				|

		52013DC0371

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru perioada 2012-2016 /* COM/2013/0371 final - 2013/ () */

.
Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Poloniei pentru 2013
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de
convergență al Poloniei pentru perioada 2012-2016

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 9 alineatul (2),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[3],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a
politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, pe baza
propunerilor Comisiei, Consiliul a adoptat o recomandare privind
orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre
și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o
decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de
muncă ale statelor membre[4],
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
aplicate la nivel național.
(3)       La 29 iunie 2012, șefii
de stat sau de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere
economică și locuri de muncă prin care se oferă un cadru
coerent de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE
și al zonei euro și care utilizează toate pârghiile,
instrumentele și politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care
trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special
angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei
Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor
specifice fiecărei țări.
(4)       La 6 iulie 2012, Consiliul a
adoptat o recomandare privind Programul național de reformă al
Poloniei pentru 2011 și a emis un aviz cu privire la Programul actualizat
de convergență al Poloniei pentru perioada 2011-2015.
(5)       La 28 noiembrie 2012, Comisia
a adoptat analiza anuală a creșterii[5],
marcând începutul semestrului european din 2013 pentru coordonarea politicilor
economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în temeiul
Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de
alertă[6],
în care nu a identificat Polonia ca fiind unul dintre statele membre pentru
care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.
(6)       La 14 martie 2013, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice
și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul
European a evidențiat că este necesar să se continue
consolidarea finanțelor publice într-un mod diferențiat și
favorabil creșterii, să fie restabilite condițiile normale de
creditare a economiei, să se promoveze creșterea și
competitivitatea, să se combată șomajul și
consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze
administrația publică.
(7)       La 30 aprilie 2013, Polonia
și-a prezentat Programul de convergență pentru 2013, care
acoperă perioada 2012-2016, și Programul național de
reformă pentru 2013. În vederea luării în considerare a
legăturilor dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același
timp.
(8)       Polonia a întreprins, în
perioada 2011-2012, eforturi de consolidare considerabile, în conformitate cu
recomandarea Consiliului. Cu toate acestea, având în vedere deteriorarea
situației economice globale, termenul-limită pentru corectarea deficitului
excesiv nu a fost respectat și este nevoie de mai mult timp pentru
corectarea acestuia. Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr.
1466/97 al Consiliului, a Programului de convergență pentru 2013,
Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza
proiecțiilor bugetare din program este optimist. În special, se
preconizează o creștere mai accentuată a consumului privat
și a investițiilor private în comparație cu estimarea din previziunile
Comisiei din primăvara anului 2013, ceea ce a condus la o rată
de creștere generală mai mare în 2013 (1,5 % față de 1,1 %).
Obiectivul strategiei bugetare prezentate în cadrul programului constă în
reducerea deficitului la 3,5 % din PIB până în 2013 (un an după
termenul-limită inițial prevăzut de procedura aplicabilă
deficitelor excesive din 2012) și în atingerea obiectivului bugetar pe
termen mediu (OTM) până în 2016. Cu toate acestea, Programul de
convergență pentru 2013 prevede reducerea deficitului global sub 3 %
din PIB abia până în 2015. Având în vedere previziunile excesiv de
optimiste în materie de creștere și de venituri din cadrul
programului, Consiliul consideră că efortul bugetar prevăzut de
autorități nu este compatibil cu o corectare efectivă a
deficitului excesiv până în 2013, cu excepția cazului în care se iau
măsuri suplimentare semnificative pentru a consolida efortul aferent
acestui an. Programul se bazează pe un scenariu optimist și nu este
susținut suficient de măsuri detaliate pentru a asigura în mod
credibil corectarea deficitului, cel mai târziu până în 2014. Prin urmare,
sunt necesare eforturi suplimentare, pe baza unor măsuri detaliate atât
pentru 2013, cât și pentru 2014. Autoritățile nu au profitat
suficient de mediul de creștere anterior crizei pentru a reforma structura
cheltuielilor publice astfel încât să se acorde prioritate elementelor
favorabile creșterii. Programul confirmă obiectivul bugetar pe termen
mediu anterior, de -1 % din PIB, care reflectă obiectivele Pactului.
Pe baza deficitului structural (recalculat), nu se prevede ca OTM să fie
atins până în 2016, astfel cum este planificat în program, întrucât nu
sunt suficiente progresele anuale planificate în direcția îndeplinirii OTM
de 0,3 % din PIB (din punct de vedere structural) în 2015 și de 0,7 %
din PIB în 2016. Rata de creștere a cheltuielilor publice, luând în
considerare măsurile discreționare în materie de venituri, este în
conformitate cu criteriul de referință din Pactul de stabilitate
și de creștere aferent întregii perioade de programare. Pot fi
necesare eforturi suplimentare, precum și schimbări în modul de
realizare a ajustării și în ultimii ani ai programului, deoarece
progresele în vederea realizării OTM se bazează, în principal, pe
reducerea importantă a cheltuielilor publice pentru investiții
și nu sunt susținute suficient de măsuri detaliate. Se
estimează că, în Polonia, datoria publică generală va
rămâne sub 60 % din PIB pe parcursul perioadei în care se
desfășoară programul. Conform previziunilor
autorităților naționale, datoria va rămâne în mare parte
constantă, la puțin peste 55,5 % din PIB până în 2014/2015
(și va scădea în 2016), însă Comisia, luând în considerare
riscurile posibile privind planurile de consolidare și elementele care
contribuie la scăderea datoriei, se așteaptă la o creștere
a acesteia la aproximativ 59 % din PIB în 2014. Respectarea normelor
fiscale rămâne un aspect esențial în ceea ce privește combaterea
evaziunii fiscale, care necesită, de asemenea, reducerea sarcinii
administrative impuse contribuabililor și îmbunătățirea
eficienței administrației fiscale. Pentru a se asigura succesul
strategiei de consolidare a finanțelor publice, este important ca
măsurile de consolidare a finanțelor publice să fie
susținute de reforme structurale cuprinzătoare.
(9)       Un procent scăzut al
cheltuielilor care favorizează creșterea economică
(educație, cercetare și inovare) și scăderea
investițiilor publice afectează negativ perspectivele de
creștere pe termen lung. Sectorul sănătății din
Polonia se confruntă cu limitări în ceea ce privește accesul la
asistență medicală și cu o lipsă de
eficiență din punctul de vedere al costurilor, în timp ce pe termen
mediu și lung se preconizează o creștere substanțială
a cheltuielilor legate de asistența medicală, din cauza unei
societăți în curs de îmbătrânire, ceea ce accentuează
presiunea asupra finanțelor publice. Sistemul ar putea fi
îmbunătățit prin consolidarea sistemelor de asistență
medicală primară și de trimitere a pacienților și prin
valorificarea potențialului oferit de câștigurile de rentabilitate
ale serviciilor medicale spitalicești.
(10)     Guvernul polonez nu a pus
încă în aplicare o regulă permanentă privind cheltuielile în
conformitate cu Sistemul european de conturi (SEC). De asemenea, Polonia nu a
înregistrat progrese în ceea ce privește planificarea pe termen mediu
și îmbunătățirea coordonării între diferitele niveluri
de guvernare implicate în procedura bugetară.
(11)     Rata șomajului în rândul
tinerilor este în creștere, fapt cauzat, în mare parte, de o corelare
insuficientă între rezultatele în materie de educație și nevoile
pieței forței de muncă. În timp ce reformele sistemelor de
învățământ care sunt puse în aplicare au ca scop
soluționarea neconcordanței dintre competențe și locurile
de muncă, este în continuare necesar să se asigure o creștere a
gradului de disponibilitate a stagiilor de ucenicie și de formare la locul
de muncă, să se consolideze cooperarea dintre școli și
angajatori și să se amelioreze calitatea actului de predare. Punerea
în aplicare a garanției pentru tineret, pe baza eforturilor actuale, ar
contribui la sprijinirea tinerilor pentru ocuparea unui loc de muncă.
Proporția adulților care participă la programe de
învățare pe tot parcursul vieții rămâne foarte scăzută,
iar strategia de învățare pe tot parcursul vieții este în curs
de examinare în vederea adoptării.
(12)     În ceea ce privește
structurile de îngrijire a copiilor preșcolari, guvernul și-a
concentrat eforturile asupra punerii în aplicare a „Programului pentru
nou-născuți”. Ca urmare, numărul de creșe aproape că
s-a dublat în ultimii doi ani, dar este încă extrem de redus în termeni
relativi și nu face față cererii. Polonia a luat doar
măsuri minore pentru a aborda utilizarea pe scară largă a
încadrării în muncă temporare. Această țară este pe
locul trei în UE în ceea ce privește încadrarea în muncă
involuntară pe durată determinată, în special în grupa de
vârstă cuprinsă între 15 și 24 de ani. Deși deseori se
susține că aceste contracte cu durată determinată
reprezintă un instrument pentru ca șomerii să intre pe
piața forței de muncă în vederea obținerii ulterioare a
unui contract permanent, acest lucru nu pare să fie valabil pentru
majoritatea lucrătorilor din Polonia. În schimb, utilizarea pe scară
largă a acestui tip de contracte pare să aibă un impact negativ
asupra calității capitalului uman și asupra
productivității, întrucât angajații temporari tind să
aibă un acces mai redus la formarea profesională. Penalizarea
salarială în cazul contractelor pe durată determinată este, de
asemenea, relativ ridicată, ceea ce conduce la una dintre cele mai
importante rate ale sărăciei din UE în rândul persoanelor încadrate
în muncă. În plus, este larg răspândită utilizarea unor
contracte de drept civil reînnoibile în care drepturile de protecție
socială sunt reduse semnificativ. Conform raportului guvernului intitulat
„Tineretul 2011”, peste 50 % dintre tinerii lucrători sunt
angajați pe baza unor astfel de contracte.
(13)     Polonia se confruntă cu
rate scăzute ale ocupării forței de muncă în rândul
lucrătorilor în vârstă. Deși posibilitățile de
pensionare anticipată au fost reduse substanțial și a fost
realizată o reformă generală a sistemului de pensii, sistemul
special de pensii pentru mineri persistă. În plus, sistemul de
asigurări sociale pentru agricultori (KRUS) creează stimulente pentru
ca micii agricultori să rămână în sectorul agricol în principal
deoarece veniturile agricultorilor individuali nu sunt corect urmărite în
sistem. Acest fapt duce la un șomaj ascuns în zonele rurale, frânând
creșterea productivității și contracarând mobilitatea
forței de muncă la nivel regional și sectorial.
(14)     Polonia se numără
printre țările UE cu cel mai scăzut nivel de cheltuieli în
materie de cercetare și dezvoltare și înregistrează una dintre
cele mai slabe performanțe în ceea ce privește indicatorii
legați de capacitatea extinsă de inovare. În Polonia, rata
globală din PIB a cheltuielilor în materie de cercetare și dezvoltare
s-a situat la 0,77 % în 2011, fiind printre cele mai scăzute din UE.
În special, cheltuielile private în materie de cercetare și dezvoltare
sunt reduse (0,2 % din PIB în 2011). Întreprinderile poloneze s-au bazat
în mare măsură pe absorbția de tehnologie, și anume
aplicarea tehnologiilor deja existente prin investiții de capital fix.
Deși prin acest demers s-a reușit asigurarea unor câștiguri de
productivitate și a creșterii economice, Polonia are nevoie în
prezent de o tranziție către un model autohton bazat într-o mai mare
măsură pe inovare. Reformele în domeniul științelor și
al sistemului de învățământ superior au declanșat o
restructurare de mare amploare pentru a stimula cooperarea dintre
știință și industrie. Nu este încă disponibilă
nicio evaluare a acestor reforme. Este necesară o abordare mai
holistică pentru a alinia eforturile în materie de cercetare, inovare
și politică industrială și pentru a garanta că
există instrumente adecvate care sprijină întreg ciclul de inovare.
(15)     Există încă avantaje
potențiale extrem de importante în urma îmbunătățirii
eficienței energetice în toate sectoarele economiei Poloniei, în special
prin izolarea clădirilor, și astfel de beneficii ar putea sprijini
creșterea economică. Rețeaua internă de energie
electrică este încă saturată, dar există planuri pentru
crearea unei capacități mai mari de interconectare cu piețele
învecinate și se înregistrează progrese în acest sens.
Concurența de pe piața gazelor naturale este încă afectată
de o serie de factori, în special eliminarea progresivă a prețurilor
reglementate nu a fost încă finalizată, operatorul tradițional
deținând o cotă de piață de aproximativ 97 % pe
piețele de comerț cu amănuntul și cu ridicata, iar 90 %
din importurile de gaze naturale provin din Rusia.
(16)     În ciuda unor progrese,
infrastructura subdezvoltată de transport din Polonia rămâne un
obstacol major în calea creșterii. Principalele proiecte de
infrastructură rutieră au avansat, dar se înregistrează
întârzieri mari în cazul proiectelor de investiții în sectorul feroviar.
Infrastructura feroviară este într-o stare de degradare și
necesită investiții substanțiale, din ce în ce mai mari, având
în vedere că doar 36 % din cei aproximativ 20 000 km de
linii de cale ferată aflați în exploatare sunt în stare tehnică
bună. În ciuda eforturile recente, Polonia este încă mult în
urmă față de alte state membre în ceea ce privește
valorificarea potențialului de creștere al tehnologiilor
informației și comunicațiilor (TIC). Acoperirea rețelelor
de bandă largă fixe se află la cel mai scăzut nivel din UE,
atât pe plan național, cât și pentru zonele rurale. Investițiile
în rețelele de apă au rămas insuficiente.
(17)     Performanța
administrației publice din Polonia se situează sub media UE. Printre
principalele probleme se numără transparența, complexitatea
sistemului fiscal și costurile de conformare, durata medie în
creștere a procedurilor în cauzele civile și comerciale, precum
și procedurile lungi în materie de insolvență și ratele
scăzute de recuperare. Gradul de utilizare a serviciilor de e-Guvernare în
administrația publică rămâne, de asemenea, sub media UE. Polonia
a inițiat o reformă în vederea facilitării accesului la profesii
reglementate, însă se înregistrează întârzieri față de
calendarul anunțat inițial.
(18)     În contextul
semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a
politicii economice a Poloniei și a evaluat Programul de
convergență și Programul național de reformă. Comisia
a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică
bugetară și socioeconomică sustenabilă în Polonia, ci
și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având
în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică
globală a Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții a UE la
deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei formulate în
cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandările de la
punctele 1-7 de mai jos.
(19)     Luând în considerare
această evaluare, Consiliul a analizat Programul de convergență
al Poloniei, iar avizul său[7]
este reflectat în special în recomandarea de la punctul 1 de mai jos,
RECOMANDĂ ca în perioada 2013-2014
Polonia să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să consolideze și
să pună în aplicare strategia bugetară pentru anul 2013 și
ulterior, sprijinită de măsuri suficient de bine definite, atât
pentru 2013, cât și pentru 2014, în vederea asigurării, în mod
durabil, a unei corectări la timp a deficitului excesiv până în 2014
și a realizării efortului bugetar inclus în recomandările
Consiliului din cadrul procedurii de deficit excesiv. O corectare durabilă
a dezechilibrelor bugetare necesită o aplicare credibilă a reformelor
structurale ambițioase, ceea ce ar duce la creșterea
capacității de ajustare și ar stimula creșterea
potențială și ocuparea forței de muncă. După
corectarea deficitului excesiv, să continue efortul de ajustare
structurală care va permite Poloniei să atingă obiectivul pe
termen mediu până în 2016. Pentru a îmbunătăți calitatea
finanțelor publice, să limiteze la minimum reducerile de investiții
menite să stimuleze creșterea, să revizuiască politicile în
materie de cheltuieli printr-o mai bună direcționare a politicilor
sociale și printr-o rentabilitate și o eficiență sporite a
cheltuielilor în sectorul asistenței medicale. Să
îmbunătățească respectarea normelor fiscale, în special
prin creșterea eficienței administrației fiscale.
2.           Să asigure adoptarea în 2013
a unei reguli permanente privind cheltuielile, în conformitate cu normele
Sistemului european de conturi. Să ia măsuri pentru consolidarea
mecanismelor de coordonare bugetară anuală și pe termen mediu
între diferitele niveluri de guvernare.
3.           Să intensifice
eforturile de reducere a șomajului în rândul tinerilor, de exemplu prin
intermediul unei „garanții pentru tineret”, să crească disponibilitatea
stagiilor de ucenicie și de formare la locul de muncă, să
consolideze cooperarea între școli și angajatori, precum și
să amelioreze calitatea actului de predare. Să adopte strategia
propusă de învățare pe tot parcursul vieții. Să
combată sărăcia persoanelor încadrate în muncă și
segmentarea pieței forței de muncă prin
îmbunătățirea tranziției de la un contract de muncă pe
durată determinată la un loc de muncă permanent și prin
reducerea utilizării excesive a contractelor de drept civil.
4.           Să continue eforturile
în vederea sporirii participării femeilor pe piața forței de
muncă, în special prin investiții care să asigure servicii de
îngrijire a copiilor și învățământ preșcolar de calitate
și la un preț accesibil, prin asigurarea unei finanțări
stabile și a unui personal calificat. În vederea
îmbunătățirii mobilității forței de muncă
sectoriale, să ia măsuri permanente de reformare a sistemului de
asigurări sociale pentru agricultori (KRUS). Să elimine treptat
sistemul special de pensii pentru mineri, în vederea integrării acestora
în sistemul general. Să susțină reforma generală a
sistemului de pensii cu măsuri de promovare a capacității de
inserție profesională a lucrătorilor în vârstă pentru a
majora vârsta de ieșire de pe piața forței de muncă.
5.           Să adopte măsuri
suplimentare menite să asigure un mediu de afaceri favorabil
inovării, prin consolidarea legăturilor între cercetare, inovare
și politica industrială, prin dezvoltarea în continuare a unor
instrumente reînnoibile și a unor stimulente fiscale și printr-o mai
bună direcționare a instrumentelor existente către diferitele
etape din ciclul inovării.
6.           Să reînnoiască
și să extindă capacitatea de producție energetică
și să îmbunătățească eficiența în întregul
lanț energetic. Să accelereze și să extindă
dezvoltarea rețelei de energie electrică, inclusiv interconexiunile
transfrontaliere, și să elimine obstacolele în calea schimbului
transfrontalier de energie electrică. Să consolideze concurența
în sectorul gazelor naturale, prin eliminarea progresivă a prețurilor
reglementate. Să consolideze rolul autorității de reglementare a
pieței feroviare și resursele aflate la dispoziția acesteia
și să asigure aplicarea eficace și fără întârziere a
proiectelor de investiții în sectorul feroviar. Să își
intensifice eforturile de a extinde acoperirea rețelelor în bandă
largă. Să îmbunătățească gestionarea
deșeurilor și a apei.
7.           Să adopte măsuri
suplimentare pentru a îmbunătăți mediul de afaceri prin
simplificarea executării contractelor și a cerințelor pentru
autorizațiile de construcție și prin reducerea costurilor legate
de respectarea normelor fiscale. Să adopte și să pună în
aplicare proiectul de liberalizare a accesului la servicii profesionale.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               COM(2013) 371 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 și P7_TA(2013)0053.
[4]               Decizia 2013/208/UE a Consiliului din 22 aprilie 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din
Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Consiliului din 14 iulie 2015 privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru 2015

text:
               18.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 272/46

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 14 iulie 2015
   privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2015 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru 2015
   (2015/C 272/13)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice. Strategia se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 14 iulie 2015, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii, iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3). Împreună, acestea formează „orientările integrate” de care statele membre au fost invitate să țină seama în politicile lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)

               La 8 iulie 2014, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2014 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Spaniei pentru 2014. La 28 noiembrie 2014, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), Comisia a prezentat avizul său privind proiectul de plan bugetar al Spaniei pentru 2015.

               (4)

               La 28 noiembrie 2014, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2015. În aceeași zi, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care Spania a fost identificată ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (5)

               La 18 decembrie 2014, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru stimularea investițiilor, intensificarea reformelor structurale și continuarea unei consolidări fiscale responsabile și favorabile creșterii.

               (6)

               La 26 februarie 2015, Comisia a publicat Raportul de țară pentru Spania pentru 2015. În raport s-au evaluat progresele realizate de Spania în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate la 8 iulie 2014. Raportul de țară include, de asemenea, rezultatele bilanțului aprofundat realizat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. În urma analizei sale, Comisia concluzionează că Spania se confruntă cu dezechilibre macroeconomice care necesită măsuri de politică decisive și monitorizare specifică. În special, în ciuda unor îmbunătățiri în ceea ce privește reechilibrarea contului curent și eforturile semnificative de reducere a efectului de levier din ultimii ani, riscurile legate de nivelurile ridicate de îndatorare ale sectoarelor public și privat și poziția investițională internațională netă extrem de negativă necesită în continuare o atenție deosebită în contextul unui nivel al șomajului foarte ridicat. Este deosebit de important să se ia măsuri pentru reducerea riscului apariției unor efecte adverse asupra economiei spaniole și, având în vedere dimensiunea sa, a unor efecte de propagare negative către uniunea economică și monetară.

               (7)

               La 30 aprilie 2015, Spania și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2015 și Programul de stabilitate pentru 2015. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (8)

               În prezent, Spania face obiectul componentei corective a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de stabilitate pentru 2015, guvernul își propune să atingă țintele de deficit global stabilite în cadrul PDE, și anume 4,2 % din PIB în 2015 și 2,8 % din PIB în 2016. Guvernul intenționează să atingă obiectivul pe termen mediu, și anume o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali, în 2019. În conformitate cu Programul de stabilitate, se estimează că ponderea datoriei în PIB va atinge nivelul maxim în 2015, la 98,9 % din PIB și că va scădea treptat la 93,2 % din PIB în 2018. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil pentru 2015 și devine favorabil pentru perioada ulterioară. Pe baza previziunilor din primăvara anului 2015 ale Comisiei, se preconizează un deficit de 4,5 % și de 3,5 % din PIB pentru 2015 și, respectiv, 2016. Prin urmare, există riscul ca țintele de deficit global pentru 2015 și 2016 să nu fie atinse. În plus, conform proiecțiilor, se estimează că efortul bugetar al Spaniei în perioada 2013-2016 se va situa sub nivelul recomandat și că vor fi necesare măsuri structurale suplimentare în 2015 și 2016. Pe baza evaluării sale a Programului de stabilitate și ținând seama de previziunile Comisiei din primăvara anului 2015, Consiliul consideră că există riscul ca Spania să nu respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. Spania a înregistrat unele progrese în ceea ce privește eliminarea arieratelor comerciale în sectorul public. În 2014, Spania a înregistrat, de asemenea, unele progrese în ceea ce privește identificarea propunerilor de raționalizare a cheltuielilor în domeniile asistenței medicale, educației și serviciilor sociale la nivel regional, deși acestea nu au fost în cele din urmă adoptate. Cu toate acestea, legea privind introducerea unei norme referitoare la cheltuieli care să se aplice cheltuielilor regionale cu medicamentele și cu îngrijirile medicale a fost adoptată la 28 mai 2015.

               (9)

               Se înregistrează progrese lente în ceea ce privește punerea în aplicare a măsurilor de prevenire, de corectare și de asigurare a conformității prevăzute de Legea organică privind stabilitatea bugetară și sustenabilitatea financiară. În sectorul sănătății, raportul cost-eficacitate s-a îmbunătățit, dar este în continuare esențial să se mențină sub control creșterea cheltuielilor farmaceutice și, mai ales, să se monitorizeze cheltuielile farmaceutice ale spitalelor. Din 2014, s-a eliminat efectiv deficitul din sistemul de energie electrică și s-a soluționat problema autostrăzilor cu plată insolvente, reducând-se astfel costurile suportate de stat. Cu toate acestea, Spania nu a creat un sistem pentru efectuarea unor evaluări independente ale viitoarelor proiecte majore de infrastructură. În sfârșit, cu toate că disponibilitatea datelor privind execuția bugetară a crescut considerabil, se pot aduce îmbunătățiri la nivel regional prin asigurarea respectării principiului legii privind stabilitatea referitor la transparență și caracterul multianual, a convergenței normelor contabile publice și a unei utilizări adecvate a conturilor extrabugetare.

               (10)

               S-au înregistrat unele progrese în domeniul fiscal, odată cu introducerea unei reforme fiscale globale menite să simplifice sistemul fiscal și să îi sporească potențialul de favorizare a creșterii economice și a creării de locuri de muncă. La 20 noiembrie 2014, a fost adoptată o reformă fiscală care urmează să intre în vigoare în ianuarie 2015 și care vizează impozitarea veniturilor persoanelor fizice și impozitarea profitului. De asemenea, s-au realizat unele progrese în ceea ce privește combaterea evaziunii fiscale, dar s-au înregistrat progrese limitate în domeniul taxelor de mediu. Procesul de restructurare a sectorului bancar spaniol, în special a băncilor care au beneficiat de ajutor de stat, avansează în mod corespunzător. În același timp, măsurile recente de promovare a accesului la finanțare nebancară au îmbunătățit – cel puțin într-o anumită măsură – accesul la finanțare pentru întreprinderi, în special având în vedere dependența mare a întreprinderilor spaniole de creditele bancare. Punerea în aplicare pe deplin a acestor reforme este crucială pentru facilitarea realocării resurselor și pentru sprijinirea ajustării în curs. S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește eliminarea blocajelor care persistă în sistemul de gestionare a cazurilor de insolvență a întreprinderilor, iar Decretul-lege regal privind insolvența persoanelor fizice a fost adoptat la 27 februarie 2015. Cu toate acestea, este în continuare necesar să se îmbunătățească și mai mult capacitatea administrativă și judiciară pentru tratarea cazurilor de insolvență.

               (11)

               Nivel ridicat al șomajului pe termen lung și segmentarea pieței muncii afectează în continuare creșterea productivității și au un efect negativ asupra condițiilor de muncă din Spania. În acest sens și având în vedere nivelul foarte ridicat al ratei șomajului, s-ar putea să fie necesar ca, pe termen scurt, salariile din anumite sectoare și întreprinderi să crească sub nivelul productivității în scopul creării de locuri de muncă și al creșterii gradului de competitivitate. Partenerii sociali au ajuns la un acord interprofesional cuprinzător preliminar pentru perioada 2015-2017. Acest acord preliminar evidențiază importanța stabilirii, prin negocieri la nivel de sector și de întreprindere, a principiului conform căruia salariile ar trebui să evolueze în conformitate cu diferențialul de productivitate dintre întreprinderi. În ciuda reformelor în materie de reglementare, ponderea forței de muncă angajată cu un contract temporar a rămas ridicată, afectând în special tinerii și persoanele cu un nivel scăzut de calificare. În plus, noile tipuri de contracte introduse pentru angajații IMM-urilor și stimulentele menite să îi încurajeze pe angajatori să angajeze personal pe durată nedeterminată nu par să fie utilizate încă la potențialul lor maxim. Autoritățile spaniole au anunțat că, până în mai 2016, se va realiza o evaluare a subvențiilor oferite angajatorilor pentru recrutarea de personal nou.
               Performanța serviciilor publice de ocupare a forței de muncă, și a agențiilor cărora le-au fost externalizate serviciile, este esențială pentru asigurarea eficacității și a orientării corespunzătoare a politicilor active în domeniul pieței forței de muncă și a politicilor de activare, inclusiv a recalificării eficace, pentru a permite lucrătorilor să se reorienteze către sectoarele în care sunt create mai multe locuri de muncă. Spania a înregistrat progrese limitate în ceea ce privește accelerarea modernizării serviciilor publice de ocupare a forței de muncă și reducerea disparităților regionale.

               (12)

               În Spania, șomajul în rândul tinerilor rămâne foarte ridicat (peste 50 %), iar rata de părăsire timpurie a școlii este una dintre cele mai ridicate din Uniune. Spania pune în aplicare noile programe educaționale introduse prin Legea nr. 8/2013 privind calitatea educației, care au fost concepute pentru a îmbunătăți calitatea învățământului primar și secundar. S-au realizat progrese limitate în ceea ce privește sporirea relevanței pe piața muncii a educației și a formării profesionale, iar eforturile de îmbunătățire a cooperării dintre instituțiile de învățământ superior și angajatori înregistrează întârzieri. Este planificată extinderea sistemului dual de formare profesională în 2015, dar există în continuare diferențe considerabile între regiuni în ceea ce privește punerea în aplicare a acestuia. A fost instituit un comitet special pentru a examina relevanța programelor de învățământ și de formare din perspectiva nevoilor pieței forței de muncă.

               (13)

               Spania a realizat progrese limitate în ceea ce privește îmbunătățirea eficacității sistemului de protecție socială. Aceasta a instituit un nou program de activare pentru șomerii pe termen lung, care combină ajutorul pentru venit și asistența în căutarea unui loc de muncă. Cu toate acestea, coordonarea limitată dintre serviciile de ocupare a forței de muncă și serviciile sociale, precum și incompatibilitatea dintre diferitele sisteme de asigurare a unui venit minim au redus eficacitatea programelor de asistență socială. Date fiind nivelurile ridicate ale sărăciei, în special în rândul gospodăriilor cu venituri mici și cu copii, Spania a înregistrat progrese limitate în ceea ce privește direcționarea mai bună a sistemelor de sprijinire a familiilor și a serviciilor de îngrijire.

               (14)

               Reformele structurale trebuie să prevadă eliminarea obstacolelor care împiedică dezvoltarea întreprinderilor, sprijinirea IMM-urilor pentru a-și extinde piețele și a promova inovarea, întărirea capacității de export, stimularea creării de locuri de muncă, acordarea de sprijin întreprinderilor pentru ca acestea să poată concura într-un mod mai eficace – inclusiv pe piețele interne – și îmbunătățirea productivității globale. Spania a început să examineze motivele care explică ponderea ridicată a întreprinderilor mici și a microîntreprinderilor în economia sa. Studierea motivelor pentru care întreprinderile nu și-au extins dimensiunea va permite guvernului să elimine obstacolele de reglementare care împiedică creșterea întreprinderilor. Deși sau înregistrat unele progrese în ceea ce privește punerea în aplicare a Legii nr. 20/2013 privind unitatea pieței, la nivelul administrațiilor regionale se înregistrează încă întârzieri. Legea privind reglementarea autorizațiilor de mediu nu a fost încă pusă în aplicare de toate regiunile. Nu s-a înregistrat niciun progres în ceea ce privește adoptarea reformei serviciilor profesionale și a asociațiilor profesionale. Deficiențele structurale ale sistemului de cercetare și de inovare limitează în continuare potențialul de creștere al Spaniei. Prin urmare, este esențial să se identifice noi surse de finanțare, să se asigure utilizarea eficientă și eficace a resurselor, să se înființeze noua agenție de cercetare și să se promoveze măsuri de creare a unui mediu de afaceri mai favorabil inovării.

               (15)

               S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește rețeaua feroviară, odată cu măsurile întreprinse pentru asigurarea unei concurențe efective în domeniul serviciilor de transport feroviar de călători și de marfă. La 4 iulie 2014, Consiliul de Miniștri a adoptat Decretul-lege regal 8/2014, prin care s-a creat un fond de îmbunătățire a accesibilității terestre a porturilor maritime.

               (16)

               Spania a făcut progrese în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor comitetului pentru reforma administrației publice la toate nivelurile de guvernare. Au fost luate măsuri importante pentru îmbunătățirea transparenței deciziilor administrative, dar nu s-a înregistrat niciun progres în consolidarea sistemelor de supraveghere, în special în privința achizițiilor publice la nivel local și regional. Nu au fost luate măsuri pentru consolidarea competențelor de supraveghere în domeniul achizițiilor publice și al urbanismului. S-au realizat progrese limitate în ceea ce privește adoptarea reformelor judiciare menite să îmbunătățească eficacitatea sistemului judiciar: proiectele de lege privind sistemul judiciar și procedura civilă, care includ unele reforme, au fost prezentate Parlamentului la 27 februarie 2015; proiectele de lege privind asistența juridică și jurisdicția grațioasă fac obiectul procedurii parlamentare. S-au realizat unele progrese în ceea ce privește punerea în aplicare a reformelor care au fost adoptate, printre care se numără Oficina Judicial, reforma introducerii digitizării justiției și îmbunătățirea interoperabilității sistemelor regionale de gestionare electronică a cauzelor. Trebuie continuate eforturile în acest domeniu.

               (17)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Spaniei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2015. De asemenea, a evaluat Programul de stabilitate, Programul național de reformă și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Spaniei în anii precedenți. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Spania, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările din cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos.

               (18)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (19)

               Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-4 de mai jos.

               (20)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat, de asemenea, o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (7). Fiind un stat membru a cărui monedă este euro, Spania ar trebui, de asemenea, să asigure punerea în aplicare completă și în timp util a acestor recomandări,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2015-2016, Spania să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să asigure corectarea durabilă a deficitului excesiv până în 2016 prin luarea măsurilor structurale necesare în 2015 și 2016 și prin utilizarea câștigurilor excepționale pentru a accelera reducerea deficitului și a datoriei. Să consolideze transparența și răspunderea în ceea ce privește finanțele publice regionale. Să îmbunătățească raportul cost-eficacitate al sectorului sănătății și să raționalizeze cheltuielile farmaceutice ale spitalelor.

               2.

               Să finalizeze reforma din sectorul caselor de economii, inclusiv prin măsuri legislative, și să finalizeze restructurarea și privatizarea caselor de economii deținute de stat.

               3.

               Să promoveze alinierea între salarii și productivitate, prin consultarea partenerilor sociali și în conformitate cu practicile naționale, luând în considerare diferențele în ceea ce privește competențele și condițiile pieței locale a muncii, precum și diferențele dintre regiuni, sectoare și întreprinderi în ceea ce privește rezultatele economice. Să ia măsuri pentru a spori calitatea și eficiența serviciilor de asistență și de consiliere pentru căutarea unui loc de muncă, inclusiv în vederea combaterii șomajului în rândul tinerilor. Să raționalizeze sistemele de garantare a unui venit minim și de sprijinire a familiilor și să promoveze mobilitatea regională.

               4.

               Să înlăture obstacolele care împiedică întreprinderile să se dezvolte, inclusiv obstacolele create de reglementările în funcție de dimensiunea întreprinderilor; să adopte reforma planificată privind serviciile profesionale; să accelereze punerea în aplicare a legii privind unitatea pieței.

      Adoptată la Bruxelles, 14 iulie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. GRAMEGNA

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținută prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014, p. 49).

      (4)  Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Spaniei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Spaniei pentru 2014 (JO C 247, 29.7.2014, p. 35).

      (5)  Regulamentul (UE) nr. 473/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind dispozițiile comune pentru monitorizarea și evaluarea proiectelor de planuri bugetare și pentru asigurarea corectării deficitelor excesive ale statelor membre din zona euro (JO L 140, 27.5.2013, p. 11).

      (6)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (7)  JO C 272, 18.8.2015, p. 98.


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2011 privind Programul național de reformă din 2011 al Finlandei și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate actualizat al Finlandei pentru perioada 2011-2014

text:
               22.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 216/3

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2011
   privind Programul național de reformă din 2011 al Finlandei și de emitere a unui aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate actualizat al Finlandei pentru perioada 2011-2014
   2011/C 216/02
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (3),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind Orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, a adoptat o decizie privind Orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă naționale.

               (3)

               La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima Analiză anuală a creșterii, marcând astfel începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și al primului semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020.

               (4)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile privind consolidarea bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie și 7 martie 2011 și ca urmare a Analizei anuale a creșterii efectuate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii bugetelor solide și sustenabilității finanțelor publice, reducerii șomajului prin reforme ale pieței muncii și depunerii de noi eforturi în vederea intensificării creșterii. Consiliul European a solicitat statelor membre să transpună aceste priorități în măsuri concrete, pe care să le includă în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (5)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi incluse în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (6)

               La 6 aprilie 2011, Finlanda a transmis actualizarea din 2011 a Programului de stabilitate care privește perioada 2011-2014 și Programul național de reformă din 2011. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (7)

               La apogeul crizei economice globale, Finlanda a cunoscut o scădere foarte abruptă a PIB, ca urmare a faptului că economia finlandeză s-a bazat, în mod tradițional, pe performanțele exportului realizat de industriile sale principale. În 2009, PIB s-a contractat cu 8,2 % în urma unei scăderi extrem de accentuate a exporturilor (de 20 % în volum) și a efectelor adverse asociate ale neîncrederii investitorilor. Rata șomajului a crescut cu aproximativ două puncte procentuale, de la 6,4 % din forța de muncă în 2008, la 8,3 % în 2010. Redresarea economică a fost puternică, respectiv PIB a crescut cu 3,1 % în 2010, fiind susținut atât de cererea internă, cât și de o revenire a exporturilor. După o scurtă cădere în 2009, prețurile în sectorul imobiliar și volumul construcțiilor de locuințe au crescut rapid, depășind nivelurile anterioare crizei și dând naștere anumitor preocupări legate de expansiunea excesivă a pieței imobiliare. Finlanda a ieșit din criza economică cu un deficit public de 2,5 % din PIB în 2010 și o datorie de 48,5 % din PIB.

               (8)

               Pe baza evaluării Programului de stabilitate actualizat în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, opinia Consiliului este că, pentru perioada 2011-2012, scenariul macroeconomic pe care se bazează Programul de stabilitate este plauzibil, dar pentru perioada ulterioară acest scenariu este, într-o mică măsură, prea favorabil. Pentru perioada 2011-2012, scenariul macroeconomic corespunde prognozei din primăvară a serviciilor Comisiei. Pentru perioada 2013-2015, Programul de stabilitate preconizează o creștere de aproximativ 2 % din PIB, care depășește ușor creșterea potențială estimată de 1,5 % și, prin urmare, ar putea fi supusă unor riscuri. Obiectivul strategiei bugetare este de a reduce deficitul până la 0,9 % din PIB în 2011 și până la 0,7 % în 2012, reflectând îmbunătățirea ciclică a economiei și unele măsuri de consolidare decise deja de guvernul anterior. Cu toate acestea, actualizarea Programului de stabilitate nu prevede nicio altă consolidare bugetară în perioada 2013-2015. Riscurile pentru obiectivele bugetare par a fi echilibrate. Cel mai important factor de risc provine din mediul macroeconomic global care are, în mod tradițional, un puternic impact asupra economiei finlandeze bazate pe export.

               (9)

               Ultima actualizare a Programului de stabilitate nu are în vedere utilizarea îmbunătățirii prognozate a condițiilor economice pentru realizarea consolidării bugetare pe termen mediu. În timp ce îndeplinirea obiectivului pe termen mediu (OTM), stabilit de autoritățile finlandeze ca fiind un surplus structural de 0,5 % din PIB, este planificată pentru 2011, în anii următori, soldul structural este prevăzut să se situeze sub țintă.

               (10)

               Potrivit ultimei evaluări efectuate de Comisie, riscurile referitoare la sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice par să fie de nivel mediu. În timp ce măsurile pentru a contracara efectele îmbătrânirii populației au reprezentat una dintre prioritățile guvernelor finlandeze succesive, țara se confruntă cu o schimbare demografică puternică și imediată și există încă un deficit considerabil de sustenabilitate a finanțelor publice. Această provocare are implicații pentru multe domenii de politică. Îmbătrânirea populației va conduce la o creștere semnificativă a cererii de servicii legate de procesul de îmbătrânire, care, în Finlanda, sunt în cea mai mare parte furnizate de administrațiile locale. Mai multe studii au constatat că, în ultimii ani, îmbunătățirea productivității serviciilor publice a fost slabă. Autoritățile finlandeze au implementat deja mai multe reforme vizând restructurarea serviciilor publice și stimularea productivității atât la nivelul guvernului central, cât și la nivelul administrațiilor locale. Investițiile relativ mari efectuate în sectorul public în domeniul tehnologiei informației nu s-au tradus încă în îmbunătățiri ale productivității, ceea ce implică faptul că acestea trebuie însoțite de schimbări structurale și administrative. În ansamblu, mai pot fi încă luate măsuri suplimentare pentru a obține câștiguri de productivitate și reduceri de costuri în furnizarea serviciilor publice.

               (11)

               Creșterea actuală a șomajului pe termen lung constituie motiv de îngrijorare. În perioada 2005-2008, șomajul pe termen lung a scăzut substanțial, dar a început să crească din nou în 2009. La sfârșitul lunii martie 2011, numărul șomerilor pe termen lung era de 57 400 de persoane, reprezentând o creștere cu 12 400 de persoane față de anul precedent. Mulți dintre acești șomeri aparțin în prezent grupei de vârstă 55-64 de ani. Ca urmare a modelului de pensionare, cea mai mare creștere a șomajului se va înregistra în cadrul grupei de vârstă 45-54 de ani. Deși rata șomajului pe termen lung se situează în Finlanda sub media UE, problema trebuie privită în contextul asigurării forței de muncă în viitor și al incluziunii sociale. Experiența arată că șomajul pe termen lung mărește, în special, riscul de sărăcie și de excluziune socială. Deși creșterea șomajului pe termen lung este recunoscută de către autoritățile finlandeze ca fiind o problemă presantă, nu a fost definită până acum o strategie cuprinzătoare pentru combaterea acesteia. Finlanda a extins în timpul crizei în mod eficient măsurile de politică active pentru piața forței de muncă pentru a combate șomajul în rândul tinerilor. Deși acest lucru a contribuit la reducerea șomajului în rândul tinerilor în perioada 2010-2011, acesta rămâne în continuare peste media UE și poate justifica luarea de noi măsuri. În mod similar, consolidarea și mai buna orientare a măsurilor de politică active pentru piața forței de muncă ar putea contribui la inversarea tendinței negative a șomajului pe termen lung.

               (12)

               Având în vedere schimbările demografice, creșterea ratei de ocupare a lucrătorilor vârstnici este importantă pentru finanțele publice și esențială pentru a răspunde în viitor cererii de forță de muncă. Sistemul de pensii finlandez a fost reformat în 2005, iar în 2009 s-a stabilit o legătură între pensie și un coeficient al speranței de viață. Cu toate acestea, în prezent, vârsta legală de pensionare nu este corelată cu speranța de viață. Având în vedere creșterea continuă a speranței de viață, o astfel de corelare ar contribui nu numai la asigurarea ofertei de forță de muncă, ci și a unor pensii adecvate. Schemele de pensionare anticipată au fost reduse în ultimii câțiva ani, dar mai pot fi încă luate și alte măsuri în vederea creșterii stimulentelor de angajare pentru vârstnici. De exemplu, ajutorul prelungit de șomaj pentru vârstnici funcționează, în linii mari, la fel ca pensia pentru șomaj care a fost desființată. În pofida îmbunătățirilor efectuate în ultimii zece ani, ratele de ocupare a lucrătorilor vârstnici și vârsta efectivă de ieșire la pensie sunt prea scăzute. Dizabilitatea constituie foarte des cauza pensionării anticipate. Pentru a crește vârsta efectivă de pensionare sunt necesare măsuri care să țină seama și de calitatea vieții la locul de muncă, inclusiv de starea de bine și de sănătatea angajaților. Acest lucru este important având în vedere, în special, numărul mare de persoane care primesc pensii de invaliditate. Din 2009, Finlanda a cheltuit aproximativ 21 de milioane EUR pentru proiecte destinate îmbunătățirii mediului de lucru. Impactul acestor inițiative merită să fie evaluat. Participarea la programe de învățare pe tot parcursul vieții a fost, în mod tradițional, foarte ridicată în Finlanda și va continua să fie importantă având în vedere cerințele emergente pentru noi competențe și schimbările demografice.

               (13)

               Creșterea concurenței, în special în sectorul serviciilor, a devenit din ce în ce mai relevantă pentru mărirea productivității și a potențialului de creștere economică. Îndepărtarea din punct de vedere geografic a Finlandei și densitatea mică a populației sale slăbește concurența în afaceri, având ca efect o creștere relativ scăzută a productivității în sectoarele necomerciale. Structurile antreprenoriale existente sunt ocazional foarte concentrate, în special în industria alimentară sau în comerțul cu ridicata și cu amănuntul. Acest fapt ar putea contribui la nivelul relativ ridicat al prețului la consumator, deși distanțele lungi de transport ar putea avea, de asemenea, un rol. Prețurile cu amănuntul se numără printre cele mai mari din UE. Concurența în comerțul cu amănuntul este în continuare obstrucționată parțial de reglementări, în pofida unei relaxări recente, și de barierele cu care se confruntă întreprinderile străine și locale care intră sau ies de pe piață.

               (14)

               În Programul de stabilitate și în Programul național de reformă ale Finlandei nu sunt stabilite în mod explicit angajamente specifice în temeiul Pactului Euro Plus, dar se așteaptă ca acestea să fie prezentate după formarea noului guvern.

               (15)

               Comisia a evaluat Programul de stabilitate și Programul național de reformă, ținând seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Finlanda, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE. Comisia consideră că trebuie formulate măsuri de consolidare pe termen mediu și că sunt necesare în continuare acțiuni pentru îmbunătățirea sustenabilității finanțelor publice, inclusiv prin mărirea productivității sectorului public. De asemenea, sunt necesare în continuare acțiuni pentru sporirea stimulentelor în favoarea muncii și creșterea vârstei efective de ieșire de pe piața muncii, precum și pentru îmbunătățirea productivității și a concurenței pe piețele din sectorul serviciilor.

               (16)

               În lumina acestei evaluări și ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului din 2 iunie 2010 în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011 a Programului de stabilitate al Finlandei, iar avizul său (3) se regăsește, în special, în recomandările 1 și 2 de mai jos. Ținând seama de concluziile Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul național de reformă al Finlandei,

         RECOMANDĂ ca Finlanda să întreprindă acțiuni în perioada 2011-2012, astfel încât:

               1.

               Să continue consolidarea bugetară utilizând orice venit excepțional pentru a reduce deficitul și luând în același timp măsuri suplimentare de menținere a poziției fiscale deasupra obiectivului pe termen mediu, în special prin respectarea criteriului de referință privind cheltuielile pe termen mediu.

               2.

               Să ia măsuri suplimentare pentru a obține câștiguri de productivitate și reduceri de costuri în furnizarea serviciilor publice, inclusiv efectuarea de schimbări structurale, pentru a răspunde provocărilor create de îmbătrânirea populației.

               3.

               Să orienteze măsurile active pentru piața forței de muncă mai mult către șomerii pe termen lung și către tineri.

               4.

               Să ia măsuri pentru creșterea șanselor de angajare ale lucrătorilor vârstnici și a participării acestora la programe de învățare pe tot parcursul vieții. Să ia măsuri suplimentare, în consultare cu partenerii sociali și cu respectarea practicilor naționale, pentru a încuraja lucrătorii vârstnici să rămână pe piața muncii, prin măsuri care să reducă ieșirea timpurie și să crească vârsta efectivă de pensionare. Având în vedere sistemul deja existent de corelare între alocațiile de pensii și speranța de viață, să ia în considerare o corelare între vârsta legală de pensionare și speranța de viață.

               5.

               A lua măsuri suplimentare de deschidere în continuare a sectorului serviciilor, prin redefinirea cadrului de reglementare și îndepărtarea restricțiilor în vederea facilitării noilor intrări pe piețele din sectorul serviciilor, în special în sectorul comerțului cu amănuntul.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 138, 26.5.2011, p. 56).

      (3)  Prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea (UE) 2016/22 a Comisiei din 7 ianuarie 2016 privind prevenirea și reducerea contaminării cu carbamat de etil a rachiului din fructe sâmburoase și a rachiului de marc din fructe sâmburoase, precum și de abrogare a Recomandării 2010/133/UE (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               9.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 6/8

         RECOMANDAREA (UE) 2016/22 A COMISIEI
   din 7 ianuarie 2016
   privind prevenirea și reducerea contaminării cu carbamat de etil a rachiului din fructe sâmburoase și a rachiului de marc din fructe sâmburoase, precum și de abrogare a Recomandării 2010/133/UE
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Grupul științific pentru contaminanții din lanțul alimentar din cadrul Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) a adoptat, la 20 septembrie 2007, un aviz științific privind carbamatul de etil și acidul cianhidric în alimente și în băuturi (1). Grupul științific a concluzionat că substanța carbamat de etil din băuturile alcoolice determină riscuri pentru sănătate, în particular în ceea ce privește brandy-urile din fructe sâmburoase, și a recomandat luarea unor măsuri de atenuare a riscurilor prin reducerea nivelurilor de carbamat de etil din aceste băuturi. Deoarece acidul cianhidric constituie un precursor important pentru formarea carbamatului de etil în rachiul din fructe sâmburoase și în rachiul de marc din fructe sâmburoase, grupul științific a concluzionat că astfel de măsuri ar trebui să se concentreze, printre altele, pe acidul cianhidric și pe alți precursori ai carbamatului de etil, pentru a preveni formarea carbamatului de etil în cursul perioadei de valabilitate a acestor produse.

               (2)

               Conținuturile maxime de acid cianhidric în rachiul din fructe sâmburoase și în rachiul de marc din fructe sâmburoase au fost stabilite în Regulamentul (CE) nr. 110/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (2). Acest regulament precizează că, în rachiul din fructe sâmburoase și în rachiul de marc din fructe sâmburoase, conținutul maxim de acid cianhidric este de 7 grame la hectolitrul de alcool 100 % vol. (70 mg/l).

               (3)

               Regulamentul (CE) nr. 1334/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (3) stabilește un nivel maxim de acid cianhidric de 35 mg/kg în băuturile alcoolice. Acest nivel maxim se aplică fără a aduce atingere Regulamentului (CE) nr. 110/2008.

               (4)

               Recomandarea 2010/133/UE a Comisiei (4) a prevăzut un Cod de practici pentru prevenirea și reducerea contaminării cu carbamat de etil a rachiului din fructe sâmburoase și a rachiului de marc din fructe sâmburoase și a recomandat statelor membre să ia măsurile necesare pentru a se asigura că acest cod este pus în aplicare de către toți operatorii în cauză din sectorul alimentar. În plus, era necesar să se asigure că se iau toate măsurile adecvate pentru a obține niveluri cât mai mici posibile de carbamat de etil în rachiul din fructe sâmburoase și în rachiul de marc din fructe sâmburoase, obiectivul fiind acela de a obține nivelul de 1 mg/l. S-a mai recomandat să se monitorizeze nivelurile de carbamat de etil din rachiul din fructe sâmburoase și din rachiul de marc din fructe sâmburoase în cursul anilor 2010, 2011 și 2012 pentru a evalua efectele Codului de practici.

               (5)

               Aceste rezultate ale monitorizării au fost raportate în raportul tehnic al EFSA intitulat „Evaluarea datelor de monitorizare a nivelurilor de carbamat de etil în perioada 2010-2012” (5), adoptat la 28 martie 2014. Raportul oferă o imagine de ansamblu asupra nivelurilor de carbamat de etil din „rachiurile din fructe sâmburoase” și din „rachiurile produse din alte fructe decât cele sâmburoase” în cei trei ani de eșantionare 2010-2012. În ansamblu, setul de date pentru perioada 2010-2012 relevă faptul că nivelurile de carbamat de etil au fost sub nivelul-țintă de 1 mg/l în cazul a 80 % din rezultatele analitice pentru „rachiurile din fructe sâmburoase” și în cazul a peste 95 % din rezultatele analitice pentru „rachiurile produse din alte fructe decât cele sâmburoase”. Prezența medie în aceleași grupe de alimente a fost, de asemenea, sub nivelul-țintă (aproximativ două treimi din nivelul-țintă pentru „rachiurile din fructe sâmburoase” și o treime din nivelul-țintă pentru „rachiurile produse din alte fructe decât cele sâmburoase”.

               (6)

               Este adecvat să se mențină Codul de practici, cu nivelul-țintă pentru carbamatul de etil de 1 mg/l, dar în condițiile actualizării codului cu experiența dobândită, și să fie armonizat cu anumite aspecte din Codul de practici al Codex privind contaminarea cu carbamat de etil a rachiului de fructe sâmburoase, adoptat în 2011 (CAC/RCP 70-2011),

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE
   Se recomandă statelor membre:

               1.

               Să ia măsurile necesare pentru a se asigura că toți operatorii implicați în producția, împachetarea, transportul, păstrarea și depozitarea rachiului din fructe sâmburoase și a rachiului de marc din fructe sâmburoase pun în aplicare „Codul de practici pentru prevenirea și reducerea contaminării cu carbamat de etil a rachiului din fructe sâmburoase și a rachiului de marc din fructe sâmburoase” descris în anexa la prezenta recomandare.

               2.

               Să se asigure că se adoptă măsurile adecvate pentru a obține niveluri de carbamat de etil cât mai mici posibile în rachiul din fructe sâmburoase și în rachiul de marc din fructe sâmburoase, obiectivul fiind acela de a atinge un nivel de 1 mg/l.

         Recomandarea 2010/133/UE se abrogă.

      Adoptată la Bruxelles, 7 ianuarie 2016.

            Pentru Comisie

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Membru al Comisiei

      (1)  Opinion of the Scientific Panel on Contaminants in the Food Chain on a request from the European Commission on ethyl carbamate and hydrocyanic acid in food and beverages (Avizul grupului științific pentru contaminanții din lanțul alimentar, emis la cererea Comisiei Europene, privind carbamatul de etil și acidul cianhidric din alimente și băuturi), The EFSA Journal (2007) nr. 551, p. 1-44. http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 110/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind definirea, desemnarea, prezentarea, etichetarea și protecția indicațiilor geografice ale băuturilor spirtoase și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 1576/89 al Consiliului (JO L 39, 13.2.2008, p. 16).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1334/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind aromele și anumite ingrediente alimentare cu proprietăți aromatizante destinate utilizării în și pe produsele alimentare și de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1601/91 al Consiliului, a Regulamentelor (CE) nr. 2232/96 și (CE) nr. 110/2008 și a Directivei 2000/13/CE (JO L 354, 31.12.2008, p. 34).

      (4)  Recomandarea 2010/133/UE a Comisiei din 2 martie 2010 privind prevenirea și reducerea contaminării cu carbamat de etil a rachiului de fructe cu sâmburi și a rachiului de marc de fructe cu sâmburi și privind monitorizarea nivelurilor de carbamat de etil din băuturile menționate (JO L 52, 3.3.2010, p. 53).

      (5)  European Food Safety Authority, 2014; Evaluation of monitoring data on levels of ethyl carbamate in the years 2010-2012 (Evaluarea datelor de monitorizare a nivelurilor de carbamat de etil în perioada 2010-2012). EFSA supporting publication 2014:EN-578, 22 p. Document disponibil la următoarea adresă: http://www.efsa.europa.eu/en/supporting/doc/578e.pdf.

      ANEXĂ
      INTRODUCERE

                  1.

                  Carbamatul de etil este un compus prezent în mod natural în alimente fermentate și în băuturi alcoolice precum pâinea, iaurtul, sosul de soia, vinul, berea și, în particular, în rachiul din fructe sâmburoase și în rachiul de marc din fructe sâmburoase, mai ales în cele produse din cireșe, prune, corcodușe și caise.

                  2.

                  Carbamatul de etil poate fi format din numeroase substanțe prezente în mod inerent în alimente și băuturi, inclusiv din cianură de hidrogen (sau acidul cianhidric), uree, citrulină și alți compuși cu radical N-carbamil. Cianatul este, probabil, ultimul precursor în cele mai multe cazuri, din reacția acestuia cu etanolul rezultând carbamatul de etil.

                  3.

                  În distilatele din fructe sâmburoase (rachiuri din fructe sâmburoase și rachiuri de marc din fructe sâmburoase), carbamatul de etil poate rezulta din glicozidele cianogenice care sunt constituenți naturali ai sâmburilor. Când se zdrobesc fructele, sâmburii se pot sparge, iar glicozidele cianogenice din sâmburi pot veni în contact cu enzimele din amestecul de fructe zdrobite. Ulterior, glicozidele cianogenice se descompun în acid cianhidric/cianuri. Acidul cianhidric poate fi eliberat și de sâmburii intacți în cursul unei depozitări mai îndelungate a amestecului fermentat de fructe zdrobite. În timpul procesului de distilare, acidul cianhidric se poate concentra în toate fracțiunile. La lumină, cianura se oxidează în cianat, reacționând cu etanolul pentru a forma carbamatul de etil. Odată ce reacția se declanșează, ea nu mai poate fi oprită. Anumite condiții de mediu, cum ar fi expunerea la lumină, temperaturi mari și prezența ionilor de cupru, promovează formarea de carbamat de etil în distilat.

                  4.

                  S-ar putea obține o reducere majoră a concentrației de carbamat de etil utilizând două metode diferite: prima, prin reducerea concentrației principalelor substanțe precursoare; a doua, prin reducerea tendinței acestor substanțe de a reacționa pentru a forma cianatul. Principalii factori de influență sunt concentrația precursorilor (ex., acidul cianhidric și cianurile) și condițiile de depozitare, cum ar fi expunerea la lumină și temperatura.

                  5.

                  Deși nu a fost încă stabilită o corelație puternică între nivelul de acid cianhidric și carbamatul de etil, este evident că, în anumite condiții, concentrațiile mari de acid cianhidric determină niveluri mai mari de carbamat de etil. Nivelurile mai mari sau egale cu 1 mg/l de acid cianhidric în distilatul final au fost asociate cu o potențială creștere a formării de carbamat de etil (1)
                      (2). Pe baza experiențelor practice, se poate presupune că dintr-un mg de acid cianhidric se poate sintetiza o cantitate de până la 0,4 mg de carbamat de etil, într-o relație neechimolară.

                  6.

                  Partea I conține detalii privind procesul de producție. Partea II conține recomandări specifice pe baza Bunelor practici de fabricație (BPF).

            I.   DESCRIEREA PROCESULUI DE PRODUCȚIE

                  7.

                  Procesul de producție a rachiului de fructe și a rachiului de marc de fructe implică zdrobirea și fermentarea fructelor întregi, urmate de distilare. Procesul se desfășoară în mod normal conform următoarelor etape:

                              —

                              zdrobirea fructului copt întreg;

                              —

                              fermentarea amestecului de fructe zdrobite în rezervoare din oțel inoxidabil sau în alte recipiente de fermentare adecvate;

                              —

                              transferul amestecului de fructe zdrobite în dispozitivul de distilare, adesea un cazan de cupru;

                              —

                              încălzirea amestecului de fructe zdrobite printr-o metodă adecvată de încălzire pentru ca alcoolul să se evaporeze lent;

                              —

                              răcirea vaporilor de alcool într-o coloană corespunzătoare (de exemplu, din oțel inoxidabil), în care vaporii se condensează și se colectează lichidul;

                              —

                              separarea a trei fracții de alcool diferite: „fruntea”, „mijlocul” și „coada”.

                  8.

                  În timpul distilării, „fruntea” este prima care se evaporă. Ea se recunoaște de obicei prin mirosul de solvent sau de lac. Această fracție este, în general, improprie pentru consum și trebuie eliminată.

                  9.

                  În cursul distilării fracției mijlocii („mijlocul”), se distilează principalul alcool conținut de toate rachiurile, alcoolul etilic (etanolul). Această fracție de distilare, care are cel mai mic conținut de substanțe volatile altele decât etanolul și care are cea mai pură aromă de fructe, se colectează întotdeauna.

                  10.

                  „Coada”, fracția finală a distilării, include acid acetic și uleiuri de fuzel, care se identifică frecvent prin aromele neplăcute de oțet și de vegetale. Și această fracție se elimină, dar ea poate fi redistilată, deoarece conține, în mod invariabil, o anumită cantitate de etanol.

            II.   PRACTICI RECOMANDATE BAZATE PE BUNELE PRACTICI DE FABRICAȚIE (BPF)

         Materiile prime și prepararea amestecului de fructe zdrobite

                  11.

                  Materiile prime și prepararea amestecului de fructe zdrobite trebuie să se realizeze astfel încât să se evite eliberarea de acid cianhidric, un precursor al carbamatului de etil.

                  12.

                  Fructele sâmburoase trebuie să fie de înaltă calitate, să nu fie deteriorate mecanic, nici alterate microbiologic, întrucât fructele deteriorate și alterate pot conține mai mulți ioni cian liberi.

                  13.

                  Este preferabil ca fructele să fie fără sâmburi.

                  14.

                  Dacă fructele conțin sâmburi, ele trebuie zdrobite cu grijă, pentru a evita spargerea sâmburilor. Dacă este posibil, sâmburii trebuie eliminați din amestecul de fructe zdrobite.

         Fermentare

                  15.

                  La fructele zdrobite se adaugă tulpini selecționate de drojdie pentru producerea alcoolului, conform instrucțiunilor destinate utilizatorilor.

                  16.

                  Fructele zdrobite fermentate trebuie manipulate în condiții de igienă foarte bună, iar expunerea la lumină trebuie redusă la minimum. Amestecul fermentat de fructe zdrobite care conține sâmburi trebuie păstrat un timp cât mai scurt posibil înainte de distilare, deoarece acidul cianhidric poate fi eliberat și de sâmburii intacți dacă amestecul de fructe zdrobite este păstrat un timp îndelungat.

         Echipamentul de distilare

                  17.

                  Echipamentul de distilare și procesul de distilare trebuie să fie corespunzătoare, pentru a se asigura că acidul cianhidric nu este transferat în distilat.

                  18.

                  Echipamentul de distilare trebuie să includă dispozitive de clătire automată și catalizatoare din cupru. Dispozitivele de clătire automată vor menține distilatoarele curate, iar catalizatoarele din cupru vor lega acidul cianhidric înainte ca acesta să treacă în distilat.

                  19.

                  Dispozitivele de clătire automată nu sunt necesare în cazul distilării discontinue. Echipamentul de distilare trebuie curățat prin proceduri de curățare sistematice și minuțioase.

                  20.

                  În anumite cazuri, când nu se utilizează catalizatoare din cupru sau alte separatoare de cianură, este necesar ca înainte de distilare, la amestecul fermentat de fructe zdrobite să se adauge agenți de cupru. Agenții de cupru au rolul de a lega acidul cianhidric. Agenții de cupru sunt vânduți în magazine specializate și trebuie utilizați cu multă atenție, conform instrucțiunilor producătorului. Aceste preparate conțin ioni de cupru (I) care leagă acidul cianhidric. Ionii de cupru (II) nu au efect și nu trebuie să fie utilizați.

                  21.

                  Deși ionii de cupru pot inhiba formarea precursorilor carbamatului de etil în amestecul de fructe zdrobite și în distilator, ei pot promova formarea carbamatului de etil în distilat. Prin urmare, utilizarea unui condensator din oțel inoxidabil la sfârșitul distilării în locul unui condensator din cupru va limita prezența cuprului în distilat și va reduce rata formării carbamatului de etil.

         Procesul de distilare

                  22.

                  Sâmburii aflați în amestecul fermentat de fructe zdrobite nu trebuie pompați în dispozitivul de distilare.

                  23.

                  Distilarea trebuie efectuată astfel încât alcoolul să se evaporeze lent (de ex. utilizând abur în locul unei flăcări directe ca sursă de încălzire).

                  24.

                  Prima fracție a distilatului, denumită „fruntea”, trebuie separată cu grijă.

                  25.

                  În continuare se colectează fracția mijlocie sau „mijlocul”, care trebuie păstrată la întuneric. Când conținutul de alcool atinge 50 % volum în recipientul de colectare, se trece la colectarea „cozii”, astfel încât, dacă s-a format carbamat de etil, acesta să fie separat în fracția finală.

                  26.

                  „Coada” rezultată în urma separării, care poate conține carbamat de etil, trebuie colectată și dacă se intenționează redistilarea, aceasta trebuie efectuată separat. Cu toate acestea, pentru reducerea concentrației de carbamat de etil, este preferabil să se elimine „coada”.

         Verificări ale distilatului, redistilarea și depozitarea

         Acidul cianhidric:

                  27.

                  Este necesară verificarea regulată a nivelurilor de acid cianhidric din distilate. Determinarea trebuie efectuată prin teste adecvate, utilizând seturi de testare rapidă a nivelurilor de acid cianhidric sau, alternativ, apelând la un laborator specializat.

                  28.

                  În cazul în care concentrația de acid cianhidric din distilat depășește nivelul de 1 mg/l, se recomandă, dacă este cazul, redistilarea cu catalizatori sau cu agenți de cupru (a se vedea punctele 18 și 20).

                  29.

                  În mod ideal, distilatele cu niveluri de acid cianhidric apropiate de 1 mg/l trebuie să fie, de asemenea, redistilate sau, dacă acest lucru nu este posibil, trebuie păstrate în sticle opace sau în cutii acoperite un timp cât mai scurt posibil și nu la temperaturi mai mari, pentru a evita formarea carbamatului de etil în timpul depozitării.

         Carbamatul de etil:

                  30.

                  Testarea carbamatului de etil este recomandată pentru distilatele în care este posibil ca acest compus să se fi format deja (de exemplu, distilatele cu un istoric al producției necunoscut, niveluri mari de cianură, depozitare la lumină sau la temperaturi mari). Nivelul carbamatului de etil poate fi testat numai într-un laborator specializat.

                  31.

                  Dacă distilatul are un nivel de carbamat de etil care depășește nivelul-țintă de 1 mg/l, el trebuie redistilat, dacă este cazul.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9-13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5-13.