritoriale). Sectorul comerțului cu amănuntul face în continuare obiectul unei serii de reglementări care prevăd, de exemplu, proceduri anevoioase și îndelungate în cazul deschiderii de puncte de vânzare. În plus, interdicția existentă cu privire la vânzările în pierdere dă naștere unor perturbări, iar obiectivul sprijinirii producătorilor și a punctelor de desfacere de dimensiuni mici ar putea fi realizat efectiv prin măsuri cu un impact perturbator mai redus. Aceste restricții excesive aplicate în cazul sectoarelor și al profesiilor reglementate frânează concurența și tind să favorizeze creșterea prețurilor. Așa cum se arată în bilanțul aprofundat, practicarea unor prețuri mai mari pentru serviciile de intermediere, care reprezintă aproape un sfert din costurile de producție în industria prelucrătoare, are în ultimă instanță un impact asupra competitivității externe a întreprinderilor franceze. S-au realizat progrese limitate în 2012 în ceea ce privește industriile de rețea. Piața franceză a energiei electrice rămâne una dintre cele mai concentrate din Uniune. Reglementarea prețurilor la electricitate și la gaze denaturează concurența și constituie în continuare o barieră la intrare pentru operatorii nou-veniți. Ar trebui să se renunțe la reglementarea tarifelor pentru clienții care nu sunt gospodării, pe baza calendarului convenit cu autoritățile franceze. O capacitate mai mare de interconectare cu țările vecine și lansarea procedurilor de achiziții pentru concesiunile hidroelectrice ar contribui, de asemenea, la stimularea concurenței pe piața energiei electrice.
               În sectorul feroviar, piața transporturilor feroviare de marfă se află în declin de mai mulți ani (de exemplu, volumul în tone/km s-a redus cu 17 % între 2006 și 2011), iar transportul feroviar de călători nu este deschis concurenței, cu excepția serviciilor internaționale. Unul dintre obiectivele reformei viitoare ar trebui să fie ca orice nou „manager de infrastructură unificată” să își mențină independența față de operatorul tradițional, asigurându-se astfel accesul echitabil și nediscriminatoriu pe piață al operatorilor nou-veniți.

               (15)

               Sistemul fiscal francez continuă să fie complex și ineficient din cauza numărului mare de scutiri, de indemnizații speciale acordate, dar și ca urmare a modificărilor frecvente aduse legislației în materie. În ciuda eforturilor de a reduce și de a raționaliza cheltuielile fiscale, ponderea în cadrul acestora a veniturilor la care statul renunță rămâne importantă. Opțiunea de lărgire a bazei de impozitare și de scădere a ratei de impozitare în cazul impozitelor pe veniturile salariale și pe profit ar încuraja într-o mai mare măsură creșterea economică și ar susține bunăstarea socială. Se preconizează o creștere a cotei intermediare a taxei pe valoarea adăugată (TVA) de la 7 % la 10 % în ianuarie 2014. Aceasta este o măsură în direcția cea bună, însă este nevoie să se depună eforturi suplimentare. Costurile totale ale scutirilor fiscale și ale scutirilor de la plata contribuțiilor de securitate socială se mențin la un nivel foarte ridicat, reprezentând până la 10 % din PIB. În ciuda ineficacității demonstrate a reducerii anumitor cote ale TVA, cum ar fi cele pentru serviciile de restaurant, nu au fost întreprinse măsuri de politică suficient de diferențiate. Introducerea CICE, finanțat parțial din creșterea menționată anterior a cotei intermediare, dar și a celei standard a TVA, reduce sarcina fiscală asupra forței de muncă. Este însă nevoie de mai mult spațiu de manevră, în special pentru a reechilibra ponderea taxelor de mediu. Anul trecut, Franța a adoptat o serie de măsuri menite să abordeze problema stimulentelor fiscale care favorizează îndatorarea întreprinderilor. Deducerea dobânzilor este limitată pentru sumele de peste 3 milioane EUR și 15 % din dobânzile care depășesc această limită nu vor putea fi deduse fiscal în 2013, procentaj care va fi ridicat la 25 % în 2014. Cu toate acestea, există spațiu de manevră pentru îmbunătățiri suplimentare.

               (16)

               Rata șomajului a crescut de la 9,7 % în 2010 la 10,2 % în 2012. Conform previziunilor Comisiei, rata șomajului va crește până la 10,6 % în 2013 și până la 10,9 în 2014, din cauza menținerii unei creșteri economice firave. În acest context, segmentarea pieței forței de muncă în Franța continuă să stârnească îngrijorare. Șansele lucrătorilor care au un loc de muncă temporar de a obține unul permanent erau de numai 10,6 % în 2010, spre deosebire de media UE de 25,9 %. Prin urmare, lucrătorii slab calificați, aflați în forme precare de încadrare în muncă, par să fie cei mai expuși în cazul în care se fac ajustări pe piața forței de muncă. În mai 2013 a fost adoptată o lege, care se bazează pe acordul interprofesional privind garantarea locurilor de muncă, încheiat între partenerii sociali în ianuarie 2013. Aceasta prevede drepturi extinse pentru lucrători, abordează problema incertitudinii juridice în cazul disponibilizărilor și oferă o mai mare flexibilitate pentru angajatori. Legea reprezintă un pas înainte în sensul asigurării unei mai mari fluidități a pieței forței de muncă. În anumite aspecte specifice, punerea în aplicare efectivă a acestei reforme, precum și impactul acesteia, se leagă de adoptarea unor noi acorduri colective la nivel de ramură/ întreprinderi care vor fi necesare înainte ca acordul să poată să intre pe deplin în vigoare.

               (17)

               Unul din șase tineri din Franța părăsește sistemul de învățământ sau de formare fără nicio calificare. Acest lucru este deosebit de îngrijorător având în vedere că rata șomajului în rândul tinerilor era de 25,4 % la sfârșitul anului 2012, iar riscul de a nu avea un loc de muncă era aproape de două ori mai mare în cazul tinerilor cu cele mai slabe calificări. Inițiativele de promovare a uceniciilor ar trebui să se adreseze în special tinerilor cu cele mai slabe calificări. Asigurarea conformității schemelor naționale cu garanția pentru tineri instituită prin Recomandarea Consiliului din 22 aprilie 2013 (5) ar trebui să aibă un rol structurant în ceea ce privește abordarea acestor provocări. În ciuda reformelor întreprinse din 2009 până în prezent, în Franța, rata de participare a persoanelor adulte la programele de învățare pe tot parcursul vieții (5,7 % în 2012, pentru persoane adulte slab calificate: 2,5 %) se situează sub media UE. Transferul prevăzut de competențe către consiliile regionale ar putea reprezenta o ocazie pentru a se remedia carențele sistemului actual. În pofida tendinței semnificative de creștere, rata de ocupare în rândul lucrătorilor cu vârste cuprinse între 55 și 64 de ani este în continuare scăzută, la media statelor membre ale UE (45,7 % în primul trimestru al anului 2012) și a redus doar la jumătate decalajul față de media UE din 2008 (de la 7,4 puncte în 2008 la 3,8 puncte în 2012). Șomajul este în creștere în rândul persoanelor vârstnice, în același ritm cu șomajul general. Deși „contractele generaționale” reprezintă o măsură pozitivă, nu este clar în ce măsură acestea vor contribui la inserția profesională a lucrătorilor în vârstă și vor facilita reluarea activității profesionale de către persoanele vârstnice aflate în căutarea unui loc de muncă. Cheltuielile publice ale Franței cu indemnizațiile de șomaj au crescut cu 5,3 % în 2012 și se preconizează creșterea în continuare a acestora cu 6,1 % în 2013, conform Programului de stabilitate. Deficitul global al regimului de indemnizații de șomaj, care se va apropia de 1 % din PIB până în 2013, face necesară o reformă a acestui sistem.
               În special unele elemente, cum ar fi condițiile de eligibilitate, caracterul degresiv al indemnizațiilor în timp sau ratele de înlocuire pentru lucrătorii cu un nivel foarte ridicat al salariilor, ar trebui adaptate pentru a se garanta faptul că stimulentele pentru desfășurarea unei activități profesionale sunt adecvate. O nouă convenție tripartită a serviciului public de ocupare a forței de muncă (Pôle emploi) prevede o monitorizare diferențiată a persoanelor care sunt în căutarea unui loc de muncă. Portofoliul unui consilier pentru îndrumare și orientare profesională a crescut totuși și mai mult ca urmare a creșterii ratei șomajului, iar Pôle emploi are dificultăți în a-și reorienta strategia având în vedere situația economică precară. În concluzie, având în vedere perspectivele economice nefavorabile și previziunile privind creșterea în continuare a nivelului șomajului în Franța, este necesar să se adopte în continuare măsuri.

               (18)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Franței. A evaluat Programul național de reformă și Programul de stabilitate al acesteia și a prezentat un bilanț aprofundat. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Franța, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul Semestrului european se reflectă în recomandările 1-6 de mai jos.

               (19)

               În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (20)

               În lumina concluziilor bilanțului aprofundat al Comisiei și a prezentei evaluări, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate prezentate de Franța. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 sunt reflectate în special în recomandările 1, 2, 3, 4, 5 și 6 de mai jos.

               (21)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (7). În calitate de țară a cărei monedă este euro, Franța ar trebui, la rândul său, să vegheze la punerea în aplicare integrală și în timp util a acestor recomandări,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2013-2014, Franța să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să consolideze și să continue strategia bugetară în 2013. Să sporească credibilitatea ajustării specificând până în toamna anului 2013 măsurile necesare a fi întreprinse pentru 2014 și în perioada ulterioară și punând în aplicare aceste măsuri astfel încât să asigure corectarea durabilă a deficitului excesiv până cel mai târziu în 2015 și realizarea efortului de ajustare structurală menționat în cadrul recomandărilor Consiliului, în contextul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Să exploateze orice venituri excepționale pentru a-și reduce deficitul. Pentru a corecta în mod durabil dezechilibrele bugetare este necesară o punere în aplicare credibilă a unor reforme structurale ambițioase, astfel încât să se asigure o mai mare capacitate de ajustare și să se stimuleze creșterea economică și ocuparea forței de muncă. Să se mențină efortul de consolidare fiscală pe o traiectorie favorabilă creșterii economice și să se sporească în continuare eficiența cheltuielilor publice, în special efectuând, așa cum s-a prevăzut, o revizuire a categoriilor de cheltuieli în toate subsectoarele administrațiilor publice. Să ia măsuri prin intermediul viitoarei legi privind descentralizarea pentru a realiza sinergii mai bune și economii între nivelurile central și local de guvernare. După corectarea deficitului excesiv, să continue efortul de ajustare structurală într-un ritm adecvat astfel încât să se îndeplinească OTM până în 2016. Să ia măsuri până la sfârșitul anului 2013 pentru ca, până cel târziu în 2020, să asigure echilibrarea durabilă a sistemului de pensii, de exemplu, prin adaptarea normelor de indexare, prin creșterea perioadei de contribuție necesare pentru a avea dreptul la o pensie completă, prin creșterea suplimentară a vârstei de pensionare efective prin corelarea vârstei de pensionare sau a pensiilor cu evoluția speranței de viață și prin revizuirea schemelor speciale, evitându-se totodată creșterea contribuțiilor de securitate socială ale angajatorilor, precum și creșterea eficienței costurilor cu serviciile de asistență medicală, inclusiv în ceea ce privește cheltuielile cu produsele farmaceutice.

               2.

               Să se asigure că reducerea costului forței de muncă datorată creditului fiscal pentru competitivitate și ocuparea forței de muncă se realizează conform previziunilor și că nicio altă măsură nu va anula efectul acesteia. Să întreprindă măsuri suplimentare pentru a reduce costul forței de muncă, în asociere cu partenerii sociali, în special prin măsuri suplimentare prin care să fie reduse contribuțiile de securitate socială ale angajatorilor. Să se asigure că evoluțiile salariului minim sunt favorabile competitivității și creării de locuri de muncă, ținând seama de existența schemelor de ajutoare salariale și a scutirilor de la plata contribuțiilor de securitate socială.

               3.

               Să ia în continuare măsuri pentru a îmbunătăți climatul de afaceri și a dezvolta capacitatea de inovare și de export a întreprinderilor, în special a IMM-urilor și a întreprinderilor de talie mijlocie. În special, să lanseze inițiativa de simplificare a cadrului normativ care a fost anunțată și să îmbunătățească condițiile-cadru pentru inovare prin intensificarea transferului de tehnologie și a exploatării comerciale a activității de cercetare, inclusiv printr-o reorientare a polilor de competitivitate.

               4.

               Să ia măsuri pentru a susține concurența în sectorul serviciilor; să elimine restricțiile nejustificate care blochează accesul la anumite servicii profesionale sau exercitarea acestora, în special pe cele legate de forma juridică, de structura acționariatului, de cote și de restricțiile teritoriale; să ia măsuri pentru a simplifica procedurile de autorizare a deschiderii de puncte de comercializare și să elimine interzicerea vânzărilor în pierdere; să dereglementeze prețurile la gaze și la energia electrică pentru clienții care nu sunt gospodării și să consolideze capacitatea de interconectare cu țările vecine; în sectorul feroviar, să deschidă concurenței sectorul transporturilor interne de călători.

               5.

               Să continue eforturile de simplificare a sistemului fiscal și de îmbunătățire a eficienței acestuia, asigurând totodată continuitatea în timp a normelor fiscale. Să ia măsuri suplimentare pentru a elimina stimulentele fiscale care favorizează îndatorarea întreprinderilor. Să depună eforturi suplimentare pentru a reduce și a raționaliza cheltuielile cu impozitele pe veniturile salariale și pe profit, reducând totodată ratele legale. Să apropie într-o măsură mai mare cotele reduse de TVA de cota standard și să elimine cotele reduse care sunt ineficiente. Să ia măsuri suplimentare pentru a reduce sarcina fiscală asupra forței de muncă și a o reorienta asupra taxelor de mediu sau asupra consumului.

               6.

               Să pună în aplicare integral, fără întârziere și în consultare cu partenerii sociali acordul interprofesional din ianuarie 2013. Să ia măsuri suplimentare pentru a combate segmentarea pieței forței de muncă, în special pentru a aborda situația lucrătorilor recrutați prin intermediul agențiilor de plasare a forței de muncă. Să demareze urgent o reformă a sistemului de indemnizații de șomaj, împreună cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale, pentru a asigura sustenabilitatea sistemului, veghind totodată ca acesta să ofere stimulente adecvate pentru reluarea activității profesionale. Să mărească rata de ocupare în rândul lucrătorilor vârstnici și să stimuleze participarea acestora pe piața forței de muncă; să ia măsuri specifice pentru a îmbunătăți perspectivele de încadrare în muncă ale șomerilor vârstnici, în special prin măsuri specifice de consiliere și de formare. Să mărească participarea persoanelor adulte, în special a celor foarte slab calificate și a șomerilor, la programe de învățare pe tot parcursul vieții. Să se asigure că serviciile publice de ocupare a forței de muncă oferă efectiv un sprijin individualizat șomerilor și că politicile active în domeniul pieței forței de muncă îi vizează cu adevărat pe cei mai defavorizați. Să ia măsuri suplimentare pentru a îmbunătăți tranziția de la școală la activitatea profesională, de exemplu, printr-o garanție pentru tineri (8) și prin promovarea uceniciilor.

      Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. ŠADŽIUS

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținute pentru 2013 prin Decizia 2013/208/UE a Consiliului din 22 aprilie 2013 privind orientări pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 118, 30.4.2013, p. 21).

      (4)  JO C 219, 24.7.2012, p. 31.

      (5)  JO C 120, 26.4.2013, p. 1.

      (6)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (7)  A se vedea pagina 97 din prezentul Jurnal Oficial.

      (8)  Instituită prin Recomandarea Consiliului din 22 aprilie 2013 (JO C 120, 26.4.2013, p. 1).


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 9 decembrie 2011 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai De Nederlandsche Bank (BCE/2011/22)

text:
               16.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 367/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 9 decembrie 2011
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai De Nederlandsche Bank
   (BCE/2011/22)
   2011/C 367/01
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul auditorilor externi ai De Nederlandsche Bank va înceta după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2011. Prin urmare, este necesară desemnarea unor auditori externi începând cu exercițiul financiar 2012.

               (3)

               De Nederlandsche Bank a selectat Deloitte Accountants BV drept auditor extern pentru exercițiile financiare 2012-2018,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă ca Deloitte Accountants BV să fie desemnată auditorul extern al De Nederlandsche Bank pentru exercițiile financiare 2012-2018.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 9 decembrie 2011.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI