title: Recomandarea (UE) 2016/2125 a Comisiei din 30 noiembrie 2016 privind orientările referitoare la măsurile de autoreglementare stabilite de industrie în conformitate cu Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului (Text cu relevanță pentru SEE )

text:
               3.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 329/109

         RECOMANDAREA (UE) 2016/2125 A COMISIEI
   din 30 noiembrie 2016
   privind orientările referitoare la măsurile de autoreglementare stabilite de industrie în conformitate cu Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Conform prevederilor articolului 15 alineatul (1) din Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului (1), atunci când un produs îndeplinește criteriile enumerate la alineatul (2), el este reglementat printr-o dispoziție de punere în aplicare sau printr-o măsură de autoreglementare.

               (2)

               Articolul 15 alineatul (2) din Directiva 2009/125/CE stabilește criteriile care trebuie îndeplinite de un produs ce urmează să fie reglementat de o dispoziție de punere în aplicare sau de o măsură de autoreglementare, inclusiv faptul că produsul trebuie să reprezinte un volum semnificativ de vânzări în cadrul Uniunii (cu titlu indicativ, peste 200 000 de unități anual), că el trebuie să aibă un impact semnificativ asupra mediului și că trebuie să prezinte un potențial semnificativ de ameliorare a respectivului impact asupra mediului, fără costuri excesive, ținând seama de absența unei alte legislații relevante a Uniunii, de disfuncționalitățile pieței și de marea disparitate la nivelul performanțelor de mediu între produsele cu funcționalitate echivalentă care sunt disponibile pe piață.

               (3)

               Articolul 17 din Directiva 2009/125/CE prevede că, pentru diferitele grupe de produse, se pot prezenta, ca alternativă la măsurile de punere în aplicare, acorduri voluntare sau alte măsuri de autoreglementare care trebuie să fie evaluate cel puțin pe baza anexei VIII la directivă.

               (4)

               Produsele ar trebui să facă obiectul unor măsuri alternative, precum acordurile voluntare de autoreglementare la nivelul industriei prevăzute la articolul 17 din Directiva 2009/125/CE, mai degrabă decât al unor măsuri obligatorii de punere în aplicare, dacă cele dintâi sunt susceptibile să conducă la îndeplinirea mai rapidă sau mai puțin costisitoare a obiectivelor strategice, comparativ cu cele din urmă.

               (5)

               Comisia a elaborat orientări referitoare la măsurile de autoreglementare stabilite de industrie, pentru a facilita instituirea și aplicarea acestora și pentru a le asigura coerența.

               (6)

               Orientările abordează, în special, lista acelor criterii orientative din anexa VIII la Directiva 2009/125/CE care pot fi utilizate de Comisie pentru a evalua admisibilitatea unei inițiative de autoreglementare ca alternativă la măsurile de punere în aplicare și care se referă la participarea liberă, la valoarea adăugată, la reprezentativitate, la obiectivele cuantificate și eșalonate, la implicarea societății civile, la monitorizare și raportare, la analiza cost-eficacitate a administrării inițiativelor de autoreglementare, la durabilitate și la compatibilitatea măsurilor de stimulare.

               (7)

               Anexa VIII la Directiva 2009/125/CE prevede că lista criteriilor din respectiva anexă nu este exhaustivă, iar articolul 17 din directiva menționată prevede că o măsură de autoreglementare trebuie să fie evaluată cel puțin pe baza anexei VIII. Orientările ar trebui să vizeze în special modalitatea de gestionare a funcționării măsurii de autoreglementare, indicarea posibililor participanți, informarea și monitorizarea, raportarea și conformitatea.

               (8)

               Orientările au fost discutate cu statele membre și cu părțile interesate în cadrul forumului consultativ instituit în temeiul articolului 18 din Directiva 2009/125/CE.

               (9)

               În conformitate cu dispozițiile punctului 6 din anexa VIII la Directiva 2009/125/CE, măsurile de autoreglementare ar trebui să conțină un sistem de raportare și de monitorizare bine precizat. Comisia, sprijinită de forumul consultativ și de comitetul menționat la articolul 19 alineatul (1) din Directiva 2009/125/CE, ar trebui să monitorizeze aplicarea măsurilor de autoreglementare și să ia în considerare introducerea unor măsuri de punere în aplicare obligatorii în cazul în care obiectivele măsurilor de autoreglementare nu au fost îndeplinite,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Industria ar trebui să urmeze orientările stabilite în anexă. Respectarea acestor orientări va contribui la garantarea acceptării de către Comisie a unei măsuri de autoreglementare în materie de proiectare ecologică, ca alternativă viabilă la o măsură de punere în aplicare.

               2.

               Recomandarea ar trebui să fie publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 30 noiembrie 2016.

            Pentru Comisie

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Membru al Comisiei

      (1)  Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic (JO L 285, 31.10.2009, p. 10).

      ANEXĂ
      1.   OBIECTIVE
      Autoreglementarea este situația în care întreprinderile sau sectoarele industriale formulează, din proprie inițiativă, coduri de conduită sau reguli obligatorii de funcționare pe care au obligația să le pună în aplicare. Pura autoreglementare este rară, iar la nivelul Uniunii, ea implică în general o inițiativă a Comisiei, prin care aceasta propune sau facilitează elaborarea unor măsuri de autoreglementare. În contextul mai bunei legiferări (1), Comisia consideră abordările nelegislative bine concepute ca fiind soluții de politică alternative.
      Ca alternativă la regulamentele de punere în aplicare, Directiva 2009/125/CE (denumită în continuare „directiva”) prevede prezentarea, în cadrul său, a unor acorduri voluntare sau a unor alte măsuri de autoreglementare, cărora le acordă prioritate atunci când acestea sunt susceptibile să conducă la îndeplinirea mai rapidă sau mai puțin costisitoare a obiectivelor strategice, comparativ cu cerințele obligatorii (2). Directiva prevede criterii orientative pentru evaluarea măsurilor de autoreglementare (3), însă, pe baza experienței acumulate grație celor trei acorduri voluntare recunoscute de Comisie până în prezent (4), membrii forumului consultativ instituit în temeiul articolului 18 din directivă au subliniat necesitatea elaborării unor orientări referitoare la aceste criterii, în special în ceea ce privește monitorizarea și raportarea.
      Prezentele orientări sunt menite să faciliteze instituirea și punerea în aplicare de măsuri de autoreglementare în temeiul directivei. Ele sunt concepute pentru a sprijini industria și pentru a facilita o punere în aplicare coerentă a măsurilor de autoreglementare. Orientările iau în considerare principiile privind o mai bună autoreglementare și coreglementare (5).
      Respectarea prezentelor orientări va contribui la garantarea acceptării de către Comisie a unei măsuri de autoreglementare în materie de proiectare ecologică, ca alternativă viabilă la o măsură de punere în aplicare. Pentru măsurile de autoreglementare existente în materie de proiectare ecologică, Comisia ar trebui să primească, cel târziu până în 2018, o propunere de revizuire a măsurii, aliniată, în măsura posibilului, cu orientările.
      2.   RECUNOAȘTEREA MĂSURILOR DE AUTOREGLEMENTARE ÎN MATERIE DE PROIECTARE ECOLOGICĂ
      Comisia va acorda prioritate măsurilor de autoreglementare care vizează grupe de produse incluse într-un plan de lucru în materie de proiectare ecologică prevăzut la articolul 16 din directivă. Orice propunere de măsură de autoreglementare referitoare la aceste grupe de produse ar trebui să fie pusă la dispoziția Comisiei de către industrie fie înainte, fie pe parcursul analizei tehnice, de mediu și economice („studiul pregătitor”) a grupei de produse în cauză.
      Industriei i se poate solicita să modifice propunerea, pentru a ține seama de eventualele observații primite din partea Comisiei și a forumului consultativ.
      Atunci când Comisia decide să recunoască o măsură de autoreglementare, ea se va abține de la adoptarea unui regulament de punere în aplicare în materie de proiectare ecologică. Cu toate acestea, în cazul în care monitorizarea măsurii de autoreglementare sau feedback-ul primit din partea părților interesate indică lacune în punerea în aplicare a măsurii de autoreglementare, Comisia va reevalua situația.
      Recunoașterea unei măsuri de autoreglementare nu împiedică adoptarea de către Comisie a unor acte legislative referitoare la grupa de produse în cauză, în temeiul altor instrumente de politică [de exemplu, Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului (6), Regulamentul (CE) nr. 66/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (7)].
      3.   ORIENTĂRI REFERITOARE LA MĂSURILE DE AUTOREGLEMENTARE ÎN MATERIE DE PROIECTARE ECOLOGICĂ
      Orice măsură de autoreglementare în materie de proiectare ecologică instituită de industrie ar trebui să conțină norme care să-i reglementeze funcționarea. Pentru a se asigura omogenitatea măsurilor de autoreglementare recunoscute în temeiul directivei și pentru a se facilita stabilirea și punerea lor în aplicare, măsurile de autoreglementare ar trebui să urmeze orientările prezentate în cele ce urmează. O măsură de autoreglementare poate să prevadă norme suplimentare, pe lângă cele stabilite în prezentele orientări, și poate să elaboreze pe marginea acestor norme.
      3.1.   Participarea liberă

      Întreprinderile interesate să instituie o măsură de autoreglementare ar trebui să-și facă publică intenția înainte de a demara procesul de elaborare a măsurii. Acestea ar trebui să furnizeze un punct de contact, astfel încât să ofere și altor întreprinderi posibilitatea de a participa.
      Măsura de autoreglementare ar trebui să conțină o listă a întreprinderilor semnatare ale măsurii. Întreprinderile active pe aceeași piață de produse ar trebui să poată adera, în orice moment, la măsura de autoreglementare, cu condiția să participe la costurile operaționale ale acesteia. Formularul de aderare ce urmează să fie completat și semnat de întreprinderea care dorește să devină semnatară ar trebui să fie atașat la măsura de autoreglementare. Semnatarii ar trebui să transmită Comisiei, fără întârzieri nejustificate, formularele de aderare în original, completate și semnate.
      Un semnatar care se retrage din măsura de autoreglementare ar trebui să ofere cel puțin un preaviz scris de o lună, adresat președintelui comitetului director (a se vedea secțiunea 3.5). Președintele ar trebui să informeze comitetul director cu privire la retragerea semnatarului, în termen de o săptămână de la primirea preavizului scris.
      3.2.   Valoarea adăugată

      Propunerile de măsuri de autoreglementare sau de versiuni revizuite ale unor măsuri de autoreglementare existente ar trebui să fie însoțite de o notă explicativă susținută de dovezi, care să detalieze modul în care propunerea ar urma să îndeplinească obiectivele de proiectare ecologică mai rapid sau la costuri mai reduse decât cerințele obligatorii.
      Dacă o parte sau totalitatea semnatarilor au încheiat orice fel de acord sau de asociere separate, în raport cu obiectivele măsurii de autoreglementare, toate documentele relevante referitoare la acord sau la asociere ar trebui să fie menționate și puse la dispoziția publicului.
      Măsura de autoreglementare ar trebui să prevadă o revizuire a tuturor elementelor esențiale și să indice data sau circumstanțele specifice care declanșează revizuirea. Calendarul revizuirii ar trebui să fie justificat pe baza necesității ca măsura să ofere (în continuare) valoare adăugată, ținând seama de etapele cerințelor incluse în măsură și de ritmul de dezvoltare tehnologică a grupei de produse în cauză.
      Revizuirea ar trebui să stabilească dacă este necesară o nouă versiune a măsurii. Revizuirea și procesul de revizuire ar trebui să fie deschise participării observatorilor comitetului director. Constatările procesului de revizuire și, după caz, propunerea de revizuire a măsurii de autoreglementare ar trebui să fie înaintate Comisiei.
      3.3.   Reprezentativitate

      Măsura de autoreglementare ar trebui să menționeze acoperirea de piață a semnatarilor săi, care ar trebui să fie de cel puțin 80 % din unitățile plasate pe piața Uniunii și/sau puse în funcțiune (8), aparținând tipului de produse care fac obiectul măsurii. Semnatarii ar trebui să furnizeze dovezi, compilate sau verificate de o persoană juridică sau fizică independentă, care să probeze faptul că măsura de autoreglementare are o acoperire de piață de cel puțin 80 %. Aceste dovezi ar trebui să fie transmise Comisiei:

                  —

                  cu ocazia prezentării unei măsuri de autoreglementare sau a unei versiuni revizuite a unei măsuri de autoreglementare existente, constatările trebuind să fie generate sau actualizate în cele șase luni precedente;

                  —

                  în termen de trei luni de la orice modificare a semnatarilor (de exemplu, după retragerea unui semnatar sau după ce o diviziune relevantă a unui semnatar a fost vândută unui non-semnatar), cu excepția cazului în care cel mai recent raport arată că acoperirea de piață va rămâne de cel puțin 80 %, după efectuarea modificării; și

                  —

                  la doi ani de la transmiterea ultimului raport, pentru a actualiza acoperirea în funcție de modificările survenite pe piață.
                  Măsura de autoreglementare ar trebui să definească indicatorul sau indicatorii exacți utilizați pentru a evalua acoperirea de piață declarată. Indicatorii ar trebui să fie obiectivi, măsurabili și verificabili de către un organism independent. Indicatorii ar trebui să acopere toate categoriile de produse cu impact energetic care fac obiectul măsurii.

            3.4.   Obiectivele cuantificate și eșalonate

      Măsura de autoreglementare ar trebui să enumere toate tipurile de produse acoperite de domeniul său de aplicare, să prevadă definiții ale acestor produse și să enumere tipurile de produse care aparțin grupei de produse acoperite de domeniul de aplicare al măsurii de autoreglementare, dar sunt scutite de cerințele sale. Ar trebui furnizate justificări pentru toate scutirile acordate.
      Măsura de autoreglementare ar trebui să stabilească cerințe de proiectare și, după caz, cerințe de informare pentru produsele acoperite de domeniul său de aplicare. Cerințele ar trebui să se refere la impactul semnificativ asupra mediului pe parcursul ciclului de viață al produsului și să urmărească îmbunătățirea performanțelor de mediu ale produselor.
      Ar trebui să fie posibilă cuantificarea respectării cerințelor, folosind indicatori clari și fiabili. Ar trebui furnizate detalii cu privire la modalitățile de măsurare și de verificare a respectării cerințelor. Măsura de autoreglementare ar trebui să furnizeze documentația pe care se bazează cerințele propuse. Ar trebui să fie evidențiate orice diferențe majore între cerințele propuse și această documentație.
      Ar trebui să se prevadă o dată de aplicare a cerințelor la momentul prezentării acestora, iar dacă măsura de autoreglementare acoperă un interval lung de timp, ea ar trebui să includă niveluri succesive ale cerințelor. Cerințele ar trebui să fie aplicabile unui procent de minimum 90 % din totalul unităților (acoperite de măsura de autoreglementare) introduse pe piață și/sau puse în funcțiune de către fiecare semnatar.
      3.5.   Implicarea societății civile

      Forumul consultativ, care include reprezentanții statelor membre, industria, sindicatele, comercianții, vânzătorii cu amănuntul, importatorii, grupurile de protecție a mediului și organizațiile de consumatori, ar trebui să fie consultat cu privire la orice propunere de măsură de autoreglementare.

         Comitetul director

      Măsura de autoreglementare ar trebui să instituie un comitet director care să gestioneze aplicarea măsurii.
      Comitetul director ar trebui să fie format din toți semnatarii măsurii de autoreglementare și Comisie. Fiecare semnatar ar trebui să fie reprezentat de un membru, toți având drepturi egale de vot.
      Membrii forumului consultativ și inspectorul independent ar trebui să aibă statut de observator fără drept de vot în cadrul comitetului director.
      Comitetul director ar trebui să se întrunească cel puțin o dată pe an, la Bruxelles. Ședințele comitetului director ar trebui să fie deschise părților interesate, inclusiv acelor întreprinderi din sectorul vizat de măsura de autoreglementare care nu sunt semnatare ale acesteia.
      Comitetul director ar trebui să aleagă un președinte din rândul membrilor săi. Președintele ar trebui să includă în proiectele de ordine de zi ale reuniunilor comitetului director toate punctele solicitate de membri și de observatori. Tuturor membrilor și observatorilor ar trebui să le fie transmise invitații la reuniunea comitetului director. Pe site-ul web al măsurii de autoreglementare ar trebui să fie publicat un anunț privind reuniunea comitetului director, care să includă proiectul de ordine de zi al acesteia, cu cel puțin o lună înaintea reuniunii.
      Documentele care urmează să fie prezentate și discutate în cadrul reuniunii comitetului director ar trebui să fie trimise tuturor membrilor și observatorilor comitetului director și ar trebui să fie publicate pe site-ul web al măsurii de autoreglementare cu cel puțin o săptămână înaintea reuniunii.
      Toți participanții ar trebui să aibă dreptul de a lua cuvântul în cadrul reuniunilor comitetului director și de a solicita președintelui să înregistreze punctele lor de vedere în procesul-verbal.
      Proiectul de proces-verbal ar trebui să fie transmis tuturor membrilor și observatorilor comitetului director, iar acestora ar trebui să li se acorde cel puțin două săptămâni pentru a formula observații în legătură cu acesta. Procesul-verbal final ar trebui să fie publicat pe site-ul web al măsurii de autoreglementare în termen de o lună de la reuniune.

         Site-ul web

      Ar trebui să fie creat un site web pentru măsura de autoreglementare. Acesta ar trebui să conțină cel puțin:

                  —

                  versiunile cele mai recente și versiunile anterioare ale măsurii de autoreglementare;

                  —

                  o listă actualizată a semnatarilor și informații privind retragerile și excluderile recente ale semnatarilor;

                  —

                  versiunile sintetizate ale rapoartelor privind acoperirea de piață (fără divulgarea datelor comerciale sau confidențiale ale semnatarilor individuali);

                  —

                  liste actualizate ale produselor declarate conforme de către semnatari (nu ar trebui incluse produsele considerate neconforme de către inspectorul independent);

                  —

                  rapoartele de conformitate întocmite de inspectorul independent;

                  —

                  o listă actualizată a semnatarilor neconformi;

                  —

                  pentru fiecare reuniune a comitetului director: invitații, proiecte de ordine de zi, documente și procese-verbale ale reuniunilor; și

                  —

                  informații privind inspectorul independent, inclusiv datele de contact ale acestuia.
                  Site-ul web ar trebui să le permită vizitatorilor să adreseze semnatarilor și inspectorului independent întrebări cu privire la măsura de autoreglementare. Aceștia ar trebui să primească un răspuns în termen de o lună.

         Plângeri

      Măsura de autoreglementare ar trebui să asigure faptul că oricare dintre părți poate prezenta inspectorului independent, în mod gratuit, alegații justificate privind o posibilă neconformitate. Inspectorul independent ar trebui să evalueze aceste alegații și să le dea curs, după caz, fie prin solicitarea de informații de la semnatarul în cauză, fie prin încercări și/sau printr-o inspecție. La fiecare reuniune a comitetului director, inspectorul independent ar trebui să facă o prezentare generală a tuturor alegațiilor prezentate în intervalul scurs de la ultima reuniune și, dacă nu a investigat niciuna dintre acestea, să ofere o justificare.

         Accesul la date

      Măsura de autoreglementare ar trebui să includă cerința ca semnatarii să furnizeze, la cerere, Comisiei și observatorilor din cadrul comitetului director acces la datele tehnice privind performanța de mediu a produselor și a modelelor reglementate de măsură, inclusiv toate caracteristicile legate de condițiile speciale, pentru a permite Comisiei și observatorilor din cadrul comitetului director să evalueze nivelul ambiției și impactul măsurilor de autoreglementare propuse și al celor existente. Nu este necesar ca normele privind accesul la aceste date să se aplice datelor sensibile din punct de vedere comercial.
      Măsura de autoreglementare ar trebui să includă cerința ca semnatarii să furnizeze, la cerere, autorităților de supraveghere a pieței din statele membre responsabile cu proiectarea ecologică o documentație și informații specifice, în măsura în care ele nu sunt incluse în documentația furnizată împreună cu produsele, pentru a le permite respectivelor autorități să verifice respectarea cerințelor măsurii de autoreglementare, inclusiv prin încercări.
      3.6.   Monitorizare și raportare

         Inspectorul independent

      Respectarea de către semnatari a măsurii de autoreglementare ar trebui să fie monitorizată de un inspector independent. Măsura de autoreglementare ar trebui să precizeze normele care se aplică inspectorului independent, care poate fi o persoană fizică sau juridică.
      Inspectorul independent ar trebui să dețină competențele necesare pentru a verifica respectarea cerințelor și să nu fie implicat în conflicte de interese. Obligațiile contractuale ale inspectorul independent nu ar trebui să limiteze rolul său în efectuarea verificării conformității.
      Inspectorul independent ar trebui:

                  —

                  să își îndeplinească îndatoririle cu atenția cuvenită și să supravegheze în mod corespunzător toate sarcinile de care este responsabil;

                  —

                  să fie imparțial în toate activitățile sale, bazându-și avizele și rapoartele exclusiv pe fapte, și;

                  —

                  să respecte confidențialitatea, atunci când este necesar, pentru a proteja interesele comerciale sau datele sensibile ale semnatarilor și să semneze, în acest scop, un „acord de confidențialitate” cu semnatarii măsurii de autoreglementare, dacă i se solicită acest lucru.

            Măsura de autoreglementare ar trebui să stabilească procedura de selectare a unui inspector independent și modalitățile de garantare a faptului că inspectorul nu este implicat în conflicte de interese și că deține competențele necesare pentru verificarea respectării cerințelor. Numirea inspectorului independent selectat trebuie să fie convenită de comun acord cu serviciile Comisiei. Comitetul director ar trebui să fie implicat în stabilirea termenilor și condițiilor contractului inspectorului independent.

         Raportarea conformității de către semnatari

      Măsura de autoreglementare ar trebui să stabilească norme referitoare cel puțin la următoarele aspecte ale documentației care trebuie transmise inspectorului independent de către fiecare semnatar:

                  —

                  tipul datelor de piață și al datelor tehnice care trebuie raportate;

                  —

                  formatul în care trebuie prezentate datele;

                  —

                  mijloacele prin care trebuie transmisă documentația; și

                  —

                  frecvența și calendarul de prezentare a documentației.

            Fiecare semnatar ar trebui să raporteze toate informațiile și datele (inclusiv datele de piață și datele privind performanța de mediu a produselor) necesare pentru ca inspectorul independent să verifice în mod fiabil respectarea de către semnatar a tuturor angajamentelor asumate în cadrul măsurii.
      Semnatarii ar trebui să furnizeze date de piață care să permită inspectorului independent să stabilească dacă cel puțin 90 % din produsele acestora respectă angajamentele. În cazul în care semnatarii se angajează să garanteze că 100 % din produsele lor respectă angajamentele, aceștia nu sunt obligați să-i furnizeze inspectorului independent date de piață specifice.
      Raportarea ar trebui efectuată pentru fiecare model vizat de măsura de autoreglementare care este introdus pe piața Uniunii și/sau pus în funcțiune. Dacă diferența dintre anumite modele nu este relevantă din punctul de vedere al măsurii de autoreglementare (adică nu se referă la niciun aspect legat de cerințe), rapoartele pot acoperi modele similare, cu condiția ca acest lucru să fie indicat. Informațiile și datele raportate de către semnatari pot să difere numai în măsura în care aceleași diferențe există și la nivelul angajamentelor asumate de către aceștia.
      Formatul în care datele urmează să fie prezentate inspectorului independent ar trebui să fie aceleași pentru toți semnatarii.
      În măsura posibilului, la alegerea mijloacelor de comunicare ar trebui să țină cont de existența mijloacelor de comunicare electronice, avându-se totodată în vedere cerințele de confidențialitate și sarcina administrativă plasată asupra tuturor părților interesate.
      Perioada în legătură cu care trebuie efectuată raportarea ar trebui să fie de un an. Fiecare semnatar ar trebui să furnizeze documentația anual, în termen de două luni de la încheierea perioadei de raportare. Solicitările suplimentare formulate de inspectorul independent după expirarea termenului-limită, prin care acesta invită semnatarii să furnizeze eventualele informații lipsă, ar trebui să fie onorate într-un termen scurt, care ar trebui să fie specificat în măsura de autoreglementare.

         Verificarea conformității

      Măsura de autoreglementare ar trebui să împuternicească inspectorul independent să verifice conformitatea cu cerințele măsurii de autoreglementare, prin:

                  —

                  verificarea documentației furnizate de semnatari;

                  —

                  încercarea produselor; și

                  —

                  efectuarea de inspecții la sediile semnatarilor.

            Inspectorul independent ar trebui să decidă în legătură cu o combinație corespunzătoare a acestor metode.

         Încercări

      Încercările se referă la verificarea caracteristicilor produselor care fac obiectul măsurii de autoreglementare, prin intermediul încercărilor fizice efectuate într-un laborator. Ca regulă generală, încercările ar trebui efectuate într-un laborator independent, de preferință unul acreditat. În mod alternativ, activitățile de încercare pot fi efectuate la sediul unuia dintre semnatari, cu condiția să se poată garanta o deplină obiectivitate.
      Inspectorul independent ar trebui să aleagă pentru încercare, în mod aleatoriu, un număr adecvat de produse provenind de la diferiți semnatari, achiziționându-le de preferință de la comercianți cu amănuntul din state membre diferite (magazine fizice sau online). În cazul în care semnatarii furnizează produsele în mod direct, aceștia nu ar trebui să fie implicați în selectarea eșantioanelor.
      Inspectorul independent poate alege anumite modele sau poate alege modele provenind de la un anumit semnatar, dacă informațiile obținute din orice sursă indică o posibilă neconformitate a acestor modele sau a semnatarului.
      Semnatarii ar trebui să furnizeze, la solicitarea inspectorului independent, documentația și informațiile specifice necesare în scopul încercării, dacă acestea sunt incluse în documentația furnizată împreună cu produsele.
      Comisiei și semnatarului în cauză ar trebui să li se furnizeze rapoarte de încercare detaliate, pentru fiecare produs separat supus încercărilor.

         Inspecții

      Inspectorul independent poate efectua o inspecție a unui anumit semnatar pe baza unor informații specifice care justifică o astfel de inspecție. Informațiile specifice ar trebui să fie comunicate semnatarului în cauză.
      Inspecțiile ar trebui să fie utilizate ca mijloc de verificare a conformității cu angajamentele asumate în cadrul măsurii de autoreglementare numai în cazul în care nu este disponibil niciun alt mijloc mai eficient din punctul de vedere al costurilor. În timpul unei inspecții, inspectorul independent ar trebui să efectueze numai acele activități care sunt strict necesare pentru verificarea conformității semnatarului cu angajamentele asumate în cadrul măsurii de autoreglementare.
      Inspectorul independent nu ar trebui să transmită semnatarului o avertizare prealabilă înainte de inspecție; eventual, semnatarului i se poate transmite un scurt preaviz. Semnatarul ar trebui să ofere tot sprijinul necesar.
      În termen de o lună de la data inspecției, inspectorul independent ar trebui să transmită semnatarului în cauză un proiect al raportului de inspecție, pentru ca acesta să-și formuleze observațiile. Semnatarul ar trebui să-și prezinte observațiile în termen de două săptămâni de la primirea proiectului de raport. În termen de două săptămâni, inspectorul independent ar trebui să modifice, dacă este necesar, proiectul de raport, pentru a ține seama de observațiile primite de la semnatar. Raportul, inclusiv motivația inspecției, ar trebui furnizat Comisiei și semnatarului în cauză. În cadrul primei reuniuni a comitetului director, organizată în urma finalizării raportului, ar trebui prezentat un rezumat al acestuia. Rezumatul nu ar trebui să divulge nicio informație sensibilă din punct de vedere comercial, decât dacă acest lucru este necesar pentru a demonstra neconformitatea.

         Raportarea de către inspectorul independent

      Inspectorul independent ar trebui să elaboreze proiectul de raport de conformitate și să îl transmită membrilor comitetului director în termen de cel mult trei luni de la încheierea perioadei de raportare. Membrii comitetului director ar trebui să dispună de două săptămâni pentru a-și prezenta observațiile cu privire la raport. Inspectorul independent ar trebui să prezinte comitetului director versiunea finală a raportului de conformitate cel târziu la patru luni de la încheierea perioadei de raportare. Raportul de conformitate ar trebui să includă:

                  —

                  informații cu privire la metodele utilizate pentru colectarea și prelucrarea datelor, precum și la dificultățile întâmpinate în elaborarea raportului*;

                  —

                  rezultatele verificării documentelor*;

                  —

                  abordarea aplicată în ceea ce privește alegerea produselor pentru încercări și, în cazul în care au fost vizate modele sau semnatari specifici, justificarea acestei alegeri*;

                  —

                  o listă a produselor supuse încercărilor și un rezumat al rezultatelor individuale;

                  —

                  rezumate ale tuturor inspecțiilor efectuate în cursul perioadei de raportare;

                  —

                  o listă a semnatarilor neconformi;

                  —

                  informații cu privire la motivele care au stat la baza stabilirii oricărei neconformități*; și

                  —

                  recomandări pentru perioadele de raportare viitoare.

            Măsura de autoreglementare poate specifica faptul că elementele indicate cu asterisc (*) ar trebui să fie prezentate în formă agregată, sintetizând rezultatele tuturor semnatarilor și că acestea ar trebui să nu includă datele comerciale sau confidențiale ale semnatarilor individuali. În astfel de cazuri, Comisiei și semnatarului în cauză ar trebui să li se furnizeze rapoarte individuale care să conțină informații specifice referitoare la aceste elemente, separat pentru fiecare semnatar în parte.

         Neconformitatea

      Neconformitatea ar trebui să facă obiectul unor sancțiuni aplicabile treptat.
      Un semnatar care nu-și transmite raportul de conformitate inspectorului independent ar trebui să facă obiectul unei inspecții efectuate de inspectorul independent în anul următor perioadei de raportare în cauză. Netransmiterea în mod repetat a documentației de conformitate ar trebui să conducă la excluderea imediată a semnatarului din măsura de autoreglementare.
      Un semnatar care, potrivit inspecției efectuate de inspectorul independent sau raportului de conformitate, nu a respectat cerințele măsurii de autoreglementare ar trebui să fie obligat să ia măsuri corective. Dacă neconformitatea se menține timp de peste șase luni de la data raportului elaborat de inspectorul independent, acest lucru ar trebui să conducă la excluderea imediată a semnatarului din măsura de autoreglementare.
      Președintele a trebuie să informeze comitetul director în scris cu privire la excluderea oricărui semnatar care nu respectă cerințele, în termen de o săptămână de la primirea din partea inspectorului independent a unor informații conform cărora a fost îndeplinită o condiție de excludere imediată.
      3.7.   Analiza cost-eficacitate a administrării inițiativelor de autoreglementare

      Semnatarii ar trebui să suporte toate cheltuielile legate de inspectorul independent și de activitățile sale, precum și cheltuielile legate de site-ul web și de funcționarea comitetului director, cu excepția costurilor de participare ale reprezentantului Comisiei și ale observatorilor, alții decât inspectorul independent.
      Măsura de autoreglementare ar trebui să încurajeze semnatarii să facă schimb de expertiză, de experiență, de informații și de bune practici cu semnatarii altor măsuri de autoreglementare în materie de proiectare ecologică.
      3.8.   Durabilitate

      Măsura de autoreglementare ar trebui să precizeze obiectivele sale politice. Acestea ar trebui să fie în concordanță cu obiectivele politice ale directivei.
      3.9.   Compatibilitatea măsurilor de stimulare

      Măsura de autoreglementare propusă ar trebui să fie în concordanță cu alți factori și alte stimulente la nivel național.

         (1)  O mai bună legiferare pentru rezultate mai bune – O agendă a UE, COM(2015) 215.

         (2)  A se vedea considerentele 18-21, articolul 15 alineatul (3) litera (b) și articolul 17 din directivă.

         (3)  Anexa VIII la directivă.

         (4)  COM(2012) 684, COM(2013) 23 și COM(2015) 178.

         (5)  https://ec.europa.eu/digital-agenda/best-practice-principles-better-self-and-co-regulation

         (6)  Directiva 2010/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurseal produselor cu impact energetic (JO L 153, 18.6.2010, p. 1).

         (7)  Regulamentul (CE) nr. 66/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind eticheta UE ecologică (JO L 27, 30.1.2010, p. 1).

         (8)  „Ghidul albastru” referitor la punerea în aplicare a normelor UE privind produsele explică ce înseamnă „punerea la dispoziție” pepiață și „punerea în funcțiune” (http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/4942/).


title: Recomandarea Comisiei din 2 iunie 2010 privind monitorizarea nivelului de acrilamidă din alimente  (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               3.6.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 137/4

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 2 iunie 2010
   privind monitorizarea nivelului de acrilamidă din alimente
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2010/307/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Recomandarea 2007/331/CE a Comisiei din 3 mai 2007 privind monitorizarea nivelului de acrilamidă din alimente (1) prevede un program de monitorizare pe trei ani (2007-2009) a acrilamidei din anumite produse alimentare.

               (2)

               Rezultatele pentru 2007 au fost introduse de către Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare EFSA) în raportul științific privind „Results on the monitoring of acrylamide levels in food” (2), publicat la 30 aprilie 2009. Raportul include, de asemenea, rezultatele privind nivelul de acrilamidă pentru perioada 2003-2006, colectate de la statele membre și procesate de Institutul pentru Materiale de Referință și Măsurători din cadrul Centrului Comun de Cercetare al Comisiei. Rezultatele pentru anii 2008 și 2009 nu sunt încă disponibile. Imediat ce acestea vor fi disponibile, raportul științific va fi actualizat.

               (3)

               Confederația industriei alimentare și a băuturilor (CIAA) a elaborat un „set de instrumente” care pot fi utilizate selectiv de către producătorii de alimente în funcție de necesitățile specifice ale fiecăruia, în vederea diminuării nivelului de acrilamidă din produsele lor.

               (4)

               Raportul EFSA din 30 aprilie 2009 a concluzionat că nu există o tendință constantă în cadrul grupurilor alimentare către niveluri mai scăzute de acrilamidă și că nu este clar în această etapă dacă setul de instrumente pentru acrilamidă a avut efectele scontate.

               (5)

               Eforturile industriei alimentare și cele ale statelor membre de investigare a căilor de formare și a modalităților de reducere a nivelurilor de acrilamidă în produsele alimentare continuă. Pentru a putea monitoriza impactul acestor eforturi, este oportun să se continue colectarea de date.

               (6)

               Experiența în aplicarea Recomandării 2007/331/CE arată că programul de monitorizare necesită unele adaptări, de exemplu în ceea ce privește clasificarea produselor alimentare.

               (7)

               Este important ca rezultatele monitorizării să fie transmise o dată pe an la EFSA, care va asigura procesarea acestora într-o bază de date.

               (8)

               Această recomandare nu trebuie să fie limitată în timp, dar necesitatea monitorizării trebuie să fie evaluată periodic,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Statele membre trebuie să monitorizeze, în conformitate cu anexa la prezenta recomandare, nivelurile de acrilamidă în produsele alimentare menționate în anexa respectivă.

               2.

               Statele membre trebuie să transmită la EFSA, până la data de 1 iunie a fiecărui an și pentru prima dată până la 1 iunie 2011, datele pentru anul precedent în formatul stabilit de EFSA pentru procesare într-o bază de date unică.

               3.

               În scopul asigurării reprezentativității probelor pentru lotul supus prelevării, statele membre trebuie să urmeze procedurile de prelevare de probe prevăzute în partea B din anexa la Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei din 28 martie 2007 de stabilire a metodelor de prelevare a probelor și de analiză pentru controlul oficial al nivelurilor de plumb, cadmiu, mercur, staniu anorganic, 3-MCPD și benzo(a)piren din produsele alimentare (3).

               4.

               Statele membre trebuie să efectueze analiza acrilamidei conform criteriilor prevăzute la punctele 1 și 2 din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (4).

      Adoptată la Bruxelles, 2 iunie 2010.

            Pentru Comisie

         John DALLI

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 123, 12.5.2007, p. 33.

      (2)  EFSA Scientific Report (2009) 285.

      (3)  JO L 88, 29.3.2007, p. 29.

      (4)  JO L 165, 30.4.2004, p. 1.

      ANEXĂ
      A.   Puncte de prelevare de probe și procedură

                  1.

                  Prelevarea de probe din produse trebuie efectuată la nivelul comercializării (de exemplu în supermarketuri, magazine mai mici, brutării, puncte de vânzare a cartofilor prăjiți și restaurante), unde trasabilitatea este posibilă, sau în centrele de producție. Ori de câte ori este posibil, trebuie să se preleveze probe din produse ce provin dintr-un stat membru (1).

                  2.

                  Prelevarea de probe și analizele trebuie efectuate înaintea datei de expirare a eșantionului.

            B.   Produse, număr de probe și frecvență a prelevării, condiții de analiză

                  1.

                  Tabelul de mai jos indică numărul minim de probe recomandat spre a fi analizat anual pentru fiecare categorie de produs în parte. Statele membre sunt invitate să preleve mai multe probe, atunci când este posibil. Distribuția probelor pe stat membru se face în funcție de cifrele de populație, numărul minim de probe pe categoria de produs și pe stat membru fiind de patru.

                  2.

                  Numărul de probe indică numărul minim de probe care trebuie prelevate anual. Condițiile specifice (de exemplu prelevarea de probe de două ori pe an) sunt menționate în secțiunea C.

                  3.

                  Având în vedere că fiecare categorie de produs cuprinde o gamă largă de produse cu diferite specificații, trebuie să se prezinte informații suplimentare pentru fiecare dintre produsele din care se prelevă probe (după cum se specifică în secțiunea C). Pentru identificarea evoluției în timp, este important ca produsele cu aceleași specificații (de exemplu același tip de pâine) să fie supuse prelevării, dacă este posibil, în fiecare an.

                  4.

                  Dacă, în cazul produselor cu aceleași specificații, se obțin în mod repetat rezultate sub limita de cuantificare (LDC), produsul poate fi înlocuit cu alt produs, cu condiția ca acesta din urmă să aparțină aceleiași categorii de produse și să se furnizeze o descriere a produsului.

                  5.

                  Pentru asigurarea comparativității rezultatelor de analiză, trebuie să se aleagă metode prin care se poate obține o LDC de 30 μg/kg (cea mai intensă tranziție ion/ion) pentru pâine și alimentele pentru sugari și copii de vârstă mică și de 50 μg/kg pentru produse pe bază de cartofi, alte produse cerealiere, cafea și alte produse. Rezultatele trebuie să fie comunicate corectate pentru recuperare.

         Numărul minim de eșantioane pe categorie de produs

                  Țara de comercializare

                  Cartofi prăjiți comercializați în vederea consumului imediat

                  Cartofi prăjiți (chipsuri)

                  Cartofi prăjiți/produse pe bază de cartofi semipreparate, destinate gătitului la domiciliu

                  Pâine moale

                  Cereale pentru micul dejun

                  Biscuiți, crackers, pâine uscată și produse similare

                  Cafea și înlocuitori de cafea

                  Alimente pentru copii mici (altele decât preparatele pe bază de cereale)

                  Preparate pe bază de cereale pentru sugari și copii mici

                  Alte produse

                  Total

                  (0)

                  (1)

                  (2)

                  (3)

                  (4)

                  (5)

                  (6)

                  (7)

                  (8)

                  (9)

                  (10)

                  (11)

                  AT

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  BE

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  CY

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  40

                  CZ

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  DE

                  24

                  24

                  24

                  24

                  24

                  24

                  24

                  24

                  24

                  14

                  230

                  DK

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  ES

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  140

                  EE

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  40

                  EL

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  FR

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  14

                  194

                  FI

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  HU

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  IT

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  14

                  194

                  IE

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  LU

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  40

                  LT

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  40

                  LV

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  40

                  MT

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  40

                  NL

                  6

                  6

                  6

                  6

                  6

                  6

                  6

                  6

                  6

                  8

                  62

                  PT

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  PL

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  14

                  140

                  SE

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  SI

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  40

                  SK

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  UK

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  20

                  14

                  194

                  BG

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  4

                  8

                  44

                  RO

                  8

                  8

                  8

                  8

                  8

                  8

                  8

                  8

                  8

                  8

                  80

                  Total

                  202

                  202

                  202

                  202

                  202

                  202

                  202

                  202

                  202

                  224

                  2 042

            C.   Informații suplimentare minime de furnizat pentru fiecare produs

      Informațiile suplimentare minime care trebuie furnizate pentru fiecare produs din care se prelevează probe sunt precizate la punctele 1-10. Statele membre sunt invitate să transmită informații mai detaliate.
      1.   Cartofi prăjiți comercializați în vederea consumului imediat, cuprinzând următoarele subcategorii:

                  1.1.

                     Cartofi prăjiți din cartofi proaspeți

                  1.2.

                     Cartofi prăjiți din aluat de cartofi

            În cazul produselor destinate consumului imediat, prelevarea de probe trebuie să se facă în micile puncte de vânzare, în lanțurile de fast food și în restaurante. Prelevarea de probe trebuie efectuată de două ori pe an, în martie și în noiembrie (2), astfel încât să se ajungă la numărul total de probe precizat în tabel.
      Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                  natura produsului la bază, cartofi proaspeți (subcategoria 1.1) sau produse semipreparate (aluat de cartofi) (subcategoria 1.2);

                  —

                  adaos de alte ingrediente.

            2.   Cartofi prăjiți (chipsuri), cuprinzând următoarele subcategorii:

                  2.1.

                     Cartofi prăjiți (chipsuri) din cartofi proaspeți

                  2.2.

                     Cartofi prăjiți (chipsuri) din aluat de cartofi (cartofi prăjiți în forme, cartofi prăjiți în ambalaje sub formă de tub)

            Prelevarea de probe trebuie efectuată de două ori pe an, în martie și în noiembrie (2), astfel încât să se ajungă la numărul total de probe precizat în tabel.
      Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                  natura produsului la bază, cartofi proaspeți (subcategoria 2.1) sau produse semipreparate (aluat de cartofi) (subcategoria 2.2);

                  —

                  procesul de prăjire: prăjiți în șarjă sau prăjiți în flux continuu;

                  —

                  adaos de alte ingrediente, arome sau aditivi.

            3.   Cartofi prăjiți/produse semipreparate, pe bază de cartofi, destinate gătitului la domiciliu, cuprinzând următoarele subcategorii:

                  3.1.

                     Cartofi prăjiți la cuptor

                  3.2.

                     Cartofi prăjiți prin imersiune în ulei

            Categoria include produse comercializate proaspete sau congelate. Prelevarea de probe trebuie efectuată de două ori pe an, în martie și în noiembrie (2), astfel încât să se ajungă la numărul total de probe precizat în tabel.
      Analiza fiecărei probe trebuie făcută pe produs, după preparare (de exemplu prin prăjire, coacere etc.). Prepararea trebuie să aibă loc în laborator, în conformitate cu instrucțiunile din tabel.
      Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                  subcategoria de care aparține fiecare produs (conform celor menționate mai sus);

                  —

                  natura produsului la bază, cartofi proaspeți sau produse semipreparate (aluat de cartofi);

                  —

                  produs comercializat proaspăt sau congelat;

                  —

                  condiții de preparare conform etichetei;

                  —

                  adaos de alte ingrediente.

            4.   Pâine moale

      Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                     tipul de pâine moale, de exemplu de grâu, de secară, pâine multicereale, pâine cu alte ingrediente etc.

            Alegerea tipului de pâine din care se prelevează probe trebuie să reflecte obiceiurile alimentare din statul membru în cauză.
      5.   Cereale pentru micul dejun (cu excepția muesli și a porridge)

      Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                  tipul de cereale;

                  —

                  alte ingrediente (de exemplu zahăr, fructe cu coajă tare, miere, ciocolată).

            Dacă se analizează muesli și porridge, acestea trebuie raportate la grupul 10 „Alte produse”.
      6.   Biscuiți, crackers, pâine uscată și produse similare (cu excepția produselor de patiserie și a prăjiturilor), cuprinzând următoarele subcategorii:

                  6.1.

                     Crackers (de exemplu crackers cu smântână, crackers cu bicarbonat, crackers snack)

                  6.2.

                     Pâine uscată (fermentată/nefermentată)

                  6.3.

                     Vafe (de exemplu pentru înghețată)

                  6.4.

                     Turtă dulce

                  6.5.

                     Altele (precizați)

            Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                  subcategoria de care aparține fiecare produs (conform celor menționate mai sus).

            Alegerea produselor din care se prelevează probe trebuie să reflecte obiceiurile alimentare din statul membru în cauză.
      7.   Cafea și înlocuitori de cafea, cuprinzând următoarele subcategorii:

                  7.1.

                     Cafea prăjită

                  7.2.

                     Cafea instant (solubilă)

                  7.3.

                     Înlocuitori de cafea

            Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                  subcategoria de care aparține fiecare produs (conform celor menționate mai sus);

                  —

                  pentru cafea prăjită: gradul de prăjire (de exemplu mediu, închis), tipul de bob, dacă este disponibil, informații privind forma produsului comercializat, cafea măcinată sau boabe, decafeinizată/nedecafeinizată;

                  —

                  pentru cafea instant (solubilă): decafeinizată/nedecafeinizată;

                  —

                  pentru înlocuitori de cafea: produsul la bază (de exemplu orz, secară, cicoare).

            Eșantioanele de cafea și înlocuitori de cafea trebuie să fie supuse analizei în starea în care sunt comercializate pentru asigurarea comparabilității datelor.
      Dacă este realizabil, într-o a doua etapă, se poate analiza băutura în starea în care este pregătită pentru consum. Condițiile de preparare (așa cum se indică pe etichetă) trebuie să fie specificate, de exemplu cantitatea de cafea, cantitatea de apă folosită, detaliile echipamentului folosit, temperatura de preparare etc.). În cazul în care capacitatea de analiză este limitată, trebuie să se acorde prioritate analizei eșantionului în starea în care este comercializat.
      8.   Alimente pentru copii, altele decât preparatele pe bază de cereale
          (3)

      Trebuie analizate alimentele cu ingredientul principal cartofi, legume rădăcinoase sau cereale (cu excepția produselor care intră în categoria preparatelor pe bază de cereale).
      Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                  ingrediente principale.

            9.   Preparate pe bază de cereale pentru sugari și copii de vârstă mică
          (4)
         , cuprinzând următoarele subcategorii:

                  9.1.

                     Biscuiți și pesmet pentru sugari și copii de vârstă mică

                  9.2.

                     Alte preparate pe bază de cereale pentru sugari și copii de vârstă mică

            Eșantioanele trebuie să fie supuse analizei în starea în care sunt comercializate, pentru asigurarea comparabilității datelor.
      Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                  subcategoria de care aparține fiecare produs (conform celor menționate mai sus);

                  —

                  descrierea produsului;

                  —

                  tipul de cereale, alte ingrediente.

            10.   Alte produse

      Această categorie include produse din cartofi, produse din cereale, produse din cacao, altele decât acele produse specificate la una dintre categoriile de mai sus [de exemplu rösti, snacks aromate pe bază de cereale (de exemplu corn curls, chipsuri de tortilla, popcorn), muesli, porridge, produse de patiserie și prăjituri etc.].
      Alegerea produselor din care se prelevează probe trebuie să reflecte obiceiurile alimentare din statul membru în cauză.
      Poate fi necesar ca analiza produselor să se realizeze după ce alimentele au fost gătite conform etichetei. În acest caz, trebuie precizate condițiile folosite.
      Informații specifice care trebuie să fie furnizate:

                  —

                  numele și descrierea detaliată a produsului (de exemplu principalele ingrediente);

                  —

                  condiții de preparare conform etichetei.

         (1)  În cazuri excepționale, un produs specific nu poate fi pe piață altfel decât importat dintr-o țară terță. În astfel de cazuri, se pot preleva probe din produsul importat.

         (2)  În cazul în care alimentul este produs pe bază de produse din cartofi semipreparate, prelevarea de probe de două ori pe an nu este necesară.

         (3)  După cum sunt definite la articolul 1 alineatul (2) litera (b) din Directiva 2006/125/CE a Comisiei din 5 decembrie 2006 privind preparatele pe bază de cereale și alimentele pentru copii destinate sugarilor și copiilor de vârstă mică (JO L 339, 6.12.2006, p. 16).

         (4)  După cum sunt definite la articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2006/125/CE.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.9.2017
            COM(2017) 549 final
            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de aprobare a încheierii de către Comisie, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice, a Acordului de parteneriat cuprinzător și consolidat dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Armenia, pe de altă parte

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.
                     CONTEXTUL PROPUNERII

               Prezenta propunere a fost elaborată în vederea semnării, aplicării cu titlu provizoriu și încheierii Acordului de parteneriat cuprinzător și consolidat dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Armenia, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”). Propunerea este menită să permită Consiliului să aprobe încheierea de către Comisie a acestui acord în numele Comunității Europene a Energiei Atomice (CEEA).

               Întrucât CEEA este, de asemenea, parte la Acordul de parteneriat cuprinzător și consolidat dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Armenia, pe de altă parte, Comisia prezintă o recomandare separată ca Consiliul să aprobe încheierea, de către Comisie, a părților din acord care intră sub incidența Tratatului de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice (CEEA).

               Procedura pentru semnarea și încheierea acordurilor internaționale de către CEEA este diferită de cea aplicabilă în UE. În particular, articolul 101 din Tratatul CEEA prevede că aceste acorduri trebuie încheiate de Comisie cu aprobarea Consiliului. Prin urmare, este necesar ca Consiliul să adopte două decizii separate privind semnarea și încheierea acordului, una aplicabilă UE și cealaltă aplicabilă CEEA.

               În ceea ce privește încheierea acordului în numele CEEA, Comisia recomandă aprobarea acestuia de către Consiliu, în temeiul articolului 101 al doilea paragraf din tratat.

               Odată ce Consiliul și-a dat aprobarea, iar Comisia a adoptat decizia adecvată, Comisia va fi în măsură să semneze și să încheie acordul în numele CEEA.

               2.
                     ASPECTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

               Comisia recomandă aprobarea de către Consiliu, în temeiul articolului 101 al doilea paragraf din Tratatul CEEA, a încheierii Acordului de parteneriat cuprinzător și consolidat dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Armenia, pe de altă parte, în ceea ce privește chestiunile care țin de competența CEEA.

               Împreună cu decizia Comisiei privind încheierea acordului, propunerea din anexă constituie instrumentul juridic pentru încheierea Acordului de parteneriat cuprinzător și consolidat în numele CEEA.

               Articolul 102 din Tratatul Euratom prevede că un acord nu poate intra în vigoare pentru CEEA decât după ce statele membre au notificat Comisiei faptul că acordul a devenit aplicabil în conformitate cu dispozițiile dreptului lor intern.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de aprobare a încheierii de către Comisie, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice, a Acordului de parteneriat cuprinzător și consolidat dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Armenia, pe de altă parte

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 101 al doilea paragraf,

               având în vedere recomandarea Comisiei,

               întrucât:

               (1)La 29 septembrie 2015, Consiliul a adoptat decizii prin care Comisia Europeană și Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe sunt autorizați să negocieze un acord-cadru între Uniunea Europeană și Armenia.

               (2)Negocierea acordului a început la 7 decembrie 2015, iar Uniunea Europeană și Armenia au parafat acordul la 21 martie 2017.

               (3)Comisia propune Consiliului ca acordul să fie semnat în numele Uniunii și aplicat cu titlu provizoriu în conformitate cu articolul 385 din acord, în așteptarea încheierii sale la o dată ulterioară.

               (4)Acordul vizează, de asemenea, chestiuni care țin de competențele Euratom, și anume articolele 42-44.

               (5)Semnarea și încheierea acordului fac obiectul unei proceduri separate în ceea ce privește chestiunile care intră sub incidența Tratatului privind Uniunea Europeană și a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene.

               (6)Prin urmare, acordul ar trebui să fie încheiat și în numele Comunității Europene a Energiei Atomice în ceea ce privește chestiunile care intră sub incidența Tratatului Euratom.

               (7)Articolul 102 din Tratatul Euratom prevede că acordul nu poate intra în vigoare pentru Comunitatea Europeană a Energiei Atomice decât după ce statele membre au notificat Comisiei Europene faptul că acordul a devenit aplicabil în conformitate cu dispozițiile dreptului lor intern.

               (8)Ar trebui aprobată încheierea acordului de către Comisia Europeană, care acționează în numele Comunității Europene a Energiei Atomice,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă încheierea de către Comisie, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice, a Acordului de parteneriat cuprinzător și consolidat dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Armenia, pe de altă parte, precum și aplicarea provizorie a acestui acord.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 26.2.2016
            COM(2016) 88 final
            Recomandare de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de aprobare a încheierii, de către Comisia Europeană, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice, a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tadjikistan, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană

               EXPUNERE DE MOTIVE

               Propunerea atașată constituie instrumentul juridic pentru Recomandarea de Decizie a Consiliului de aprobare a încheierii Protocolului, de către Comisia Europeană, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice, la Acordul de parteneriat și cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tadjikistan, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană.

               (i)Recomandare de Decizie a Consiliului de aprobare a încheierii Protocolului, de către Comisia Europeană, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice.

               Prezenta propunere este prezentată împreună cu:

               (ii)Propunerea de Decizie a Consiliului privind semnarea și punerea în aplicare cu titlu provizoriu a Protocolului în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia;

               (iii)Propunerea de Decizie a Consiliului privind încheierea Protocolului în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia.

               În conformitate cu Actul de aderare a Republicii Croația, această țară urmează să adere la acordurile internaționale semnate sau încheiate de Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia prin intermediul unui protocol la aceste acorduri.

               Acordul de parteneriat și cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tadjikistan, pe de altă parte, denumit în continuare „acordul”, a fost semnat la 11 octombrie 2004 și a intrat în vigoare la data de 1 octombrie 2010.

               O Decizie a Consiliului din 14 septembrie 2012
                  1
                a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu țările terțe în cauză, pentru a încheia protocoalele relevante. Negocierile cu Republica Tadjikistan s-au încheiat cu succes prin parafarea protocolului.

               Prin protocolul propus, Republica Croația este inclusă în calitate de parte contractantă la acord și UE se angajează să prezinte versiunea autentică a acordului în limba croată.

               Comisia consideră că rezultatele negocierilor au fost satisfăcătoare și îi solicită Consiliului să recomande adoptarea unei Decizii a Consiliului de aprobare a încheierii, de către Comisia Europeană, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice, a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tadjikistan, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană.

               Recomandare de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de aprobare a încheierii, de către Comisia Europeană, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice, a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tadjikistan, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 101 al doilea paragraf,

               având în vedere recomandarea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Actul de aderare a Republicii Croația, aderarea Republicii Croația la Acordul de parteneriat și cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tadjikistan, pe de altă parte („acordul”) se aprobă prin intermediul unui protocol la acord.

               (2)La 14 septembrie 2012, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu țările terțe respective
                  2
               . Negocierile cu Republica Tadjikistan s-au încheiat cu succes prin parafarea protocolului.

               (3)Încheierea protocolului de către Comisie ar trebui să fie aprobată în ceea ce privește chestiunile care se încadrează în domeniul de competență al Comunității Europene a Energiei Atomice.

               (4)Semnarea și încheierea protocolului fac obiectul unei proceduri separate în ceea ce privește chestiunile care se încadrează în domeniul de competență al Uniunii și al statelor membre ale acesteia,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articol unic

               Se aprobă încheierea de către Comisia Europeană, în numele Comunității Europene a Energiei Atomice, a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tadjikistan, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană.

               Textul protocolului este atașat deciziei privind semnarea acestuia.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  Decizia Consiliului de autorizare a deschiderii de negocieri pentru adaptarea acordurilor semnate sau încheiate de Uniunea Europeană sau de Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia cu una sau mai multe țări terțe sau cu organizații internaționale, având în vedere aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (documentul nr. 13351/12 al Consiliului, acces LIMITAT).

                     (2)
                  Decizia Consiliului de autorizare a deschiderii de negocieri pentru adaptarea acordurilor semnate sau încheiate de Uniunea Europeană sau de Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia cu una sau mai multe țări terțe sau cu organizații internaționale, având în vedere aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (documentul nr. 13351/12 al Consiliului, acces LIMITAT).


title: Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI de modificare, pentru a treia oară, a Deciziei 2010/320/UE a Consiliului din 10 mai 2010 adresată Greciei în vederea consolidării și a aprofundării supravegherii fiscale și de notificare a Greciei să ia măsuri de reducere a deficitului considerate necesare pentru remedierea situației de deficit excesiv

text:
|

52011PC0086

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 24.2.2011COM(2011) 86 finalRecomandare deDECIZIE A CONSILIULUIde modificare, pentru a treia oară, a Deciziei 2010/320/UE a Consiliului din 10 mai 2010 adresată Greciei în vederea consolidării și a aprofundării supravegherii fiscale și de notificare a Greciei să ia măsuri de reducere a deficitului considerate necesare pentru remedierea situației de deficit excesivRecomandare deDECIZIE A CONSILIULUIde modificare, pentru a treia oară, a Deciziei 2010/320/UE a Consiliului din 10 mai 2010 adresată Greciei în vederea consolidării și a aprofundării supravegherii fiscale și de notificare a Greciei să ia măsuri de reducere a deficitului considerate necesare pentru remedierea situației de deficit excesivCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în special articolul 126 alineatul (9) și articolul 136,având în vedere recomandarea Comisiei,întrucât:(1) Articolul 136 alineatul (1) litera (a) din TFUE prevede posibilitatea adoptării unor măsuri specifice statelor membre a căror monedă este euro pentru a consolida coordonarea și supravegherea disciplinei lor bugetare.(2) Articolul 126 precizează că statele membre trebuie să evite deficitele publice excesive și prevede, în acest scop, procedura de deficit excesiv. Pactul de stabilitate și creștere, care implementează procedura de deficit excesiv în componenta sa corectivă, constituie cadrul care sprijină politicile guvernamentale pentru o revenire rapidă la poziții bugetare solide ținând cont de situația economică.(3) La 27 aprilie 2009, Consiliul a decis, în conformitate cu articolul 104 alineatul (6) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, că în Grecia exista un deficit excesiv.(4) La 10 mai 2010, Consiliul a adoptat o decizie adresată Greciei în temeiul articolului 126 alineatul (9) și al articolului 136 în vederea consolidării și a aprofundării supravegherii fiscale și de notificare a Greciei să ia măsurile de reducere a deficitului considerate necesare pentru remedierea situației de deficit excesiv până în 2014 cel târziu (denumită în continuare „decizia”)[1]. Consiliul a stabilit următoarea traiectorie de corectare a deficitului: deficite bugetare de maximum 18 508 milioane EUR în 2010, 17 065 de milioane EUR în 2011, 14 916 milioane EUR în 2012, 11 399 de milioane EUR în 2013 și 6 385 de milioane EUR în 2014.(5) Conform prognozei disponibile în momentul adoptării deciziei de către Consiliu, PIB-ul real urma să se contracte cu 4% în 2010 și cu 2½% în 2011, pentru a se redresa ulterior, cu rate de creștere de 1,1% în 2012 și de 2,1% în 2013 și 2014. Deflatorul PIB urma să fie, conform prognozei, 1,2% în 2010, -0,5% în 2011, 1,0% în 2012, 0,7% în 2013 și 1,0% în 2014. Având în vedere evoluțiile economice, se preconizează că PIB-ul real urmează să se contracte cu 4¼% în 2010 și cu 3 % în 2011, pentru a se redresa ulterior, cu rate de creștere de 1,1 % în 2012 și de 2,1 % în 2013 și 2014. Deflatorii PIB urmează să fie, conform prognozei, 3,0% în 2010, 1,6% în 2011 0,4% în 2012, 0,8% în 2013 și 1,2% în 2014.(6) La 12 februarie 2011, Grecia a prezentat Consiliului și Comisiei un raport în care a expus măsurile de politică luate pentru a se conforma deciziei. Comisia a examinat raportul și a concluzionat că Grecia respectă în mod satisfăcător decizia[2]. Trebuie însă să se evite în 2011 repetarea situației din 2010, când ținta de deficit nu a fost atinsă.(7) În lumina considerațiilor expuse mai sus, este adecvată revizuirea deciziei în mai multe privințe, menținând însă neschimbate termenul pentru corectarea deficitului excesiv și traiectoria de ajustare a deficitului public și a creșterii datoriei publice în termeni nominali,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Decizia 2010/320/UE se modifică după cum urmează:1. la articolul 2 alineatul (4), litera (d) se înlocuiește cu următorul text:„(d) un plan bugetar strategic pe termen mediu care identifică măsuri permanente de consolidare bugetară reprezentând cel puțin 8 la sută din PIB, plus o rezervă pentru situații neprevăzute, care va asigura atingerea țintelor de deficit până în 2014, și înscrierea ponderii datoriei în PIB pe o traiectorie descendentă sustenabilă. Planul strategic va fi publicat spre consultare publică înainte de sfârșitul lunii martie. Planul strategic pe termen mediu include, în mod concret: previziuni macroeconomice prudente; proiecțiile veniturilor și ale cheltuielilor pentru stat și pentru celelalte entități publice; o descriere a măsurilor bugetare permanente, calendarul și cuantificarea acestora; plafoanele anuale ale cheltuielilor pentru fiecare minister și țintele fiscale pentru alte entități publice până în 2014; proiecțiile fiscale pentru perioada de după implementarea măsurilor pentru administrația publică în conformitate cu țintele de deficit și de datorie; proiecții pe termen mai lung bazate pe proiecții macroeconomice prudente, pe excedente primare stabile începând din 2014 și pe planuri de privatizare. Planul strategic pe termen mediu se va articula pe reformele în domeniul sănătății și al pensiilor aflate în curs și pe planuri specifice la nivel sectorial. Planurile la nivel sectorial (proiectele de planuri vor fi disponibile la sfârșitul lunii martie) vor viza în special: reformele politicii fiscale; întreprinderile de stat; fondurile extrabugetare (entități juridice din sectorul public și conturile cu destinații speciale); salariile din sectorul public; administrația publică; cheltuielile sociale; investițiile publice și cheltuielile din sectorul militar. Fiecare plan sectorial va fi gestionat de grupuri de lucru interministeriale.”2. la articolul 2 alineatul (4), litera (e) se înlocuiește cu următorul text:„(e) un plan de combatere a evaziunii care să includă indicatori cantitativi de performanță, care să fie respectați de administrația fiscală; legislație în vederea raționalizării procedurilor administrative în materie de litigii fiscale și a recursurilor juridice, precum și actele și procedurile necesare pentru o mai bună soluționare a problemelor de conduită, a cazurilor de corupție și de incompetență a funcționarilor administrației fiscale, inclusiv urmărirea penală în cazul încălcării obligațiilor; publicarea unor rapoarte lunare ale celor cinci grupuri de lucru în materie de combatere a evaziunii, inclusiv un set de indicatori de progres.”3. la articolul 2 alineatul (4), litera (f) se înlocuiește cu următorul text:„(f) un plan de acțiune detaliat, cu termene limită pentru finalizarea și implementarea sistemului simplificat de remunerare; pregătirea unui plan de resurse umane pe termen mediu pentru perioada care se încheie în 2013 în conformitate cu regula 1 la 5 între angajări și plecări, care să precizeze și planurile de realocare a personalului calificat pentru sectoare prioritare; publicarea datelor lunare referitoare la fluctuațiile personalului (angajări, plecări, transferuri între entități) din mai multe departamente guvernamentale.”4. la articolul 2 alineatul (4), litera (g) se înlocuiește cu următorul text:„(g) punerea în practică a reformei cuprinzătoare a sistemului de sănătate a început în 2010 cu obiectivul de a menține cheltuielile publice în domeniul sănătății la 6 procente din PIB ori sub acest nivel; măsuri care să genereze economii legate de produsele farmaceutice de cel puțin 2 miliarde EUR față de nivelul din 2010, din care minimum 1 miliard EUR în 2011; ameliorarea sistemelor de contabilitate și facturare ale spitalelor prin: finalizarea introducerii sistemelor de contabilitate de angajamente în partidă dublă în toate spitalele; utilizarea sistemului uniform de codare și a unui registru comun pentru materialele medicale; calcularea stocurilor și fluxurilor de materiale medicale din toate spitalele utilizând sistemul uniform de codare pentru materialele medicale; colectarea co-plăților de la pacienți în toate unitățile medicale din sistemul național de sănătate; facturarea la timp a costurilor tratamentelor (cel mult în 2 luni) la fondurile de asigurări sociale din Grecia, din alte state membre sau la societățile private de asigurări; și asigurarea faptului că cel puțin 50 la sută din volumul de medicamente utilizate de spitalele publice înainte de sfârșitul anului 2011 se compune din medicamente generice și neprotejate de brevete, prin introducerea obligației tuturor spitalelor publice de a achiziționa produsele farmaceutice în funcție de substanța activă.”5. la articolul 2 alineatul (4), litera (k) se înlocuiește cu următorul text:„(k) adoptarea unei legi de instituire a Autorității unice în domeniul achizițiilor publice, în conformitate cu planul de acțiune; elaborarea unei platforme IT de achiziții publice electronice și stabilirea unor etape intermediare în conformitate cu planul de acțiune, inclusiv: testarea unei versiuni pilot, disponibilitatea tuturor funcționalităților pentru toate contractele și introducerea treptată a utilizării obligatorii a sistemului de achiziții electronice pentru contractele de bunuri, servicii și lucrări.”6. la articolul 2 alineatul (4), se adaugă următoarea literă:„(l) un act care să precizeze calificările și responsabilitățile contabililor care urmează a fi numiți în toate ministerele de resort și în cele mai importante entități publice cu responsabilitatea de a asigura controale financiare solide; numirea contabililor; accelerarea procesului de întocmire a registrelor de angajamente și a registrelor operaționale care să acopere întreaga administrație publică (cu excepția entităților de cele mai mici dimensiuni).”7. la articolul 2 alineatul (5), se adaugă următoarea literă:„(i) publicarea unui inventar al activelor publice, inclusiv participațiile în întreprinderi cotate și necotate și active imobiliare și terenuri viabile din punct de vedere comercial și o estimare a valorilor acestor active; înființarea unui Secretariat general pentru active imobiliare cu scopul de a ameliora coordonarea și a accelera programul de privatizare și de gestionare a activelor; pe baza acestui inventar, planurile de privatizare sunt revizuite și accelerate.”8. la articolul 2 alineatul (6), se adaugă următoarea literă:„(f) pe baza inventarului activelor imobiliare comerciale deținute de stat (care urmează a fi publicat până în luna iunie 2011), elaborarea unui plan pe termen mediu cu scopul de a revinde activele statului, revizuirea veniturilor din privatizare planificată pentru 2011-2012 și extinderea planului până în 2015.”9. La articolul 2 se adaugă următorul alineat (8):„Grecia trebuie să adopte următoarele măsuri înainte de sfârșitul lunii martie 2012:„(a) o reformă a schemelor de pensii secundare/suplimentare, prin fuzionarea fondurilor și începerea calculării beneficiilor pe baza noului sistem cu contribuții definite non-financiare; înghețarea pensiilor nominale suplimentare și reducerea ratelor de substituție pentru drepturile acumulate în fonduri cu deficite, bazată pe studiul actuarial elaborat de Autoritatea actuarială națională. Dacă studiul actuarial nu este finalizat, ratele de substituție se reduc cu începere de la 1 ianuarie 2012, pentru a se evita deficitele.”Articolul 2Prezenta decizie produce efecte de la data notificării.Articolul 3Prezenta decizie se adresează Republicii Elene.Adoptată la Bruxelles, […]Pentru ConsiliuPreședintele […] [1] Decizia 2010/320/UE a Consiliului (JO L 145, 11.6.2010, p. 6).[2] Comunicarea COM(2011) final …. a Comisiei din [XX] martie 2011.