               23.8.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 298/140

      P8_TA(2017)0100
      Anchetă privind măsurarea emisiilor în sectorul autovehiculelor
      Recomandarea Parlamentului European din 4 aprilie 2017 adresată Consiliului și Comisiei în urma anchetei privind măsurarea emisiilor în sectorul autovehiculelor (2016/2908(RSP))
      (2018/C 298/19)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere articolul 226 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE),

                  —

                  având în vedere Decizia 95/167/CE, Euratom, CECO a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalitățile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European (1),

                  —

                  având în vedere Decizia sa (UE) 2016/34 din 17 decembrie 2015 privind constituirea, atribuțiile, componența numerică și durata mandatului Comisiei de anchetă privind măsurarea emisiilor în sectorul autovehiculelor (2),

                  —

                  având în vedere Regulamentul (CE) nr. 715/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 privind omologarea de tip a autovehiculelor în ceea ce privește emisiile provenind de la vehiculele ușoare pentru pasageri și de la vehiculele ușoare comerciale (Euro 5 și Euro 6) și privind accesul la informațiile referitoare la repararea și întreținerea vehiculelor (3),

                  —

                  având în vedere Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (4),

                  —

                  având în vedere Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (5),

                  —

                  având în vedere Rezoluția sa din 27 octombrie 2015 referitoare la măsurarea emisiilor în sectorul autovehiculelor (6),

                  —

                  având în vedere Rezoluția sa din 13 septembrie 2016 referitoare la ancheta privind măsurarea emisiilor în sectorul autovehiculelor (7) (bazată pe raportul interimar A8-0246/2016),

                  —

                  având în vedere raportul final al Comisiei de anchetă privind măsurarea emisiilor în sectorul autovehiculelor (A8-0049/2017),

                  —

                  având în vedere proiectul de recomandare a Comisiei de anchetă privind măsurarea emisiilor în sectorul autovehiculelor,

                  —

                  având în vedere articolul 198 alineatul (12) din Regulamentul său de procedură,

                  A.

                  întrucât articolul 226 din TFUE reprezintă temeiul juridic pentru crearea de către Parlamentul European a unei comisii temporare de anchetă pentru a examina pretinsa încălcare a normelor de drept sau administrare defectuoasă în aplicarea dreptului Uniunii, fără a se aduce atingere jurisdicției instanțelor naționale sau celor ale Uniunii și întrucât acest lucru reprezintă un element important al competențelor de supraveghere ale Parlamentului;

                  B.

                  întrucât, la 17 decembrie 2015, pe baza unei propuneri din partea Conferinței președinților, Parlamentul a decis să constituie o comisie care să ancheteze presupusele lacune în aplicarea dreptului Uniunii în ceea ce privește măsurarea emisiilor în sectorul autovehiculelor, această comisie urmând să prezinte eventuale recomandări, pe care le consideră necesare, în această chestiune;

                  C.

                  întrucât Comisia de anchetă și-a început activitatea la 2 martie 2016 și a adoptat raportul final la 28 februarie 2017, care stabilește metodologia și concluziile acestei anchete;

                  D.

                  întrucât cota de piață a autoturismelor cu motor diesel a crescut în Uniunea Europeană în cursul ultimelor decenii până la un nivel la care acestea reprezintă în prezent mai mult de jumătate din autoturismele noi vândute în aproape fiecare stat membru; întrucât această creștere susținută a cotei de piață a vehiculelor diesel a fost determinată și de politica UE privind schimbările climatice, deoarece tehnologia diesel are un avantaj semnificativ față de motoarele pe benzină în ceea ce privește emisiile de CO2; întrucât, în etapa de combustie, motoarele diesel produc mult mai mulți poluanți, în afară de CO2, care sunt în mod semnificativ și în mod direct dăunători sănătății publice, cum ar fi NOx, SOx și particulele în suspensie, decât o fac motoarele pe benzină; întrucât tehnologiile de atenuare pentru acești poluanți există și sunt introduse pe piață;

                  E.

                  întrucât în prezent există tehnologia capabilă să îndeplinească standardele Euro 6 privind NOx pentru vehiculele diesel, inclusiv în ceea ce privește condițiile reale de conducere și fără a avea un impact negativ asupra emisiilor de CO2;

                  F.

                  întrucât cele mai bune practici din SUA, implicând norme mai stricte de emisii care se aplică deopotrivă vehiculelor pe benzină și diesel, precum și politicile mai stricte de aplicare oferă un standard la care UE ar trebui să aspire;

                  G.

                  întrucât protecția sănătății publice și a mediului ar trebui să fie o preocupare și o responsabilitate comună a societății, în care toate părțile interesate, inclusiv sectorul automobilelor, joacă un rol important,

                  1.

                  încredințează Președintelui sarcina de a lua măsurile necesare de publicare a raportului final al Comisiei de anchetă, în conformitate cu articolul 198 alineatul (11) din Regulamentul său de procedură și cu articolul 4 alineatul (2) din Decizia 95/167/CE, Euratom, CECO;

                  2.

                  invită Consiliul și Comisia să se asigure că concluziile și recomandările care decurg din ancheta sunt transpuse în practică, în conformitate cu Decizia 95/167/CE, Euratom, CECO;

                  3.

                  invită Comisia să prezinte Parlamentului, în termen de 18 luni de la adoptarea prezentei recomandări și ulterior în mod regulat, un raport cuprinzător privind acțiunile întreprinse de Comisie și statele membre cu privire la concluziile și recomandările Comisiei de anchetă;

                  4.

                  îl invită pe Președintele său să încredințeze Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară, Comisiei pentru industrie, cercetare și energie, Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor și Comisiei pentru transport și turism monitorizarea acțiunilor întreprinse în urma concluziilor și recomandărilor Comisiei de anchetă, în conformitate cu articolul 198 alineatul (13) din Regulamentul său de procedură;

                  5.

                  îl invită pe Președintele său să încredințeze Comisiei pentru afaceri constituționale să dea curs recomandărilor Comisiei de anchetă în ceea ce privește limitările dreptului de anchetă al Parlamentului European;

            Încercările în laborator și emisiile generate în condiții reale de conducere

                  6.

                  invită Comisia să își modifice structura internă astfel încât, în conformitate cu principiul responsabilității colective, portofoliul unui singur comisar (și al Direcției Generale corespunzătoare) să includă atât responsabilitatea pentru legislația privind calitatea aerului, cât și responsabilitatea pentru politicile care vizează sursele de emisii poluante; solicită o creștere a resurselor umane și tehnice dedicate vehiculelor, sistemelor pentru vehicule și tehnologiilor de control al emisiilor în cadrul Comisiei și îmbunătățirea în continuare a expertizei tehnice interne în cadrul Centrului Comun de Cercetare (JRC);

                  7.

                  în acest scop, invită Comisia să își modifice structura internă și modul de repartizare a responsabilităților, astfel încât toate responsabilitățile legislative deținute în prezent de Direcția Generală Piață Internă, Industrie, Antreprenoriat și IMM-uri (DG GROW) în domeniul emisiilor vehiculelor să fie transferate în responsabilitatea Direcției Generale Mediu (DG ENV);

                  8.

                  invită Comisia să se asigure că există resurse umane și de expertiză tehnică adecvate, precum și un nivel corespunzător de autonomie în cadrul JRC, inclusiv măsuri pentru a păstra în cadrul organizației experiența relevantă în ceea ce privește tehnologiile în materie de vehicule și emisii și testarea vehiculelor; constată că JRC poate avea responsabilități suplimentare de verificare pentru cerințele în contextul propunerii privind un nou regulament în materie de omologare de tip și de supraveghere a pieței;

                  9.

                  solicită ca toate rezultatele complete ale încercărilor JRC să fie puse la dispoziția publicului într-un format neanonimizat printr-o bază de date; solicită, în plus, ca Laboratorul pentru măsurarea emisiilor autovehiculelor (VELA) al JRC să raporteze unui consiliu de supraveghere, care include reprezentanți ai statelor membre și ai organizațiilor de protecție a mediului și a sănătății;

                  10.

                  invită colegislatorii, în contextul revizuirii în curs a Regulamentului (CE) nr. 715/2007, să se asigure că măsurile în temeiul articolului 5 alineatul (3) și articolului 14, care sunt destinate să completeze sau să modifice anumite elemente neesențiale ale actului legislativ, sunt adoptate prin acte delegate, pentru a se garanta un nivel corespunzător de control din partea Parlamentului și a Consiliului, reducând, în același timp, posibilitatea unor întârzieri nejustificate în adoptarea acestor măsuri; se opune ferm opțiunii de a adopta măsurile respective prin acte de punere în aplicare;

                  11.

                  solicită adoptarea rapidă a celui de-al 3-lea și al 4-lea pachet legislativ privind emisiile generate în condiții reale de conducere (RDE) pentru a completa cadrul de reglementare pentru noua procedură de omologare de tip, precum și punerea rapidă în aplicare a acestui cadru; reamintește că, pentru ca încercările privind RDE să fie eficace în reducerea discrepanțelor dintre emisiile măsurate în laborator și pe drum, specificațiile încercării și procedurile de evaluare ar trebui să fie stabilite cu mare atenție și ar trebui să acopere o gamă largă de condiții de conducere, inclusiv temperatura, sarcina motorului, viteza vehiculului, altitudinea, tipul drumului și alți parametri care pot fi întâlniți în mod normal atunci când se circulă în Uniune;

                  12.

                  ia act de acțiunea în anulare împotriva celui de al 2-lea pachet RDE inițiată de mai multe orașe din UE, care invocă faptul că, prin introducerea unor noi praguri crescute pentru emisiile de NOx, regulamentul Comisiei modifică un element esențial al unui act de bază, încălcând astfel o cerință procedurală fundamentală, precum și dispozițiile Directivei 2008/50/CE privind calitatea aerului în ceea ce privește limitarea nivelurilor maxime de emisii de azot pentru vehiculele diesel;

                  13.

                  îndeamnă Comisia să revizuiască în 2017 factorul de conformitate pentru încercările RDE pentru emisiile de NOx, în conformitate cu cel de-al 2-lea pachet RDE; invită Comisia să revizuiască, în plus, anual factorul de conformitate, conform evoluțiilor tehnologice, pentru a-l aduce la 1 până, cel târziu, în 2021;

                  14.

                  invită Comisia să revizuiască legislația aplicabilă a Uniunii pentru a stabili dacă introducerea pe piață a altor sisteme ale vehiculului sau a altor produse ar putea să depindă de proceduri de testare inadecvate, ca în cazul emisiilor provenind de la vehicule sau în alte domenii în care eforturile de supraveghere a pieței sunt insuficiente și să prezinte propuneri legislative corespunzătoare pentru a asigura punerea în aplicare a standardelor pieței interne;

                  15.

                  invită Comisia să prezinte propuneri pentru introducerea inspecțiilor de mediu la nivelul UE cu scopul de a monitoriza respectarea standardelor de mediu ale produselor, a limitelor de emisie prevăzute în permisele de funcționare, precum și a legislației UE în domeniul mediului, în general;

                  16.

                  invită Comisia să își continue activitatea de îmbunătățire a performanței PEMS pentru a ameliora precizia acestora și a reduce marja lor de eroare; consideră că pentru particulele în suspensie tehnologia PEMS ar trebui să poată măsura particule a căror dimensiune este mai mică de 23 de nanometri, acestea fiind cele mai periculoase pentru sănătatea publică;

                  17.

                  consideră că regulile orizontale referitoare la crearea și funcționarea grupurilor de experți ale Comisiei adoptate de Comisie la 30 mai 2016 reprezintă un progres față de vechile norme, de exemplu, în ceea ce privește cerința existenței proceselor-verbale adecvate și complete ale reuniunilor; invită Comisia să revizuiască respectivele reguli pentru a consolida dispozițiile privind componența echilibrată a grupurilor de experți; invită Comisia să asigure respectarea strictă și imediată a regulilor orizontale (actualizate) și să elaboreze un raport către Parlamentul European și Consiliu în care să evalueze punerea în aplicare a acestora;

                  18.

                  solicită ca listele de participanți și procesele-verbale ale comitetelor de comitologie, cum ar fi Comitetul tehnic – autovehicule (CTAV) și grupurile de experți ale Comisiei, precum Grupul de lucru pentru autovehicule sau Grupul – emisii în condiții reale de conducere – vehicule ușoare (RDE-LDV), să fie puse la dispoziția publicului;

                  19.

                  îndeamnă statele membre să asigure, pentru parlamentele lor naționale, mai multă transparență în privința accesului la documentele legate de reuniunile CTAV;

                  20.

                  invită Comisia să modifice în mod substanțial politicile existente de arhivare și stocare a informațiilor, precum și să se asigure că notele, comunicarea între servicii, proiectele și schimburile neoficiale din Comisie, statele membre, Consiliu și reprezentanții acestora vor fi arhivate în mod implicit; regretă lacunele din registrele publice care au fost cauzate de un domeniu de aplicare prea restrâns destinat documentelor pregătite pentru arhivare, acesta fiind un proces care necesită o intervenție activă;

            Dispozitivele de manipulare

                  21.

                  consideră că, deși procedura RDE va reduce la minimum riscul utilizării dispozitivelor de manipulare, aceasta nu va împiedica în totalitate recurgerea potențială la practici ilegale; recomandă, prin urmare, ca, în conformitate cu abordarea autorităților SUA, să fie integrat un grad de impredictibilitate în încercările pentru omologarea de tip și pentru verificarea conformității în circulație pentru a preveni exploatarea oricăror lacune existente și a asigura conformitatea de-a lungul întregului ciclu de viață al unui vehicul; salută, în această privință, Protocolul de testare privind dispozitivele de manipulare inclus în „Orientările privind evaluarea strategiilor auxiliare de control al emisiilor și prezența dispozitivelor de manipulare”, adoptate de către Comisie la 26 ianuarie 2017 și aplicabile vehiculelor aflate deja pe piață; se așteaptă ca autoritățile naționale ale statelor membre să aplice rapid prezentul protocol în activitățile lor de supraveghere a pieței și să efectueze încercările recomandate ale vehiculelor cu variații imprevizibile ale condițiilor standard de încercare, cum ar fi temperatura ambientală, modelul de viteză, sarcina vehiculului și durata încercării, care pot include și „încercări surpriză”;

                  22.

                  observă cu îngrijorare că încercările oficiale pentru emisiile de CO2 și consumul de combustibil al vehiculelor vor fi în continuare limitate la o procedură de încercare în laborator (WLTP), ceea ce înseamnă că utilizarea ilegală a dispozitivelor de manipulare este posibilă în continuare și poate rămâne nedetectată; îndeamnă Comisia și statele membre să instituie sisteme de monitorizare la distanță a flotei prin utilizarea echipamentelor de teledetecție de pe marginea drumului și/sau a senzorilor la bord, pentru a verifica performanța de mediu a flotei în circulație și a detecta posibilele practici ilegale care ar putea duce la discrepanțe constante între performanța teoretică și cea practică;

                  23.

                  invită Comisia să analizeze în continuare motivele pentru care dispozițiile mai stricte privind dispozitivele de manipulare existente în legislația referitoare la vehiculele grele nu au fost incluse în legislația privind vehiculele ușoare;

                  24.

                  invită Comisia să efectueze o analiză internă pentru a verifica afirmația potrivit căreia rezultatele activităților de cercetare ale JRC și preocupările discutate la nivelul serviciilor Comisiei cu privire la posibilele practici ilegale din partea producătorilor nu au ajuns niciodată la nivelurile superioare al ierarhiei; solicită Comisiei să prezinte Parlamentului un raport privind concluziile sale;

                  25.

                  consideră că ar trebui instituit un mecanism clar de raportare în cadrul Comisiei pentru a se asigura faptul că, atunci când JRC identifică neconformități, acestea sunt raportate la toate nivelurile relevante din ierarhia Comisiei;

                  26.

                  invită Comisia să mandateze JRC să investigheze în continuare, împreună cu autoritățile naționale și institutele de cercetare independente, comportamentul suspect al vehiculelor în materie de emisii, observat la mai multe autoturisme în august 2016;

                  27.

                  invită statele membre să impună producătorilor de autoturisme, în contextul recent introdusei obligații a producătorilor de autoturisme de a face publice strategiile de bază și auxiliare de control al emisiilor, să explice orice comportament irațional al vehiculelor în materie de emisii observat în timpul încercărilor și să demonstreze necesitatea aplicării excepțiilor prevăzute la articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 715/2007; invită statele membre să comunice Comisiei și Parlamentului rezultatele investigațiilor lor și datele testelor tehnice;

                  28.

                  invită Comisia să monitorizeze îndeaproape punerea în aplicare de către statele membre a derogărilor pentru utilizarea dispozitivelor de manipulare; salută, în acest sens, metodologia pentru evaluarea tehnică a strategiilor auxiliare de control al emisiilor incluse în Orientările Comisiei din 26 ianuarie 2017; invită Comisia să lanseze proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, dacă sunt necesare;

            Omologarea de tip și conformitatea în circulație

                  29.

                  solicită, în interesul consumatorilor și al protecției mediului, adoptarea rapidă a propunerii de regulament privind omologarea și supravegherea pieței autovehiculelor și a remorcilor acestora (2016/0014(COD)) (8), care înlocuiește actuala directivă-cadru privind omologarea de tip și intrarea sa în vigoare nu mai târziu de 2020; consideră că menținerea nivelului de ambiție din propunerea inițială a Comisiei, în special în ceea ce privește introducerea supravegherii sistemului de către UE, este obiectivul minim necesar pentru a îmbunătăți sistemul UE; consideră, de asemenea, că un sistem mai cuprinzător și coordonat de omologare de tip și de supraveghere a pieței, implicând supravegherea de către UE, auditurile comune și cooperarea cu și între autoritățile naționale ar trebui să fie obiectivul de atins în cadrul negocierilor interinstituționale cu privire la acest dosar;

                  30.

                  consideră că doar o supraveghere mai strictă la nivelul UE poate garanta că legislația UE privind vehiculele este pusă în aplicare în mod corespunzător și că activitățile de supraveghere a pieței în UE sunt realizate în mod eficient și eficace; invită Comisia să asigure punerea în aplicare deplină și omogenă a noului cadru privind omologarea de tip și supravegherea pieței și să coordoneze activitatea autorităților naționale de omologare de tip și de supraveghere a pieței și să arbitreze în caz de dezacord;

                  31.

                  solicită o consolidare semnificativă a supravegherii pieței, pe baza unor reguli clar definite și a repartizării mai clare a responsabilităților în noul cadru de omologare UE de tip, pentru a institui un sistem îmbunătățit, eficient și funcțional;

                  32.

                  consideră că supravegherea de către UE în noul cadru pentru omologarea UE de tip ar trebui includă repetarea încercărilor, la o scară adecvată, pentru vehiculele, sistemele, componentele și unitățile tehnice separate deja puse la dispoziție pe piață, pentru a verifica dacă acestea sunt conforme cu omologările de tip și cu legislația aplicabilă, utilizând o gamă largă de încercări pe baza unor eșantioane relevante din punct de vedere statistic și introducând măsuri corective, inclusiv rechemările vehiculelor retragerea omologărilor și amenzile administrative; consideră că un rol esențial în îndeplinirea acestei sarcini îl au competențele JRC;

                  33.

                  invită Comisia și statele membre să evalueze practica SUA privind încercările aleatorii în afara liniei de producție și în circulație și să tragă concluziile care se impun cu privire la îmbunătățirea activităților de supraveghere a pieței;

                  34.

                  sugerează că, în cazul vehiculelor de pasageri, ar trebui efectuate teste de supraveghere a pieței aleatorii, inclusiv cu protocoale de încercări nespecificate, pe cel puțin 20 % din noile modele introduse pe piața Uniunii în fiecare an, precum și pe o cantitate reprezentativă de modele mai vechi, pentru a verifica dacă vehiculele respectă legislația Uniunii în materie de siguranță și de mediu aplicabilă transportului rutier; consideră că, atunci când se aleg vehiculele care urmează să fie testate la nivelul Uniunii, ar trebui să existe o verificare a plângerilor întemeiate și ar trebui luate în considerare testele efectuate de părți terțe, datele obținute prin teledetecție, rapoartele de la inspecțiile tehnice periodice și alte informații;

                  35.

                  subliniază necesitatea asigurării respectării sistematice a conformității producției și a conformității în funcționare a vehiculelor de către autoritățile naționale responsabile, mai bine coordonate și supervizate la nivelul UE; consideră că verificarea conformității producției și încercarea conformității în circulație ar trebui să fie realizate de un serviciu tehnic diferit de cel responsabil pentru omologarea de tip a autoturismului în cauză și că serviciile tehnice interne ar trebui să fie excluse de la efectuarea încercării pentru emisii în scopul omologării de tip; îndeamnă statele membre să clarifice o dată pentru totdeauna care este autoritatea responsabilă pentru supravegherea pieței pe teritoriul lor, să se asigure că autoritatea în cauză își cunoaște responsabilitățile și să informeze Comisia, în mod corespunzător; consideră că o cooperare mult mai strânsă și schimbul de informații între autoritățile de supraveghere a pieței din statele membre și Comisie, inclusiv cu privire la planurile naționale de supraveghere a pieței, vor îmbunătăți calitatea generală a supravegherii pieței în UE și vor permite Comisiei să identifice deficiențele din sistemele naționale de supraveghere a pieței;

                  36.

                  consideră că o mai bună coordonare și discuții mai aprofundate între autoritățile de omologare de tip și Comisie, sub forma unui forum prezidat de Comisie, va contribui la promovarea bunelor practici menite să asigure punerea în aplicare eficientă și armonizată a omologării de tip și a reglementării supravegherii pieței;

                  37.

                  consideră că posibilitatea unei revizuiri independente complete a rezultatelor de omologare de tip, inclusiv a datelor provenite din încercările de rulare liberă, va îmbunătăți eficacitatea cadrului, și că datele relevante ar trebui să fie accesibile părților relevante;

                  38.

                  solicită finanțarea adecvată și independentă a omologării de tip, a supravegherii pieței și a activităților serviciilor tehnice, de exemplu prin crearea unei structuri a taxelor, prin bugetele naționale ale statelor membre sau prin combinarea celor două metode; consideră că autoritățile competente pentru omologarea de tip ar trebui să fie responsabile pentru verificarea relațiilor comerciale și economice dintre producătorii de autoturisme și furnizori, pe de o parte, și serviciile tehnice, pe de altă parte, pentru a preveni conflictele de interese;

                  39.

                  atrage atenția asupra sistemului de omologare de tip din SUA, prin care taxele percepute de la producători pentru a acoperi costurile de certificare și programele de conformitate sunt trimise către Trezoreria SUA, iar Congresul SUA, la rândul său, alocă fonduri Agenției pentru Protecția Mediului (EPA) în vederea punerii în aplicare a programelor sale, ca o paradigmă care poate fi utilă pentru îmbunătățirea independenței sistemului UE;

                  40.

                  solicită adoptarea, punerea în aplicare și aplicarea rapide a celui de-al 4-lea pachet RDE, care reglementează utilizarea PEMS pentru verificări ale conformității în circulație și pentru testarea de către părți terțe; invită Comisia să acorde un mandat pentru ca JRC să efectueze încercări pentru măsurarea emisiilor prin PEMS, ca parte a verificării conformității în circulație la nivel european în contextul noului cadru de omologare de tip;

                  41.

                  invită colegiuitorii să creeze prin viitorul Regulament privind omologarea și supravegherea pieței pentru vehiculele cu motor o rețea de teledetecție la nivelul UE pentru a monitoriza emisiile reale ale flotei auto și a identifica vehiculele excesiv de poluante, cu scopul de a orienta verificările conformității în circulație și de a identifica autoturismele care ar putea fi modificate în mod ilegal la nivel de hardware [de exemplu, comutator de dezactivare a sistemului de recirculare a gazelor de eșapament (EGR) sau eliminarea filtrului de particule diesel (DPF) sau a reducerii catalitice selective (RCS)] sau de software (reglajul ilegal al cipului);

                  42.

                  invită Comisia să facă uz de competențele delegate prevăzute la articolul 17 din Directiva 2014/45/UE privind inspecția tehnică periodică a autovehiculelor și a remorcilor acestora, pentru a actualiza metodele de testare pentru inspecția tehnică periodică a autoturismelor, cu scopul de a măsura emisiile de NOx ale autoturismelor;

                  43.

                  consideră că autoritățile de omologare de tip, autoritățile de supraveghere a pieței și serviciile tehnice ar trebui să își îndeplinească sarcinile; consideră că acestea ar trebui, prin urmare, să își îmbunătățească nivelul de competență în mod semnificativ și continuu și, în acest scop, solicită auditarea periodică și independentă a capacităților acestora;

                  44.

                  invită Comisia să analizeze posibilitatea ca alegerea serviciului tehnic de către producător să fie notificată în mod obligatoriu Comisiei, pentru a facilita cunoașterea deplină a situației;

                  45.

                  invită statele membre să le solicite producătorilor de autovehicule să își prezinte și să justifice strategiile de control al emisiilor autorităților de omologare de tip, astfel cum se întâmplă în cazul vehiculelor grele;

                  46.

                  invită statele membre să analizeze dacă soluțiile „standard” propuse de către producător pentru a repara vehiculele echipate cu sisteme frauduloase respectă în mod efectiv reglementările în materie de emisii și solicită realizarea controalelor aleatorii ale noilor autoturisme care au fost reparate;

            Aplicare și sancțiuni

                  47.

                  solicită aplicarea mai eficientă și mai strictă a normelor privind emisiile vehiculelor în UE; propune reformarea fără întârziere a structurii de guvernanță privind emisiile autoturismelor și alinierea acesteia la standardele din alte sectoare de transport;

                  48.

                  reamintește că normele de măsurare a emisiilor sunt stabilite pentru a obține o mai bună calitate a aerului, care nu a fost obținută anterior ca urmare, în parte, a aplicării deficiente a legii și, în parte, a manipulării de către anumiți producători de automobile; consideră că autoritățile competente ar trebui să ia în considerare emisiile autovehiculelor și datele privind evoluția calității aerului, pentru a evalua dacă s-a atins scopul propus;

                  49.

                  sugerează stabilirea unui cadru permanent de cooperare internațională cu Statele Unite (EPA) privind emisiile pentru a permite autorităților să facă schimb de informații și să desfășoare acțiuni de supraveghere comune; astfel de acțiuni deja s-au pus în practică pentru alte produse în UE;

                  50.

                  îndeamnă Comisia să inițieze proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva statelor membre care nu au pus în aplicare supravegherea eficientă a pieței și un sistem național de sancțiuni pentru încălcarea dreptului UE, astfel cum prevede legislația în vigoare;

                  51.

                  sugerează faptul că Comisia ar trebui să aibă competența de a impune amenzi administrative eficace, proporționale și disuasive producătorilor de vehicule și să solicite acțiuni de remediere și corective în cazul în care este dovedită neconformitatea vehiculelor acestora; consideră că posibilele sancțiuni ar trebui să includă retragerea omologării de tip și stabilirea unor programe de rechemare la nivelul întregii UE;

                  52.

                  consideră că fondurile colectate prin aceste amenzi impuse producătorilor de vehicule, resursele provenite din procedurile de încălcare lansate împotriva statele membre pentru nerespectarea legislației UE privind emisiile și primele pentru emisiile suplimentare pentru noile autoturisme (linia bugetară 711) ar trebui utilizate ca venituri alocate pentru proiecte și programe specifice ale UE în domeniul calității aerului și protecției mediului și nu ar trebui să reducă contribuțiile la bugetul UE ale statelor membre, bazate pe venitul național brut; solicită ca dispozițiile necesare să fie incluse în legislația relevantă a Uniunii în acest sens; sugerează că fondurile din amenzi ar putea fi utilizate în parte de statele membre și pentru despăgubirea persoanelor afectate negativ de încălcare și alte astfel de activități în beneficiul consumatorilor sau, după caz, pentru protecția mediului în statele membre;

                  53.

                  invită statele membre să se asigure că dispozițiile privind sancțiunile aplicabile pentru încălcarea de către constructori a dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 715/2007 sunt eficace, proporționale și disuasive și sunt comunicate rapid Comisiei;

                  54.

                  invită statele membre să aplice măsuri mai energice în urma scandalului legat de fraudele privind emisiile; solicită statelor membre și autorităților de omologare de tip să analizeze informațiile referitoare la strategiile de bază și auxiliare de control al emisiilor, care urmează să fie prezentate de producătorii de autovehicule, pentru autoturismele care au primit deja omologarea de tip Euro 5 și Euro 6 și care prezintă un comportament irațional în materie de emisii în timpul programelor de testare, precum și să verifice conformitatea acestora cu orientările Comisiei privind interpretarea dispozițiilor referitoare la dispozitivele de manipulare; solicită statelor membre să aplice sancțiunile disponibile în caz de neconformitate, inclusiv programele de rechemare obligatorie și retragerea omologărilor de tip; invită Comisia să asigure o abordare coordonată cu privire la programelor de rechemare în întreaga UE;

                  55.

                  invită statele membre și Comisia să clarifice pentru proprietarii vehiculelor vizate dacă repararea acestora este sau nu este obligatorie și care sunt consecințele juridice ale reparațiilor în ceea ce privește conformitatea cu reglementările privind emisiile, obligațiile în materie de inspecție tehnică auto, fiscalitate și consecințele unei eventuale reclasificări a vehiculului, etc.;

                  56.

                  constată că este dificil să se colecteze informații privind sancțiunile în statele membre din cauza lipsei statisticilor la nivel național; invită Comisia și statele membre să colecteze statistici periodice cu privire la acest subiect;

                  57.

                  invită statele membre și Comisia să consolideze mecanismele de punere în aplicare la nivel european, cum ar fi Rețeaua Uniunii Europene pentru punerea în aplicare și respectarea legislației din domeniul mediului (IMPEL);

            Drepturile consumatorilor

                  58.

                  consideră că consumatorii UE afectați de scandalul Dieselgate ar trebui să primească o despăgubire financiară adecvată din partea producătorilor de vehicule implicați și că programele de rechemare care au fost puse în aplicare doar parțial nu ar trebui considerate o formă suficientă de compensație;

                  59.

                  invită Comisia, în acest sens, să prezinte o propunere legislativă pentru stabilirea unor căi de atac colective, care să permită un sistem armonizat pentru consumatorii UE, prin care să se evite situația actuală în care consumatorii nu beneficiază de protecție în majoritatea statelor membre; invită Comisia să evalueze sistemele existente în Uniune și în afara acesteia, pentru a identifica cele mai bune practici în acest domeniu și să le introducă în propunerea sa legislativă;

                  60.

                  consideră că dacă o omologare de tip a unui vehicul este retrasă în caz de neconformitate, proprietarul vehiculului afectat ar trebui să fie pe deplin compensat pentru achiziționarea vehiculului respectiv;

                  61.

                  consideră că consumatorii ar trebui să aibă dreptul la compensare adecvată atunci când se demonstrează că performanțele originale ale vehiculului (de exemplu, în ceea ce privește consumul de carburant, eficiența, durabilitatea componentelor, emisiile etc.) suferă un impact negativ în urma unor eventuale reparații sau modulări tehnice necesare efectuate în cadrul unui program de rechemare al unui producător de vehicule;

                  62.

                  invită statele membre să se asigure că se oferă consumatorilor informații detaliate și ușor de înțeles privind modificărilor aduse în timpul programelor de rechemare și al controalelor de întreținere în vederea îmbunătățirii transparenței pentru consumatori și a încrederii în piața autoturismelor;

                  63.

                  regretă că tratamentul aplicat consumatorilor europeni este mai puțin favorabil în comparație cu tratamentul aplicat consumatorilor din SUA; constată, de asemenea, că consumatorii vizați primesc adesea informații vagi și incomplete cu privire la vehiculele afectate, obligațiile care le revin pentru repararea lor și consecințele acesteia;

                  64.

                  regretă faptul că în UE nu există un sistem uniform armonizat, care să permită realizarea unor acțiuni comune de către consumatori pentru a-și exercita drepturile și recunoaște că în prezent, în multe state membre, nu există nicio posibilitate pentru consumatori de a participa la astfel de acțiuni;

                  65.

                  subliniază că, după rechemări, vehicule trebuie să fie în conformitate cu cerințele legale prevăzute în legislația UE; subliniază, de asemenea, ar trebui să fie luate în considerare alte forme de despăgubire pe lângă programele de rechemare; în acest scop, invită Comisia să evalueze normele UE în vigoare privind protecția consumatorului și să înainteze propunerile corespunzătoare;

                  66.

                  subliniază că este important să li se ofere consumatorilor informații realiste, precise și solide privind consumul de combustibil și emisiile de poluanți atmosferici, cu scopul de a sensibiliza consumatorii și a-i sprijini pentru a lua o decizie în cunoștință de cauză atunci când cumpără un autoturism; solicită o revizuire a Directivei 1999/94/CE privind etichetarea autovehiculelor, care ar trebui să ia în considerare introducerea obligativității de a furniza informații cu privire la alte emisii de poluanți atmosferici, cum ar fi NOx și particulele în suspensie, pe lângă informațiile privind consumul de combustibil și emisiile de CO2;

                  67.

                  solicită Comisiei și statelor membre să ia toate măsurile necesare pentru a se asigura că consumatorii sunt despăgubiți în mod adecvat și echitabil, de preferat prin căi de atac colective;

            Vehicule nepoluante

                  68.

                  invită Comisia și autoritățile competente din statele membre să își asume și să pună în aplicare pe deplin o strategie de mobilitate cu emisii reduse;

                  69.

                  invită Comisia și statele membre să evalueze eficiența actualelor zone cu un nivel scăzut de emisii în orașe, având în vedere eșecul standardelor euro pentru vehiculele ușoare de a reflecta emisiile reale, și să examineze beneficiul introducerii unei etichete sau a unui standard pentru vehiculele cu emisii deosebit de scăzute (ULEV) care respectă valorile limită de emisii în condiții reale de conducere;

                  70.

                  invită Comisia și colegiuitorii să urmeze o abordare mai integrată în politicile lor de îmbunătățire a performanțelor de mediu ale automobilelor, pentru a asigura un progres în ceea ce privește obiectivele de decarbonizare și calitatea aerului, printre altele prin stimularea electrificării sau tranziția la motorizări alternative ale flotei auto;

                  71.

                  în acest scop, invită Comisia să revizuiască Directiva privind energia curată pentru transporturi (2014/94/UE) și să prezinte un proiect de regulament privind normele de emisii de CO2 pentru flotele auto care ajung pe piață după 2025, cu includerea mandatelor pentru vehicule cu emisii zero (ZEV) și vehicule cu emisii deosebit de scăzute care impun o pondere progresivă tot mai mare a vehiculelor cu emisii zero și a vehiculelor cu emisii deosebit de scăzute din flota totală, cu scopul de a elimina treptat autoturismele noi cu emisii de CO2 până în 2035;

                  72.

                  invită Comisia și statele membre să promoveze politici de achiziții publice ecologice, prin achiziționarea de către autoritățile publice de vehicule cu emisii zero și vehicule cu emisii deosebit de scăzute pentru propriile flote sau pentru programele (semi)publice de utilizare în comun a autoturismelor;

                  73.

                  invită Comisia să reexamineze limitele de emisii stabilite în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 715/2007, în vederea îmbunătățirii calității aerului din Uniune și a respectării limitelor de calitate a aerului înconjurător în UE, precum și a nivelurilor recomandate de OMS, și să prezinte propuneri, după caz, până cel târziu în 2025, pentru noile limite de emisii Euro 7 neutre din punct de vedere tehnologic pentru toate vehiculele M1 și N1 introduse pe piața Uniunii;

                  74.

                  solicită Comisiei să ia în considerare revizuirea Directivei 2004/35/CE privind răspunderea pentru mediul înconjurător pentru a include daunele aduse mediului prin poluarea aerului ca urmare a încălcării legislației UE privind emisiile autoturismelor de către producătorii de autovehicule; consideră că, dacă producătorii de autovehicule ar răspunde financiar pentru remedierea daunelor asupra mediului pe care le-au cauzat, ar putea fi de așteptat un nivel sporit de prevenire și de precauție;

                  75.

                  invită Comisia să colaboreze cu statele membre pentru a se asigura că niciun lucrător obișnuit din sectorul automobilelor nu este afectat de scandalul emisiilor; în acest scop, statele membre și producătorii de automobile ar trebui să coordoneze și să promoveze planuri de formare profesională care să garanteze că lucrătorii obișnuiți, a căror situație de muncă a fost afectată negativ de scandalul emisiilor, au primit protecția necesară și posibilități de formare pentru a se asigura că competențele lor pot fi folosite, de exemplu, în sectorul modurilor de transport durabile;

            Competențele și limitările comisiei de anchetă

                  76.

                  îndeamnă Consiliul și Comisia să se angajeze în încheierea la timp a negocierilor referitoare la propunerea Parlamentului de regulament al Parlamentului European privind modalitățile detaliate de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European și de abrogare a Deciziei 95/167/CE, Euratom, CECO;

                  77.

                  consideră că, pentru exercitarea controlului democratic asupra executivului, este esențial ca Parlamentului să i se confere competențe de anchetă similare celor ale parlamentelor naționale din Uniunea Europeană; este de părere că, pentru a-și exercita acest rol de control democratic, Parlamentul trebuie să aibă puterea de a cita și a obliga martorii să se prezinte și să furnizeze documente; consideră că, pentru ca aceste drepturi să fie exercitate, statele membre trebuie să convină asupra aplicării de sancțiuni persoanelor care nu se prezintă sau nu furnizează documente, în conformitate cu legislația națională care reglementează anchetele parlamentare la nivel național; reiterează sprijinul Parlamentului pentru poziția prezentată în raportul din 2012 cu privire la această chestiune;

                  78.

                  consideră că ar trebui să fie mai bine coordonate competențele comisiilor de anchetă ale Parlamentului cu cele ale parlamentelor naționale, în special pentru a asigura citarea și participarea efectivă a persoanelor și aplicarea sancțiunilor în cazul refuzului de a coopera; invită Comisia și statele membre să sprijine dispozițiile aferente din prezenta propunere a Parlamentului;

                  79.

                  invită Comisia să revizuiască de urgență Codul de conduită pentru comisari pentru a include dispozițiile referitoare la răspunderea foștilor comisari care intră în domeniul de aplicare al unei investigații realizate de către o comisie de anchetă în legătură cu procesul de elaborare a politicilor și a legislației, care a avut loc în timpul mandatului lor;

                  80.

                  solicită Comisiei să se folosească de intervalul de timp dintre decizia luată în plen de a crea o comisie de anchetă și începerea efectivă a lucrărilor sale pentru a pregăti un prim set de documente care au legătură cu mandatul Comisiei de anchetă, astfel încât furnizarea de informații să fie mai rapidă, facilitând astfel activitatea Comisiei de anchetă de la început; consideră, în acest sens, că normele privind arhivarea și transmiterea documentelor în cadrul Comisiei ar trebui să fie revizuite și îmbunătățite pentru a facilita viitoarele cereri de informații;

                  81.

                  recomandă instituirea, în cadrul Comisiei, a unui punct de contact unic pentru relațiile cu comisiile de anchetă ale Parlamentului, în special atunci când sunt implicate mai multe direcții generale, cu scopul de a facilita fluxul de informații, pe de o parte, și dezvoltarea bunelor practici create până în prezent, pe de altă parte;

                  82.

                  constată că, în mai multe comisii recente de anchetă și comisii speciale, Comisia și Consiliul nu au furnizat, în unele cazuri, documentele solicitate, iar în alte cazuri au furnizat documentele solicitate numai după întârzieri prelungite; consideră că trebuie introdus un mecanism de responsabilitate pentru a asigura transferul imediat și garantat către Parlament al documentelor pe care comisia de anchetă sau comisia specială le solicită și are dreptul să le acceseze;

                  83.

                  invită Comisia să își îmbunătățească capacitatea de a gestiona în timp util și cu o calitate acceptabilă cererile de documente din partea comisiilor de anchetă, a jurnaliștilor și a cetățenilor în temeiul normelor aplicabile privind accesul la documente; îndeamnă Comisia să elibereze aceste documente în formatul lor original și să se abțină de la modificări și conversii de format care necesită timp și care pot altera conținutul; solicită, de asemenea, Comisiei să se asigure că informațiile stocate într-un format prelucrabil automat, de exemplu, o bază de date, sunt, de asemenea, eliberate într-un format care poate fi prelucrat automat;

                  84.

                  constată că este responsabilitatea comisiei de anchetă să determine dacă informațiile care fac obiectul unei cereri sunt relevante pentru activitatea comisiei; constată că această sarcină nu ar trebui să fie preluată de destinatarul unei astfel de cereri de documente; solicită Comisiei să analizeze în mod corespunzător această responsabilitate în orientările sale privind cererile de acces la documente;

                  85.

                  îndeamnă statele membre să își respecte obligațiile juridice față de comisiile de anchetă, în conformitate cu Decizia 95/167/CE, Euratom, CECO în special articolul 3 din aceasta; de asemenea, le solicită acestora, având în vedere întârzierile semnificative în ratele de răspuns, să sprijine comisiile de anchetă într-o manieră care respectă principiul cooperării loiale, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din TFUE;

                  86.

                  invită statele membre care au desfășurat anchetele naționale privind emisiile poluante produse de autoturisme să transmită Comisiei și Parlamentului fără întârziere toate datele și rezultatele investigațiilor lor;

                  87.

                  consideră că prima parte a mandatului Comisiei ar trebui să fie dedicată colectării și analizei probelor scrise înainte de începerea audierilor publice; consideră că este util să se introducă o „perioadă de reflecție” între sfârșitul audierilor și redactarea raportului final, astfel încât colectarea probelor să poată fi finalizată, iar probele să fie analizate în mod corespunzător și pe deplin incluse în raport;

                  88.

                  consideră că termenul de 12 luni pentru comisiile de anchetă este arbitrar și adesea insuficient; consideră că membrii comisiei de anchetă sunt cei mai în măsură să stabilească dacă o anchetă ar trebui extinsă și, în caz afirmativ, pentru ce perioadă;

                  89.

                  menționează că articolul 198 din Regulamentul de procedură al Parlamentului ar trebui să definească mai clar când ar trebui să înceapă durata unei comisii de anchetă; recomandă existența unui grad suficient de flexibilitate, pentru a garanta că este destul timp pentru investigații; solicită ca activitatea comisiei de anchetă să înceapă numai după ce documentele solicitate au fost primite de la instituțiile UE;

                  90.

                  consideră că nu ar trebui inclus în mod obligatoriu un raport interimar în mandatele viitoare pentru a nu anticipa concluziile finale ale anchetei;

                  91.

                  consideră că, în viitor, comisiile de anchetă ar trebui să fie organizate în mod diferit, pentru a asigura un nivel sporit de eficacitate și eficiență în organizarea și desfășurarea activității comisiilor, în special în cursul audierilor publice;

                  92.

                  subliniază că normele administrative interne ale Parlamentului sunt aliniate la practica consacrată a comisiilor permanente și, ca atare, adeseori nu sunt adaptate caracterului ad-hoc și temporar al unei comisii de anchetă, care funcționează în circumstanțe mai neobișnuite, cu un domeniu de aplicare foarte specific și într-o perioadă limitată de timp; consideră, prin urmare, că eficiența ar fi sporită prin elaborarea unui set definit de norme referitoare la funcționarea eficientă a comisiilor de anchetă în ceea ce privește desfășurarea audierilor și a misiunilor, de exemplu, într-un mod care să garanteze o reprezentare politică echitabilă; consideră că există riscul ca limitările financiare să împiedice comisiile de anchetă să audieze toți experții considerați necesari pentru îndeplinirea misiunii comisiei; consideră că autorizarea internă a termenelor pentru audieri și misiuni ar trebui să devină mai flexibilă;

                  93.

                  consideră că comisiile de anchetă ar trebui să aibă acces prioritar și resurse specifice în cadrul serviciilor relevante ale Parlamentului pentru a permite acestora din urmă să soluționeze, în special, cererile de studii, briefinguri etc., în intervalul de timp permis de normele în vigoare;

                  94.

                  ia act de faptul că normele în vigoare privind accesul la informații clasificate și alte informații confidențiale puse la dispoziția Parlamentului European de Consiliu, Comisie sau de statele membre în cadrul unei anchete nu oferă o claritate juridică deplină, dar sunt, în general, interpretate ca excluzând asistenții parlamentari acreditați de la consultarea și analizarea „altor informații confidențiale” neclasificate într-o sală de lectură securizată; ia act de faptul că o serie de membri au considerat că această normă zădărnicește consultarea efectivă și aprofundată a acestor documente în timpul limitat de care dispun comisiile de anchetă, iar comisia TAX2 (Comisia specială pentru deciziile fiscale și alte măsuri similare sau cu efecte similare), în cursul căreia asistenților parlamentari acreditați li s-a acordat accesul temporar și în mod excepțional, a fost în măsură să utilizeze aceste resurse într-o manieră mai cuprinzătoare și eficace; solicită, prin urmare, introducerea într-un acord interinstituțional renegociat a unei dispoziții clar formulate care să garanteze dreptul de acces la documente al asistenților parlamentari acreditați, pentru a-și îndeplini rolul de sprijin pentru deputați pe baza principiului „necesității de a cunoaște”; îndeamnă organismele de resort să accelereze renegocierea acestui punct, astfel încât să nu afecteze eficiența și eficacitatea anchetelor parlamentare în curs de desfășurare și viitoare;

            o
      o o

                  95.

                  încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare și raportul final al Comisiei de anchetă Consiliului, Comisiei, precum și parlamentelor statelor membre.

         (1)  JO L 113, 19.5.1995, p. 1.

         (2)  JO L 10, 15.1.2016, p. 13.

         (3)  JO L 171, 29.6.2007, p. 1.

         (4)  JO L 263, 9.10.2007, p. 1.

         (5)  JO L 152, 11.6.2008, p. 1.

         (6)  Texte adoptate, P8_TA(2015)0375.

         (7)  Texte adoptate, P8_TA(2016)0322.

         (8)  A se vedea de asemenea Texte adoptate din 4.4.2017, P8_TA(2017)0097.


title: Recomandarea Consiliului din 14 mai 2018 privind politica economică a zonei euro

text:
               25.5.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 179/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 14 mai 2018
   privind politica economică a zonei euro
   (2018/C 179/01)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136 coroborat cu articolul 121 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               Expansiunea economică din zona euro continuă, ea devenind din ce în ce mai amplă la nivelul statelor membre. Redresarea este determinată tot mai mult de cererea internă, în condițiile în care consumul privat, principalul motor al creșterii economice și al investițiilor, se înscrie pe o traiectorie ascendentă. Ocuparea forței de muncă a continuat să crească pe parcursul anului 2016 și în prima jumătate a anului 2017. Rata șomajului a cunoscut o reducere semnificativă, deși ea continuă să fie mai ridicată decât în 2008. Redresarea din interiorul zonei euro este, cu toate acestea, caracterizată de inflație de bază și creșteri salariale modeste, un excedent de cont curent important și un deficit persistent, deși în scădere, la nivelul investițiilor. În special creșterile salariale modeste par să fie cauzate, cel mai probabil, de subutilizarea remanentă a forței de muncă în unele economii, de așteptările legate de o rată redusă a inflației care alimentează negocierile salariale și de o creștere slabă a productivității. Venitul real pe gospodărie a crescut, dar el rămâne sub nivelurile din 2008 în multe țări. Divergențele dintre statele membre din zona euro în ceea ce privește produsul intern brut (PIB) pe cap de locuitor și rata șomajului persistă. Ratele șomajului de lungă durată și ratele șomajului în rândul tinerilor rămân în continuare ridicate, în timp ce sărăcia, excluziunea socială și inegalitatea rămân o preocupare serioasă în mai multe state membre.

               (2)

               În general, pe baza lecturii indicatorilor economici pentru zona euro, pare oportun să se sprijine în continuare cererea, investițiile și creșterea salariilor fără să existe riscul declanșării unor presiuni inflaționiste, promovând totodată reechilibrarea internă și externă și convergența economică și socială și sporind creșterea potențială. În același timp, după cum se menționează în Raportul privind mecanismul de alertă adoptat de Comisie la 22 noiembrie 2017, este necesară monitorizarea îndeaproape a semnelor unor noi dezechilibre emergente, de exemplu pe piața locuințelor din unele state membre.

               (3)

               În zona euro persistă dezechilibre semnificative. Deși țările debitori neți au înregistrat progrese importante în corectarea dezechilibrelor lor externe, în unele țări creditoare continuă să existe mari excedente de cont curent, ceea ce reflectă un deficit global al cererii agregate. În 2016, acestea au generat în zona euro un excedent de 3,3 % din PIB, care se preconizează că va scădea la 2,9 % din PIB în 2019. Pozițiile investiționale internaționale nete ale celor mai îndatorate state membre s-au îmbunătățit într-un ritm lent, fiind încă necesare eforturi susținute de reechilibrare. Țările care au avut deficite mari de cont curent pentru o perioadă lungă de timp continuă să aibă poziții investiționale internaționale nete negative considerabile, care sunt în general asociate cu niveluri ridicate ale datoriei publice sau private și constituie o vulnerabilitate. În același timp, sunt necesare eforturi și în țările care înregistrează excedente importante de cont curent, pentru a sprijini cererea internă și creșterea potențială și, prin urmare, reechilibrarea zonei euro.

               (4)

               Creșterea salariilor și crearea de locuri de muncă contribuie la redresarea economică în zona euro prin sprijinirea cererii agregate, reduc inegalitățile și contribuie la asigurarea unui nivel de trai ridicat în zonă. Mecanismele eficiente de stabilire a salariilor ar trebui să asigure o diferențiere a salariilor în funcție de țară, de condițiile specifice fiecărui sector și ținând cont în mod corespunzător de evoluțiile la nivelul productivității. Următoarele măsuri ar contribui la accelerarea procesului de reechilibrare în zona euro: implementarea unor reforme structurale care sporesc productivitatea și îmbunătățirea calității și a structurii cheltuielilor publice pentru a sprijini investițiile în toate țările; promovarea creșterii salariilor într-un mod care să respecte rolul partenerilor sociali; și apariția unei dinamici mai puternice a cererii în țările creditori neți, precum și implementarea de măsuri care limitează creșterea costurilor unitare ale muncii și vizează îmbunătățirea competitivității în țările debitori neți.

               (5)

               Coerența și echilibrul amestecului general de politici macroeconomice din zona euro, inclusiv în ceea ce privește politicile monetare, fiscale și structurale, sunt esențiale pentru a asigura o creștere economică solidă și durabilă. În ultimii ani, politica monetară a recurs la instrumente noi și neconvenționale pentru a atinge obiectivul de inflație pe termen mediu al Băncii Centrale Europene, sprijinind astfel și creșterea economică și crearea de locuri de muncă. Poziția în materie de politică monetară și evoluțiile economice impun concentrarea asupra politicilor bugetare și structurale. Pentru a sprijini potențialul de creștere al economiilor statelor membre din zona euro, sunt necesare politici bugetare adecvate și este necesară concentrarea pe reformele structurale.

               (6)

               O coordonare solidă a politicilor bugetare naționale, bazată pe norme comune, este esențială pentru atingerea unei orientări bugetare agregate adecvate în zona euro și pentru buna funcționare a uniunii monetare. Normele bugetare comune vizează asigurarea sustenabilității datoriei la nivel național, oferind totodată o marjă pentru stabilizarea macroeconomică. Prin urmare, orientarea bugetară a statelor membre și, la nivel global, a zonei euro trebuie să echilibreze obiectivul de asigurare a sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice naționale și obiectivul de stabilizare macroeconomică pe termen scurt, atât la nivelul statelor membre, cât și la nivelul zonei euro. Având în vedere actuala creștere economică extinsă din zona euro, în pofida persistenței unor moșteniri de pe urma crizei în unele zone, pare în continuare adecvată o orientare bugetară în general neutră la nivel global în zona euro pentru 2018. Este necesară o diferențiere adecvată a eforturilor fiscale în statele membre ale zonei euro, luându-se în considerare marja de manevră fiscală și efectele de propagare de la o țară la alta. În același timp, având în vedere îmbunătățirea condițiilor economice, este necesară refacerea rezervelor bugetare, consolidând totodată în continuare potențialul de creștere al economiilor statelor membre din zona euro.

               (7)

               O îmbunătățire decisivă a structurii și a gestionării bugetelor naționale, deopotrivă în ceea ce privește veniturile și în ceea ce privește cheltuielile – inclusiv prin transferarea resurselor către investiții tangibile și intangibile – ar spori impactul asupra creșterii al bugetelor publice și ar conduce la o creștere a productivității pe termen lung. Îmbunătățirile la nivelul funcționării cadrelor bugetare naționale și reexaminările bine gestionate ale cheltuielilor sprijină urmărirea unor politici bugetare credibile și favorabile creșterii economice.

               (8)

               O structură a impozitării bine concepută este esențială pentru a promova creșterea economică și ocuparea forței de muncă, precum și pentru a contribui la reducerea inegalităților. Simplificarea și modernizarea sistemelor fiscale și combaterea fraudei fiscale, a evaziunii fiscale și a evitării obligațiilor fiscale sunt esențiale pentru ca sistemele fiscale să devină mai eficiente și mai echitabile. Aceasta poate elibera resurse pentru investiții publice și, printre altele, pentru educație și asistență medicală și contribuie la sprijinirea investițiilor în general, a locurilor de muncă de calitate și a convergenței economice și sociale. În special măsurile de combatere a planificării fiscale agresive (aggressive tax planning, ATP) sunt esențiale pentru a asigura veniturile statului, a împiedica denaturarea concurenței între societăți, a păstra coeziunea socială și a combate adâncirea inegalităților. Baza fiscală consolidată comună a societăților (Common Consolidated Corporate Tax Base, CCCTB) ar contribui la combaterea practicilor de evitare a obligațiilor fiscale, îmbunătățind totodată piața unică pentru întreprinderi.

               (9)

               Caracteristicile structurale și instituționale ale piețelor muncii și produselor, precum și buna funcționare a administrațiilor publice sunt factori determinanți importanți atât pentru reziliența economică, cât și pentru convergența ciclică, reală și socială în toate statele membre ale zonei euro. Existența unor structuri economice reziliente nu permite șocurilor să producă efecte semnificative și de lungă durată asupra veniturilor și a ocupării forței de muncă la nivelul statelor membre și al zonei euro. Astfel, aceste structuri reduc fluctuațiile economice și oferă un mediu favorabil unei creșteri durabile și incluzive. O mai bună coordonare a implementării reformelor structurale, în special a celor prevăzute în recomandările specifice fiecărei țări, poate să creeze efecte de propagare pozitive în statele membre și să consolideze efectele pozitive ale acestora.

               (10)

               Existența unor piețe ale muncii și a unor sisteme de protecție socială funcționale este un fundament important pentru o creștere economică incluzivă, reducerea inegalităților și reziliența economiilor naționale și a zonei euro în ansamblul său. Cu scopul de a obține o convergență ascendentă în această privință, Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017, stabilește 20 de principii esențiale, care se încadrează în trei mari capitole: (i) egalitatea de șanse și accesul pe piața muncii; (ii) condiții de muncă echitabile; și (iii) protecție și incluziune socială.

               (11)

               Deși s-au înregistrat progrese la nivelul reformelor destinate să amelioreze capacitatea de adaptare a piețelor muncii, în întreaga zonă euro persistă diferențe semnificative, care continuă să pună în pericol buna funcționare a acesteia. Politicile de piață a muncii bine concepute și pe deplin integrate cu sistemele de protecție socială pot să sprijine tranzițiile și reintegrarea pe piața muncii, să reducă segmentarea pieței muncii, să asigure o stabilizare automată efectivă și să promoveze oportunități egale pentru toți și convergența economică și socială. Existența unor formule bine concepute de organizare a timpului de lucru poate contribui la atenuarea șocurilor. Activarea eficace și în timp util a șomerilor care pot participa la piața muncii poate fi realizată prin furnizarea de asistență personalizată în scopul căutării unui loc de muncă, al formării profesionale și al recalificării, protejându-i în același timp pe cei incapabili să participe. Noile forme de ocupare a forței de muncă și noile tipuri de contracte emergente aduc cu sine provocări legate de siguranța locului de muncă și de protecția socială. În acest context, este necesar ca legislația privind protecția locurilor de muncă să asigure condiții de muncă echitabile și decente pentru toți lucrătorii.

               (12)

               Existența unor sisteme eficace de protecție socială este esențială pentru a promova piețe de muncă incluzive și pentru a asigura un sprijin adecvat pentru venituri și un sprijin social adecvat prin accesul la servicii de calitate. Reformele în domeniul pensiilor și politicile de stabilire a unui echilibru între viața profesională și cea privată sunt și ele esențiale pentru a promova participarea pe piața muncii. Restricțiile inutile care afectează mobilitatea profesională, sectorială și geografică a lucrătorilor, existente în cadrul sistemelor de ocupare a forței de muncă și al sistemelor de protecție socială, ar trebui să fie eliminate.

               (13)

               Accesul la o educație și o formare de înaltă calitate este vital pentru a asigura egalitatea de șanse și a elimina necorelările în materie de competențe. Investițiile adecvate în capitalul uman, realizate prin intermediul unor sisteme de educație și formare care ameliorează învățarea pe tot parcursul vieții și asigură corelarea dintre nivelurile de calificare și necesitățile prezente și viitoare ale pieței muncii, joacă un rol esențial în îmbunătățirea pe termen lung a capacității de ajustare și a convergenței reale a economiei. Pe lângă faptul că asigură incluziunea socială și mobilitatea, investițiile în competențe pot, la rândul lor, să stimuleze inovarea și să mărească productivitatea și competitivitatea.

               (14)

               Reformele de pe piața produselor care au ca rezultat o creștere a concurenței, precum și reformele care îmbunătățesc mediul comercial și calitatea instituțiilor (inclusiv existența unui sistem judiciar eficace, care facilitează respectarea contractelor) stimulează reziliența economică a statelor membre și a zonei euro în ansamblul său. O mai bună integrare pe piața unică s-a dovedit a fi principalul motor al creșterii economice și al convergenței între statele membre. Piața unică dispune încă de un potențial neexploatat considerabil și sunt necesare progrese semnificative în vederea finalizării acesteia. Punerea în aplicare la timp și o mai bună asigurare a respectării legislației existente sunt, de asemenea, esențiale pentru valorificarea beneficiilor pieței unice. Piața unică a serviciilor (inclusiv a celor financiare, digitale, în domeniul energiei și al transporturilor) reprezintă următoarea provocare. Cu toate acestea, ar trebui acordată atenție și pieței mărfurilor pentru a se evita o potențială fragmentare a pieței. Piața unică digitală ar trebui să contribuie la desăvârșirea spațiului de reglementare pentru a accelera digitalizarea activităților economice, deoarece acesta este un pas necesar pentru sporirea performanței piețelor de produse și a competitivității globale. Finalizarea și punerea în aplicare a diferitelor strategii privind piața unică până în 2018 rămân, prin urmare, obiectivul comun.

               (15)

               Deși robustețea globală a sectorului bancar din zona euro s-a mărit după încheierea crizei, iar creditarea bancară a început să crească din nou, vulnerabilitățile persistă și ele trebuie abordate. Băncile se confruntă cu un nivel scăzut de rentabilitate. Necesitatea de adaptare a modelelor comerciale ale băncilor, mediul caracterizat de rate scăzute ale dobânzilor și creșterea concurenței din partea altor forme de finanțare continuă să exercite presiuni asupra rentabilității băncilor. Este nevoie deci de mai multe eforturi pentru a se asigura sustenabilitatea lor pe termen lung. Procentul creditelor neperformante fie s-a stabilizat, fie prezintă o tendință descendentă în aproape toate statele membre cele mai afectate din zona euro, dar progresele rămân lente și neuniforme de la o bancă la alta. Procentul ridicat al creditelor neperformante afectează capacitatea băncilor de a împrumuta bani, transmiterea politicii monetare și capacitatea de ajustare economică. Acesta reprezintă de asemenea o sursă de vulnerabilitate pentru sistemul bancar în ansamblul său și trebuie abordat atât la nivelul Uniunii, cât și la nivel național, astfel cum s-a stabilit în planul de acțiune pentru abordarea creditelor neperformante în Europa, prevăzut în concluziile Consiliului din 11 iulie 2017 (denumit în continuare „planul de acțiune din iulie 2017”). Astfel cum a anunțat în Comunicarea sa din 11 octombrie 2017 privind finalizarea uniunii bancare, Comisia lucrează în prezent la elaborarea unui pachet cuprinzător de măsuri vizând reducerea stocului actual de credite neperformante și reducerea riscului unei acumulări viitoare de astfel de credite.

               (16)

               Consolidarea arhitecturii instituționale a uniunii economice și monetare (UEM) necesită, în mod prioritar, finalizarea uniunii bancare și realizarea de noi progrese în ceea ce privește uniunea piețelor de capital. S-au înregistrat progrese semnificative în ceea ce privește edificarea uniunii bancare, dar ea nu este încă finalizată. În conformitate cu foaia de parcurs pentru finalizarea uniunii bancare, astfel cum este prevăzută în Concluziile Consiliului din 17 iunie 2016 (denumită în continuare „foaia de parcurs din iunie 2016”), ar trebui să se depună în continuare eforturi în direcția finalizării uniunii bancare în ceea ce privește reducerea riscurilor și partajarea riscurilor, inclusiv un sistem european de asigurare a depozitelor și intrarea în acțiune a mecanismului comun de protecție pentru Fondul unic de rezoluție cel târziu până la sfârșitul perioadei de tranziție a fondului, astfel cum se prevede în Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (3). Comunicarea Comisiei privind finalizarea uniunii bancare încearcă să propună o cale de urmat pentru ajungerea la un acord privind modalitatea de finalizare a uniunii bancare. Trebuie continuate eforturile de a reduce și mai mult riscurile și de a îmbunătăți gestionarea acestora în cadrul băncilor. În acest context, este deosebit de importantă o acțiune rapidă în direcția unui acord privind pachetul normativ propus de Comisie în noiembrie 2016, precum și realizarea de progrese suplimentare în ceea ce privește reducerea creditelor neperformante și depunerea de eforturi în vederea obținerii de progrese în materie de partajare a riscurilor, în conformitate cu foaia de parcurs din iunie 2016.

               (17)

               Cartea albă a Comisiei din 1 martie 2017 privind viitorul Europei a schițat eventuale scenarii pentru viitorul Uniunii. Comisia a furnizat totodată o serie de alte documente de reflecție, inclusiv unul din 31 mai 2017 privind aprofundarea UEM, care pornește de la Raportul celor cinci președinți din 22 iunie 2015 intitulat „Finalizarea uniunii economice și monetare a Europei” și a oferit o viziune de ansamblu și o etapizare a acțiunilor care trebuie întreprinse pentru a finaliza arhitectura UEM. Comisia a formulat propuneri suplimentare în toamna lui 2017.

               (18)

               Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și Comitetul pentru protecție socială au fost consultate cu privire la aspectele legate de ocuparea forței de muncă și la aspectele sociale din prezenta recomandare,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2018-2019, statele membre din zona euro să acționeze în cadrul Eurogrupului, individual și colectiv, astfel încât:

               1.

               să urmărească politici care sprijină creșterea durabilă și incluzivă și care îmbunătățesc reziliența, reechilibrarea și convergența. Să facă progrese semnificative în direcția finalizării pieței unice, mai ales în domeniul serviciilor, inclusiv al celor financiare, digitale, în sectorul energiei și al transporturilor, printre altele, prin implementarea reformelor relevante privind piețele produselor la nivel național. Având în vedere condițiile ciclice pozitive, toate statele membre ar trebui să acorde prioritate reformelor care sporesc productivitatea și potențialul de creștere, îmbunătățesc mediul instituțional și de afaceri, elimină blocajele din calea investițiilor și stimulează inovarea, sprijină crearea de locuri de muncă de calitate și reduc inegalitățile. Statele membre cu deficite de cont curent sau cu datorii externe ridicate ar trebui să vizeze în plus limitarea creșterii costului unitar al muncii și să încerce să își îmbunătățească competitivitatea. Statele membre cu excedente mari ale contului curent ar trebui, în plus, să creeze condiții pentru promovarea creșterii salariilor într-un mod care să respecte rolul partenerilor sociali, și să implementeze cu prioritate măsuri de încurajare a investițiilor și de sprijinire a cererii interne și a potențialului de creștere, facilitând astfel totodată reechilibrarea;

               2.

               să asigure orientarea fiscală preconizată, în general neutră la nivel agregat pentru zona euro, contribuind la un amestec echilibrat de politici. Să creeze un echilibru adecvat între asigurarea sustenabilității finanțelor publice, în special acolo unde există un grad de îndatorare ridicat, și sprijinirea economiei, cu respectarea deplină a Pactului de stabilitate și de creștere și ținând seama de marja de manevră bugetară și de efectele de propagare dintre statele membre. Să profite de îmbunătățirea condițiilor economice pentru a reface rezervele bugetare, continuând totodată consolidarea potențialului de creștere economică. Să asigure funcționarea eficace a cadrelor bugetare naționale. Să aplice politici care sprijină investițiile și îmbunătățesc calitatea și structura finanțelor publice, inclusiv prin recurgerea la reexaminarea cheltuielilor și prin adoptarea unor structuri fiscale echitabile și favorabile creșterii economice. Să adopte și să implementeze măsuri destinate să reducă tendința de favorizare a îndatorării în cadrul sistemului de impozitare și să combată planificarea fiscală agresivă pentru a asigura condiții de concurență echitabile, a asigura tratamentul echitabil al contribuabililor și a proteja finanțele publice și stabilitatea în zona euro. Aceasta include continuarea eforturilor în ceea ce privește CCCTB;

               3.

               să implementeze reforme care promovează crearea de locuri de muncă de calitate, egalitatea de șanse, accesul la piața muncii și condiții de lucru echitabile, și sprijină protecția și incluziunea socială. Reformele ar trebui să vizeze atingerea următoarelor obiective: (i) contracte de muncă fiabile, care oferă angajaților și angajatorilor flexibilitate și siguranță, combinate cu un sprijin adecvat pe durata tranzițiilor, evitând în același timp segmentarea pieței muncii; (ii) sisteme de educație și formare pe tot parcursul vieții de calitate, eficiente și incluzive, care vizează corelarea competențelor cu nevoile pieței muncii; (iii) politici active și eficace în domeniul pieței muncii, care să promoveze participarea la piața muncii; (iv) sisteme de protecție socială sustenabile și adecvate care contribuie la incluziunea socială și la integrarea pe piața forței de muncă pe întreaga durată a ciclului de viață și care sunt adaptate la noile forme de ocupare a forței de muncă și de relații de muncă; (v) o mobilitate fără probleme a forței de muncă între locuri de muncă, sectoare și locații; (vi) un dialog social și o negociere a salariilor efective la nivel adecvat, în funcție de specificitățile naționale; (vii) reducerea impozitării muncii, în special pentru persoanele cu venituri mici și persoanele care asigură a doua sursă de venit a familiei;

               4.

               în conformitate cu foaia de parcurs din iunie 2016, să continue eforturile în direcția finalizării uniunii bancare în ceea ce privește reducerea și partajarea riscurilor, inclusiv prin instituirea unui Sistem european de asigurare a depozitelor și făcând operațional mecanismul de sprijin comun pentru Fondul unic de rezoluție, astfel cum s-a convenit. Să consolideze în continuare cadrul european de reglementare și de supraveghere pentru a preveni acumularea de riscuri. Să ia măsuri pentru a accelera în mod concret reducerea nivelurilor creditelor neperformante pe baza planului de acțiune din iulie 2017 și să promoveze reducerea ordonată a gradului de îndatorare în statele membre cu niveluri ridicate ale datoriei private. Să dezvolte în continuare uniunea piețelor de capital pentru a sprijini creșterea din economia reală, asigurând totodată stabilitatea piețelor financiare;

               5.

               să facă progrese rapide pentru finalizarea UEM, ținând seama de inițiativele Comisiei lansate în toamna anului 2017, respectând în același timp pe deplin piața internă a Uniunii și acționând într-un mod deschis și transparent față de statele membre care nu fac parte din zona euro.

      Adoptată la Bruxelles, 14 mai 2018.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. ZAHARIEVA

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO L 225, 30.7.2014, p. 1).