title: Recomandarea Consiliului din 22 aprilie 2013 privind înființarea unei garanții pentru tineret

text:
               26.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 120/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 22 aprilie 2013
   privind înființarea unei garanții pentru tineret
   2013/C 120/01
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Investițiile efectuate în prezent în capitalul uman al tinerilor europeni vor aduce beneficii pe termen lung și vor contribui la o creștere economică durabilă și favorabilă incluziunii. Uniunea va fi capabilă să culeagă toate beneficiile de pe urma unei forțe de muncă active, inovatoare și competente, evitând în același timp costurile foarte mari determinate de tinerii care nu au loc de muncă, nu urmează o formă de învățământ și nu participă la activități de formare („NEETs”), estimate în prezent ca fiind de 1,2 % din PIB.

               (2)

               Tinerii au fost grav afectați de criză. Ei sunt vulnerabili din cauza perioadei tranzitorii din viață pe care o traversează, a lipsei lor de experiență profesională, a educației sau formării profesionale uneori inadecvate, a protecției sociale adesea limitate, a accesului limitat la resursele financiare și a condițiilor de muncă precare. Femeile tinere sunt mai susceptibile să fie afectate de salariile mici și de un loc de muncă precar, în timp ce părinții tineri, în special mamele tinere, nu beneficiază de măsuri adecvate în ceea ce privește echilibrul dintre viața profesională și cea privată. În plus, unii tineri se află într-o poziție deosebit de dezavantajoasă sau sunt expuși riscului de discriminare. Prin urmare, sunt necesare măsuri de sprijin corespunzătoare, recunoscând totodată responsabilitatea individuală a tinerilor în găsirea căii către o activitate economică.

               (3)

               În Uniune, există 7,5 milioane de NEETs, reprezentând 12,9 % dintre tinerii europeni (cu vârsta cuprinsă între 15 și 24 de ani). Mulți dintre ei nu au depășit nivelul de învățământ secundar inferior și abandonează timpuriu învățământul și formarea. În plus, mulți sunt migranți sau provin dintr-un mediu defavorizat. Termenul „NEETs” cuprinde diferite subgrupuri de tineri cu nevoi diverse.

               (4)

               30,1 % din șomerii cu vârsta sub 25 de ani din Uniune au fost șomeri pe o perioadă mai mare de douăsprezece luni. În plus, un număr tot mai mare de tineri nu caută în mod activ un loc de muncă, ceea ce îi poate lăsa fără sprijin structural în ceea ce privește reintegrarea pe piața muncii. Cercetările arată că rata șomajului în rândul tinerilor poate determina sechele permanente, cum ar fi o creștere a riscului de a fi șomer în viitor, niveluri reduse ale veniturilor din viitor, pierdere de capital uman, transmiterea sărăciei de la o generație la alta sau o mai mică motivație de a întemeia o familie, contribuindu-se astfel la tendințe demografice negative.

               (5)

               Termenul „garanție pentru tineret” se referă la o situație în care tinerii primesc o ofertă de bună calitate de angajare, de continuare a educației, de intrare în ucenicie sau de efectuare a unui stagiu în termen de patru luni de la intrarea în șomaj sau de la momentul în care nu mai participă la o formă de învățământ formal. O ofertă de educație continuă ar putea, de asemenea, să cuprindă programe de formare care duc la o calificare profesională recunoscută.

               (6)

               O garanție pentru tineret ar contribui la trei obiective ale strategiei Europa 2020 și anume ca 75 % din persoanele cu vârsta cuprinsă între 20 și 64 de ani să fie angajate, ca ratele de abandon școlar timpuriu să fie sub 10 % și ca cel puțin 20 de milioane de persoane să fie scoase din sărăcie și excluziune socială.

               (7)

               Orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre, adoptate de Consiliu prin Decizia 2010/707/UE din 21 octombrie 2010 (1), în special orientările 7 și 8, fac apel la statele membre să promoveze integrarea tinerilor pe piața muncii și să îi ajute, în special pe NEETs, în cooperare cu partenerii sociali, să găsească un prim loc de muncă, să dobândească experiență profesională, să continue studiile sau să participe la activități de formare, inclusiv ca ucenici, precum și să intervină rapid atunci când tinerii devin șomeri.

               (8)

               Încă din 2005, când a adoptat orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre prin Decizia 2005/600/CE din 12 iulie 2005 (2), Consiliul a convenit că „tuturor șomerilor li se oferă o nouă șansă înainte de a șasea lună de șomaj pentru tineri”. Prin Decizia 2008/618/CE din 15 iulie 2008 privind liniile directoare ale politicilor de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), Consiliul a redus perioada de timp la „cel mult patru luni” pentru tinerii care nu își mai continuă studiile.

               (9)

               În rezoluția sa din 6 iulie 2010 referitoare la promovarea accesului tinerilor la piața forței de muncă și consolidarea statutului formării profesionale, stagiilor și uceniciilor (4), Parlamentul European a invitat Comisia și Consiliul să propună o garanție europeană pentru tineret „care să asigure dreptul ca fiecărei persoane tinere din Uniune să îi fie oferit un loc de muncă, o ucenicie, o formare suplimentară sau o combinație între muncă și formare după cel mult patru luni de șomaj”.

               (10)

               În comunicarea sa din 15 septembrie 2010 intitulată „Tineretul în mișcare”, Comisia a încurajat statele membre să introducă garanții pentru tineret, a căror punere în aplicare a fost, până în prezent, foarte limitată. Prezenta recomandare ar trebui să întărească și să reitereze necesitatea ca statele membre să urmărească obiectivul respectiv și, în același timp, să contribuie la conceperea, punerea în aplicare și evaluarea unor astfel de sisteme de garanții pentru tineret.

               (11)

               În Concluziile sale din 17 iunie 2011 privind promovarea încadrării în muncă a tinerilor pentru realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020, Consiliul a invitat statele membre să intervină rapid, oferind posibilități de educație complementară, de formare/reconversie profesională sau măsuri de activare pentru tinerii care nu sunt nici încadrați în muncă și nici nu urmează un program de învățământ sau formare, inclusiv pentru cei care au abandonat timpuriu studiile, pentru a-i reinsera cât mai repede cu putință într-un sistem de învățământ, de formare sau pe piața forței de muncă și a reduce astfel riscul de sărăcie și de excluziune socială. Consiliul a recunoscut că segmentarea pieței muncii poate avea efecte nefavorabile asupra tinerilor și a invitat statele membre să abordeze această segmentare.

               (12)

               Recomandarea Consiliului din 28 iunie 2011 privind politicile de reducere a părăsirii timpurii a școlii (5) s-a axat pe elaborarea unor politici bazate pe dovezi, cuprinzătoare și transsectoriale care să includă măsuri de reangajare a persoanelor care au renunțat la învățământ și de întărire a legăturii dintre sistemele de învățământ și formare și sectorul ocupării forței de muncă. Pregătind bugetul pentru 2012, Parlamentul European a sprijinit această abordare și a solicitat Comisiei să pună în aplicare o acțiune pregătitoare care să susțină înființarea garanțiilor pentru tineret în statele membre.

               (13)

               În cadrul pachetului privind ocuparea forței de muncă propus în Comunicarea sa din 18 aprilie 2012 intitulată „Către o redresare generatoare de locuri de muncă”, Comisia a făcut apel la mobilizarea activă a statelor membre, a partenerilor sociali și a altor părți interesate să răspundă la provocările actuale ale în ceea ce privește ocuparea forței de muncă în Uniune, în special privind șomajul în rândul tinerilor. Comisia a evidențiat potențialul mare de creare de locuri de muncă al economiei ecologice, al asistenței medicale și sociale, precum și al sectorului tehnologiei informației și comunicațiilor (TIC), elaborând în acest sens trei planuri de acțiune însoțitoare pentru a-l realiza în practică. Ulterior, în comunicarea sa din 10 octombrie 2012 privind „O industrie europeană mai puternică pentru creșterea și redresarea economiei”, Comisia a evidențiat, de asemenea, șase domenii prioritare promițătoare pentru inovarea industrială care contribuie la tranziția către o economie cu emisii scăzute de carbon și care utilizează în mod eficient resursele. În cadrul pachetului privind ocuparea forței de muncă, Comisia a subliniat, de asemenea, faptul că promovarea spiritului antreprenorial, facilitarea accesului la servicii de sprijin și la microfinanțare pentru întreprinderile nou-înființate și înființarea de sisteme pentru convertirea prestațiilor de șomaj în granturi pentru întreprinderile nou-înființate ar avea un rol important și pentru tineri. În plus, în cadrul pachetului privind ocuparea forței de muncă s-a propus utilizarea de subvenții salariale pentru a stimula creșterea netă a noilor locuri de muncă și reducerea țintită a sarcinii fiscale asupra costului forței de muncă (în principal contribuția angajatorilor la asigurările sociale) pentru a stimula ocuparea forței de muncă, precum și reforme echilibrate în legislația privind protecția ocupării forței de muncă, care ar putea permite tinerilor să aibă acces la locuri de muncă de calitate.

               (14)

               În rezoluția sa din 24 mai 2012 privind Inițiativa privind oportunitățile pentru tineri, Parlamentul European a invitat statele membre să ia măsuri rapide și concrete la nivel național pentru a se asigura că tinerii fie dețin un loc de muncă decent, fie participă la activități de învățământ sau de (re)formare în termen de patru luni de la momentul în care nu mai participă la o formă de învățământ. Parlamentul European a evidențiat faptul că sistemul de garanție pentru tineret trebuie să îmbunătățească efectiv situația NEETs și să rezolve în mod treptat problema șomajului în rândul tinerilor din UE.

               (15)

               În Concluziile sale din 29 iunie 2012, Consiliul European a solicitat statelor membre să intensifice eforturile pentru a crește nivelul de ocupare a forței de muncă în rândul tinerilor, cu „obiectivul ca în termen de câteva luni de la momentul în care nu își mai continuă studiile, tinerii să primească o ofertă de bună calitate de obținere a unui loc de muncă, de continuare a educației, de intrare în ucenicie sau de efectuare a unui stagiu”. El a mai concluzionat că aceste măsuri pot fi sprijinite din Fondul social european și că statele membre ar trebui să utilizeze posibilitățile de finanțare a subvențiilor pentru angajări temporare acordate din fondul respectiv.

               (16)

               Comunicarea Comisiei din 20 noiembrie 2012 privind „Regândirea educației: investiții în competențe pentru rezultate socio economice mai bune” prezintă contribuția Uniunii la activitatea respectivă din perspectiva învățământului. Ea detaliază aspectele esențiale pentru reformarea și eficientizarea sistemelor de educație și formare – alinierea competențelor predate în învățământ la nevoile actuale și viitoare de pe piața forței de muncă, stimularea metodelor de învățare deschise și flexibile și promovarea unui efort de colaborare între toate părțile interesate, inclusiv în ceea ce privește finanțarea.

               (17)

               În Recomandarea sa din 20 decembrie 2012 privind validarea învățării non-formale și informale (6), Consiliul a recomandat ca statele membre să instituie, cel târziu până în 2018, în conformitate cu circumstanțele și specificitățile naționale și în modul pe care îl consideră adecvat, măsuri pentru validarea învățării non-formale și informale.

               (18)

               În Comunicarea sa din 28 noiembrie 2012 privind Analiza anuală a creșterii pentru 2013, Comisia a accentuat faptul că statele membre ar trebui să asigure tranziția de la învățământ la locul de muncă pentru tineri, precum și să dezvolte și să pună în aplicare sisteme de garanție pentru tineret prin care fiecare tânăr cu vârstă mai mică de 25 de ani să primească o ofertă de angajare, de continuare a educației, de intrare în ucenicie sau de efectuare a unui stagiu, în termen de patru luni de la momentul în care nu mai participă la activități de învățământ formal sau de la momentul în care a devenit șomer.

               (19)

               În Concluziile sale privind cadrul financiar multianual din 8 februarie 2013, Consiliul European a decis să creeze o inițiativă privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor în cuantum de 6 miliarde EUR pentru perioada 2014-2020 pentru a sprijini măsurile prevăzute în pachetul privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor propus de Comisie la 5 decembrie 2012 și, în special, pentru a sprijini garanția pentru tineret.

               (20)

               Garanția pentru tineret ar trebui să fie pusă în aplicare printr-un sistem format din măsuri de sprijin și ar trebui să fie adaptată la circumstanțele naționale, regionale și locale. Măsurile respective ar trebui să fie bazate pe șase axe: crearea de abordări bazate pe parteneriate, intervenție și activare timpurie, măsuri de sprijin care să permită integrarea pe piața muncii, utilizarea fondurilor Uniunii, evaluarea și îmbunătățirea continuă a sistemului și punerea lui rapidă în aplicare. Ca atare, ele vizează prevenirea abandonării timpurii a școlii, creșterea șanselor de obținere a unui loc de muncă și eliminarea barierelor practice din calea obținerii unui loc de muncă. Ele pot fi sprijinite din fondurile Uniunii și ar trebui monitorizate și îmbunătățite continuu.

               (21)

               Coordonarea eficientă și stabilirea de parteneriate între domenii de politică (ocuparea forței de muncă, educație, tineret, afaceri sociale etc.) este esențială în sensul creșterii calității oportunităților de angajare, de intrarea în ucenicie și de efectuare a unui stagiu.

               (22)

               Sistemele de garanție pentru tineret ar trebui să ia în considerare diversitatea statelor membre și punctele lor de plecare diferite în ceea ce privește nivelul șomajului în rândul tinerilor, cadrul instituțional și capacitatea diferitor actori de pe piața forței de muncă. De asemenea, ele ar trebui să țină seama de diferitele situații în care se află bugetele publice și de constrângerile financiare în ceea ce privește alocarea resurselor. În Analiza anuală a creșterii pentru 2013, Comisia consideră că investițiile în învățământ ar trebui să fie prioritare, iar acolo unde este posibil, ar trebui mărite, asigurând în același timp eficiența unor astfel de cheltuieli. De asemenea, ar trebui să se acorde o atenție deosebită menținerii sau consolidării sferei de cuprindere și eficacității serviciilor de ocupare a forței de muncă și a politicilor active privind piața forței de muncă, cum ar fi formarea șomerilor și sistemele de garanție pentru tineret. Înființarea unor astfel de sisteme are importanță pe termen lung, dar există și nevoia unui răspuns pe termen scurt pentru a contracara efectele dramatice ale crizei economice asupra pieței forței de muncă,

         RECOMANDĂ STATELOR MEMBRE:

               1.

               Să asigure ca toți tinerii sub vârsta de 25 de ani să primească o ofertă de bună calitate de obținere a unui loc de muncă, de continuare a educației, de intrare în ucenicie sau de efectuare a unui stagiu, într-un interval de patru luni de la intrarea în șomaj sau de la momentul în care nu mai urmează o formă de învățământ formal.
               Atunci când concep un astfel de sistem de garanție pentru tineret, statele membre ar trebui să ia în considerare aspecte generale, cum ar fi faptul că tinerii nu sunt un grup omogen care se confruntă cu medii sociale similare, precum și principiile obligației reciproce și necesitatea de a aborda riscul existenței de cicluri de inactivitate.
               Punctul de plecare pentru furnizarea garanției pentru tineret unui tânăr ar trebui să fie înregistrarea în cadrul unui serviciu de ocupare a forței de muncă, iar pentru NEETs care nu sunt înregistrați în cadrul unui serviciu de ocupare a forței de muncă statele membre ar trebui să definească un punct de plecare corespondent pentru a furniza garanția pentru tineret în același interval de patru luni.
               Sistemele de garanție pentru tineret ar trebui să se bazeze pe următoarele orientări, în conformitate cu circumstanțele naționale, regionale și locale, acordând atenție la apartenența de sex și la diversitatea tinerilor vizați:

      Crearea de abordări bazate pe parteneriat

               2.

               Să identifice autoritatea publică relevantă responsabilă de înființarea și administrarea sistemului de garanție pentru tineret și de coordonarea parteneriatelor la toate nivelurile și în toate sectoarele. Atunci când nu este posibil din punct de vedere constituțional ca un statul membru să identifice doar o autoritate publică, se identifică autoritățile publice relevante, păstrând numărul acestora la minimum și identificând un punct de contact unic pentru a comunica cu Comisia cu privire la punerea în aplicare a garanției pentru tineret.

               3.

               Să asigure ca tinerii să dispună de acces deplin la informații despre servicii și mijloace de sprijin disponibile prin consolidarea cooperării între furnizorii de servicii de ocupare a forței de muncă, furnizorii de servicii de orientare profesională, instituțiile de învățământ și de formare și serviciile de sprijinire a tineretului, precum și prin utilizarea deplină a tuturor canalelor de informații relevante.

               4.

               Să consolideze parteneriatele între angajatori și actorii relevanți de pe piața muncii (serviciile de ocupare a forței de muncă, diversele niveluri de administrație publică, sindicatele și serviciile care vizează tineretul) pentru a crește oportunitățile tinerilor de a obține un loc de muncă, de a intra în ucenicie sau de a efectua un stagiu.

               5.

               Să dezvolte parteneriate între serviciile publice și private de ocupare a forței de muncă, instituțiile de învățământ și de formare, serviciile de orientare profesională și cu alte servicii care vizează tineretul (organizații neguvernamentale, centre și asociații pentru tineret) care să faciliteze tranziția ușoară de la șomaj, inactivitate sau învățământ la activitatea profesională.

               6.

               Să asigure implicarea activă a partenerilor sociali la toate nivelurile în ceea ce privește conceperea și punerea în aplicare a politicilor care vizează tinerii și să promoveze sinergii între inițiativelor lor pentru a dezvolta sisteme de ucenicie și de stagiatură.

               7.

               Să asigure consultarea sau implicarea tinerilor și/sau a organizațiilor de tineret în conceperea și dezvoltarea ulterioară a sistemului de garanție pentru tineret pentru a adapta serviciile la nevoile beneficiarilor și pentru a le imprima un efect multiplicator în cadrul activităților de popularizare.

      Intervenție și activare timpurie

               8.

               Să dezvolte strategii de comunicare eficace destinate tinerilor, inclusiv campanii de informare și de sensibilizare, în vederea înregistrării la serviciile de ocupare a forței de muncă, concentrându-se asupra tinerilor vulnerabili care se confruntă cu multiple obstacole (cum ar fi excluziunea socială, sărăcia sau discriminarea) și asupra NEETs, precum și ținând seama de situația lor diferită (în special în caz de sărăcie, handicap, nivel scăzut de educație sau apartenență la o minoritate etnică sau la un grup de migranți).

               9.

               Pentru a sprijini mai bine tinerii și a aborda potențiala lipsă de cunoaștere a ofertelor existente, să ia în considerare stabilirea de „puncte focale” comune, adică o organizație care asigură coordonarea tuturor instituțiilor și organizațiilor implicate, în special cu autoritatea publică responsabilă de administrarea sistemului de garanție pentru tineret, astfel încât să se poată face schimb de informații cu privire la tinerii care nu își mai continuă studiile, în special cu privire la cei expuși riscului de a nu obține un loc de muncă sau de a nu intra într-o formă de educație ori formare continuă.

               10.

               Să permită serviciilor de ocupare a forței de muncă, împreună cu alți parteneri care sprijină tinerii, să ofere orientare personalizată și planuri de acțiune individuale, incluzând sisteme de sprijin individual personalizat, pe baza principiului obligației reciproce într-un stadiu incipient, precum și monitorizare continuă în vederea prevenirii părăsirii timpurii a școlii și a asigurării trecerii către educație și formare sau încadrare în muncă.

      Măsuri de sprijinire pentru integrare în piața muncii

      Creșterea nivelului de competențe

               11.

               Să ofere celor care abandonează timpuriu școala și tinerilor cu nivel mic de competențe căi de a se reintegra în activități de învățământ și de formare sau programe de învățământ care au rolul unei a doua șanse, care furnizează medii de învățare care să răspundă nevoilor lor specifice și care să le permită să obțină calificările care le lipsesc.

               12.

               Să asigure ca măsurile întreprinse în cadrul unui sistem de garanție pentru tineret care vizează creșterea nivelului de cunoștințe și de competențe să ajute la reducerea decalajelor existente și la satisfacerea nevoilor de locuri de muncă din sectorul serviciilor.

               13.

               Să asigure ca eforturile de creștere a nivelului de cunoștințe și de competențe să includă competențe informatice/TIC. Să promoveze cunoștințele și competențele profesionale prin asigurarea faptului că programele de învățământ și certificările în domeniul TIC sunt conforme cu standardele și sunt comparabile la nivel internațional.

               14.

               Să încurajeze școlile, inclusiv centrele de formare profesională, precum și serviciile de ocupare a forței de muncă să promoveze și să furnizeze continuu orientări privind spiritul antreprenorial și activitățile economice independente pentru tineri, inclusiv prin cursuri de antreprenoriat.

               15.

               Să pună în aplicare Recomandarea din 20 decembrie 2012 privind validarea învățării non-formale și informale.

      Măsurile care vizează piața forței de muncă

               16.

               Acolo unde este relevant, să reducă costurile nesalariale ale muncii în vederea stimulării perspectivei de angajare în rândul tinerilor.

               17.

               Să utilizeze subvenții țintite și bine concepute pentru salarii și angajări în câmpul muncii, pentru a încuraja angajatorii să creeze noi oportunități pentru tineri, cum ar fi ucenicia, stagiatura sau plasarea într-un loc de muncă, în special pentru cei cu cele mai mici șanse de a intra pe piața forței de muncă, în conformitate cu normele aplicabile privind ajutoarele de stat.

               18.

               Să promoveze mobilitatea forței de muncă prin sensibilizarea tinerilor cu privire la existența ofertelor de locuri de muncă, de stagii sau de ucenicie și la sprijinul disponibil în diferite zone, regiuni și țări, de exemplu prin intermediul unor servicii și sisteme care încurajează persoanele să se mobilizeze și să lucreze în interiorul Uniunii. Să se asigure că există un sprijin adecvat pentru a ajuta tinerii care găsesc un loc de muncă într-o altă zonă sau într-un alt stat membru să se adapteze la noul lor mediu.

               19.

               Să pună la dispoziție mai multe servicii de sprijin pentru întreprinderi nou-înființate și să sporească sensibilizarea privind șansele și perspectivele potențiale legate de activitatea independentă, inclusiv prin intermediul unei cooperări mai strânse între serviciile de ocupare a forței de muncă, cele de sprijin pentru întreprinderi și furnizorii de (micro)finanțare.

               20.

               Să îmbunătățească mecanismele pentru reactivarea tinerilor care abandonează sistemele de activare și nu mai au acces la prestații.

      Utilizarea fondurilor Uniunii

               21.

               Să utilizeze deplin și în mod optim instrumentele de finanțare ale politicii de coeziune, în perioada următoare 2014-2020, pentru sprijinirea înființării sistemelor de garanție pentru tineret, acolo unde este oportun având în vedere circumstanțele de la nivel național. În acest scop, e necesar să se asigure că se acordă prioritatea corespunzătoare și se alocă resurse suficiente pentru sprijinirea conceperii și punerii în aplicare a măsurilor referitoare la înființarea sistemelor de garanție pentru tineret, inclusiv a posibilităților de cofinanțare a unor anumite subvenții pentru angajare din Fondul social european. În plus, să utilizeze la maximum finanțarea încă disponibilă din perioada de programare 2007-2013.

               22.

               În contextul pregătirilor pentru perioada 2014-2020, să acorde atenția cuvenită, în cadrul contractului de parteneriat, obiectivelor specifice legate de punerea în aplicare a sistemelor de garanție pentru tineret acolo unde este oportun având în vedere circumstanțele de la nivel național și să descrie în programele operaționale acțiunile care să fie sprijinite în temeiul priorităților de investiții ale Fondului social european, în special cele care privesc integrarea sustenabilă a NEETs pe piața muncii și sprijinirea tinerilor antreprenori și a întreprinderilor sociale, precum și a contribuției lor respective la îndeplinirea obiectivelor specifice.

               23.

               Acolo unde este eligibil, să utilizeze deplin și în mod optim inițiativa privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor pentru a pune în aplicare garanția pentru tineret.

      Evaluarea și îmbunătățirea continuă a sistemelor

               24.

               Să monitorizeze și să evalueze toate măsurile din cadrul garanției pentru tineret, astfel încât să se poată elabora mai multe politici și intervenții bazate pe dovezi, pe baza a ceea ce funcționează, unde și de ce, asigurându-se astfel utilizarea eficientă a resurselor și rentabilitatea acțiunilor întreprinse. Să mențină o imagine de ansamblu actualizată asupra dimensiunii finanțării alocate pentru înființarea și punerea în aplicare a garanției pentru tineret, în special în cazul programelor operaționale din cadrul politicii de coeziune.

               25.

               Să promoveze activitățile de învățare reciprocă la nivel național, regional și local între toate părțile implicate în combaterea șomajului în rândul tinerilor, pentru a îmbunătăți concepția și punerea în aplicare a viitoarelor sisteme de garanție pentru tineret. Să utilizeze pe deplin, acolo unde este relevant, rezultatele proiectelor sprijinite în cadrul acțiunilor pregătitoare privind sistemele de garanție pentru tineret.

               26.

               Să consolideze capacitățile tuturor părților interesate, inclusiv ale serviciile de ocupare a forței de muncă relevante, implicate în conceperea, punerea în aplicare și evaluarea sistemelor de garanție pentru tineret, pentru a elimina toate obstacole externe și interne legate de politici și de modul în care sunt elaborate sistemele respective.

      Punerea în aplicare a sistemelor de garanție pentru tineret

               27.

               Să pună în aplicare sisteme de garanție pentru tineret cât mai curând posibil. În privința statelor membre care se confruntă cu dificultățile bugetare cele mai severe și cu rate mai înalte ale NEETs sau ale șomajului în rândul tinerilor, punerea treptată în aplicare ar putea fi, de asemenea, avută în vedere.

               28.

               Să asigure faptul că sistemele de garanție pentru tineret sunt integrate în mod adecvat în viitoarele programele cofinanțate ale Uniunii, de preferință de la începutul cadrului financiar multianual 2014-2020. La punerea în aplicare a sistemelor de garanție pentru tineret, statele membre pot beneficia de inițiativa privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor,

         RECOMANDĂ COMISIEI:

      Finanțare

               1.

               Va încuraja statele membre să utilizeze cât mai bine Fondul social european, în conformitate cu prioritățile de investiții relevante ale Fondului social european pentru perioada de programare 2014-2020, și inițiativa privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor, după caz, pentru a sprijini înființarea și punerea în aplicare a unor sisteme de garanție pentru tineret ca instrument de politică pentru combaterea și prevenirea șomajului și a excluziunii sociale în rândul tinerilor.

               2.

               Va susține activitățile de programare din cadrul fondurilor strategice comune ale Uniunii (Fondul social european, Fondul european de dezvoltare regională, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală, Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime), inclusiv prin activități de învățare reciprocă, activități de colaborare în rețea și asistență tehnică.

      Bune practici

               3.

               Va utiliza pe deplin posibilitățile noului Program pentru schimbări sociale și inovare socială pentru a aduna exemple de bune practici privind sistemele de garanție pentru tineret la nivel național, regional și local.

               4.

               Va utiliza Programul de învățare reciprocă din cadrul Strategiei europene privind ocuparea forței de muncă pentru a încuraja statele membre să își împărtășească experiențele și să facă schimb de bune practici.

      Monitorizare

               5.

               Va continua să monitorizeze și să raporteze în mod regulat cu privire la evoluțiile în ceea ce privește concepția, punerea în aplicare și rezultatele sistemelor de garanție pentru tineret ca parte a programului anual de activitate al Rețelei europene a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă. Va asigura faptul că Comitetul pentru ocuparea forței de muncă este informat în această privință.

               6.

               Va monitoriza punerea în aplicare a sistemelor de garanție pentru tineret în temeiul prezentei recomandări prin supravegherea multilaterală a Comitetului pentru ocuparea forței de muncă în cadrul semestrului european, va analiza impactul politicilor existente și va aborda, dacă este cazul, recomandări specifice fiecărei țări adresate statelor membre, pe baza Orientărilor pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre.

      Activități de popularizare

               7.

               Va sprijini activitățile de popularizare a modului de înființare a garanției pentru tineret în statele membre, utilizând portalul european pentru tineret și realizând în special conexiuni cu campaniile de informare.

      Adoptată la Luxemburg, 22 aprilie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. COVENEY

      (1)  JO L 308, 24.11.2010, p. 46.

      (2)  JO L 205, 6.8.2005, p. 21.

      (3)  JO L 198, 26.7.2008, p. 47.

      (4)  JO C 351 E, 2.12.2011, p. 29.

      (5)  JO C 191, 1.7.2011, p. 1.

      (6)  JO C 398, 22.12.2012, p. 1.


title: Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind stabilirea unui cadru european de referință pentru asigurarea calității în educație și formare profesională (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               8.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/1

      RECOMANDAREA PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 18 iunie 2009
   privind stabilirea unui cadru european de referință pentru asigurarea calității în educație și formare profesională
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   2009/C 155/01
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 149 alineatul (4) și articolul 150 alineatul (4),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3),
   întrucât:

               (1)

               Tranziția către o economie bazată pe cunoaștere (Consiliul European de la Lisabona din 2000) necesită modernizarea și îmbunătățirea continuă a sistemelor de educație și formare profesională („EFP”) ca răspuns la schimbările rapide din economie și societate, astfel încât acestea să ajute la creșterea nivelului de ocupare a forței de muncă și a incluziunii sociale și la îmbunătățirea accesului tuturor la învățarea de-a lungul vieții, inclusiv al persoanelor dezavantajate.

               (2)

               Consiliul European de la Barcelona din 2002 a stabilit drept obiectiv transformarea sistemelor europene de educație și formare în referințe mondiale de calitate până în 2010.

               (3)

               Liniile directoare integrate pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă 2005-2008 din cadrul procesului de la Lisabona solicită statelor membre dezvoltarea unor sisteme de învățare de-a lungul vieții accesibile, care să răspundă necesităților în schimbare ale unei economii și societăți bazate pe cunoaștere. Adaptarea și dezvoltarea capacităților sistemelor de educație și formare sunt necesare pentru îmbunătățirea relevanței lor pe piața muncii. Obiectivele stabilite în politica de educație și formare profesională trebuie, prin urmare, să le completeze treptat pe cele ale politicii economice și ale politicii privind piața muncii pentru a putea combina coeziunea socială și competitivitatea.

               (4)

               Ca urmare a Rezoluției Consiliului din 19 decembrie 2002 privind promovarea intensificării cooperării europene din domeniul educației și al formării profesionale (4) („Procesul de la Copenhaga”) și ca rezultat al lucrărilor de cooperare dintre Comisie, statele membre, partenerii sociali, statele SEE-AELS și statele candidate privind prioritatea asigurării calității, a fost dezvoltat un Cadru comun pentru asigurarea calității („CCAC”), avându-se în vedere experiența existentă și „bunele practici” din diferitele țări participante.

               (5)

               Conform raportului interimar comun din 2004 al Consiliului și al Comisiei trimis Consiliului European privind programul de lucru Educație și Formare 2010 (5), CCAC pentru EFP (ca parte integrantă a măsurilor luate pentru a da curs Declarației de la Copenhaga) și dezvoltarea unui „set aprobat de standarde, proceduri și linii directoare pentru asigurarea calității” (6) (împreună cu Procesul de la Bologna și ca parte a programului de lucru privind obiectivele sistemelor educaționale și de formare profesională) ar trebui să constituie principala prioritate pentru Europa.

               (6)

               Consiliul Educație din mai 2004 (7) a aprobat abordarea CCAC și a invitat statele membre și Comisia, în cadrul competențelor respective, la promovarea acestuia pe bază de voluntariat, împreună cu părțile interesate relevante.

               (7)

               Rețeaua europeană de asigurare a calității în educație și formare profesională (8) a oferit o platformă europeană care a permis luarea unor măsuri corespunzătoare pentru a da curs Concluziilor Consiliului din 2004 și Comunicatului de la Helsinki și a facilitat cooperarea durabilă între țări.

               (8)

               În 2006, Comunicatul de la Helsinki a subliniat necesitatea unei viitoare dezvoltări și puneri în aplicare a instrumentelor europene comune vizate în EFP, prin stabilirea principiilor care stau la baza CCAC, astfel cum sunt menționate în Concluziile Consiliului din mai 2004 privind asigurarea calității în educație și formare profesională, pentru promovarea unei culturi a îmbunătățirii calității și a unei participări mai largi la Rețeaua europeană de asigurare a calității în educație și formare profesională.

               (9)

               Prezenta recomandare stabilește un Cadru european de referință pentru asigurarea calității („cadrul”) ca instrument de referință pentru susținerea statelor membre în promovarea și monitorizarea îmbunătățirii continue a sistemelor EFP bazate pe referințe europene comune care se bazează pe și dezvoltă CCAC. Cadrul trebuie să contribuie la îmbunătățirea calității în EFP și la creșterea transparenței și coerenței dezvoltării politicilor de EFP la nivelul statelor membre, promovând astfel încrederea reciprocă, mobilitatea forței de muncă și a cursanților și învățarea de-a lungul vieții.

               (10)

               Cadrul ar trebui să conțină un ciclu de asigurare și îmbunătățire a calității planificării, punerii în aplicare, evaluării și reexaminării/revizuirii EFP, susținut de criterii de calitate comune, descriptori indicativi și indicatori. Procesele de monitorizare, incluzând o combinație între mecanismele interne și externe de evaluare trebuie definite de statele membre în mod corespunzător pentru a identifica punctele forte ale sistemului, ale proceselor și ale procedurilor și domeniile care necesită îmbunătățiri. Cadrul ar trebui să includă utilizarea instrumentelor de măsură pentru furnizarea dovezilor eficacității.

               (11)

               Cadrul ar trebui aplicat la nivelul sistemului EFP, al furnizorilor EFP și la nivelul acordării calificărilor. Acesta furnizează o abordare sistemică a calității, acoperind și interrelaționând nivelurile importante și actorii. Cadrul ar trebui să pună serios accentul pe monitorizarea și îmbunătățirea calității, prin combinarea evaluării interne și externe, a reexaminării și a proceselor pentru îmbunătățire, susținută de măsurare și analiză calitativă. Cadrul ar trebui să constituie o bază pentru dezvoltarea viitoare prin cooperarea la nivel european, național, regional și local.

               (12)

               Prin furnizarea unor mijloace concrete pentru susținerea unei evaluări și a unei culturi a îmbunătățirii calității la toate nivelurile, prezenta recomandare contribuie la utilizarea unor politici și practici bazate pe dovezi ca fundament pentru politici mai eficiente și mai echitabile, în conformitate cu Concluziile Consiliului și ale reprezentanților guvernelor statelor membre din 2006 privind eficiența și echitatea în sistemele europene de educație și formare profesională (9).

               (13)

               Prezenta recomandare asigură un cadru pentru identificarea celor mai bune practici, precum și pentru susținerea și folosirea în comun a acestora, nu numai la nivel național, ci și la nivel local și regional, în toate rețelele relevante, inclusiv în Rețeaua europeană de asigurare a calității în educație și formare profesională.

               (14)

               Prezenta recomandare ține seama de „Principiile comune pentru asigurarea calității în educație și formare” incluse în anexa III la Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind instituirea Cadrului european de calificări pentru învățarea de-a lungul vieții (10) (denumit în continuare CEC). Prin urmare, cadrul ar trebui să susțină punerea în aplicare a CEC, în special calitatea certificării rezultatelor învățării. Acesta ar trebui să susțină, de asemenea, punerea în aplicare a altor instrumente europene precum Sistemul european de credite pentru EFP și Principiile europene comune pentru identificarea și validarea învățării non-formale și informale.

               (15)

               Având în vedere caracterul său neobligatoriu, prezenta recomandare respectă principiul subsidiarității menționat la articolul 5 din tratat, obiectivul acesteia fiind de a susține și completa acțiunile statelor membre prin facilitatea cooperării viitoare între acestea pentru intensificarea transparenței EFP și pentru promovarea mobilității și învățării de-a lungul vieții. Recomandarea ar trebui pusă în aplicare în conformitate cu legislația și practica națională. Prezenta recomandare respectă principiul proporționalității menționat la articolul 5 din tratat deoarece nu înlocuiește și nu definește sistemele naționale de asigurare a calității. Cadrul nu prevede un anumit sistem de asigurare a calității sau o anumită abordare, însă prevede principii comune, criterii calitative, descriptori indicativi și indicatori care pot facilita evaluarea și îmbunătățirea sistemelor existente și furnizarea de EFP.

               (16)

               Indicatorii de referință propuși în anexa II sunt destinați să sprijine evaluarea și îmbunătățirea calității sistemelor și/sau a furnizorilor EFP, în conformitate cu legislația și practica naționale, și să constituie un „set de instrumente” dintre care diverșii utilizatori pot selecta indicatorii pe care îi consideră cei mai relevanți pentru cerințele sistemului lor de asigurare a calității. În ceea ce privește natura și scopul lor, acești indicatori ar trebui diferențiați de indicatorii și criteriile de referință cuprinse în Concluziile Consiliului din 25 mai 2007 privind un cadru coerent de indicatori și criterii de referință în vederea monitorizării progresului spre realizarea obiectivelor de la Lisabona din domeniul educației și al formării (11).

               (17)

               Dacă va fi folosit și dezvoltat de către statele membre, cadrul le-ar putea ajuta să își îmbunătățească și să-și dezvolte în continuare sistemele EFP, să sprijine strategiile de învățare de-a lungul vieții, să continue integrarea pe piața europeană a muncii și punerea în aplicare a CEC și să promoveze o cultură a îmbunătățirii calității la toate nivelurile, respectând totodată diversitatea amplă a sistemelor naționale de educație.

               (18)

               Prezenta recomandare ar trebui să contribuie la modernizarea sistemelor de educație și de formare, la creșterea eficienței formării încercând să împiedice absolvirile fără obținerea unei calificări, la îmbunătățirea relației dintre educație, formare și obținerea unui loc de muncă, la extinderea legăturilor dintre educația formală, non-formală și informală și la dezvoltarea acordării de calificări pe baza experienței acumulate,

         RECOMANDĂ PRIN PREZENTA STATELOR MEMBRE:

               1.

               să utilizeze și să dezvolte Cadrul european de referință pentru asigurarea calității („cadrul”), criteriile de calitate, descriptorii indicativi și indicatorii de referință astfel cum sunt stabiliți și descriși în anexele I și II, să perfecționeze și să dezvolte în continuare sistemele de EFP, să susțină strategiile de învățare de-a lungul vieții și punerea în aplicare a CEC și a Cartei europene a calității pentru mobilitate și să promoveze o cultură a îmbunătățirii calității și a inovării la toate nivelurile. Ar trebui acordată mai multă atenție trecerii de la EFP la învățământul superior;

               2.

               să planifice, fiecare în parte, în termen de 18 iunie 2011, o abordare destinată îmbunătățirii sistemelor de asigurare a calității la nivel național, după caz, și utilizării în modul cel mai eficient a cadrului prin implicarea partenerilor sociali, a autorităților regionale și locale și a altor părți interesate relevante în conformitate cu legislația și practicile naționale;

               3.

               să participe activ la rețeaua Cadrului european de referință pentru asigurarea calității („rețeaua cadrului”) ca bază a dezvoltării viitoare a principiilor comune, a criteriilor și a indicatorilor de referință, a liniilor directoare și a instrumentelor pentru îmbunătățirea calității în EFP în mod corespunzător la nivel național, regional și local;

               4.

               să înființeze, în cazul în care acesta nu există încă, un punct național de referință pentru asigurarea calității în EFP, care să fie legat de structurile și cerințele specifice fiecărui stat membru și care, în conformitate cu practica națională, să reunească organismele relevante existente și să implice partenerii sociali și toate părțile interesate în cauză la nivel național și regional, pentru asigurarea continuării inițiativelor. Punctele de referință ar trebui:

                           —

                           să informeze o gamă variată de părți interesate cu privire la activitățile rețelei cadrului;

                           —

                           să furnizeze o susținere activă pentru punerea în aplicare a programului de lucru al rețelei cadrului;

                           —

                           să întreprindă inițiative concrete pentru promovarea dezvoltării viitoare a cadrului în contextul național;

                           —

                           să susțină autoevaluarea ca măsură complementară și eficientă de asigurare a calității, care permite evaluarea succesului și identificarea domeniilor care ar putea beneficia de îmbunătățiri, în vederea punerii în aplicare a programului de lucru al rețelei cadrului;

                           —

                           să asigure diseminarea eficientă a informației în rândul părților interesate;

               5.

               să realizeze o reexaminare a procesului de punere în aplicare din patru în patru ani – această reexaminare ar trebui să fie inclusă în fiecare al doilea raport național de progrese elaborat în contextul viitorului cadru strategic pentru cooperarea la nivel european în domeniul educației și formării – pe baza criteriilor de referință care vor fi definite în cadrul rețelei cadrului și în cooperare cu Comisia și statele membre,

         APROBĂ INTENȚIA COMISIEI:

               1.

               de a susține statele membre în îndeplinirea sarcinilor menționate mai sus, în special prin facilitarea cooperării și a învățării reciproce, a testării și a dezvoltării materialului orientativ și prin furnizarea informațiilor referitoare la dezvoltarea calității în EFP în rândul statelor membre;

               2.

               de a promova și de a participa împreună cu statele membre la rețeaua cadrului , contribuind la dezvoltarea politicii în acest domeniu prin intermediul unor propuneri și inițiative concrete, după caz;

               3.

               de a asigura monitorizarea punerii în aplicare a prezentei recomandări, prin prezentarea unui raport adresat Parlamentului European și Consiliului din patru în patru ani, asupra experienței câștigate și a implicațiilor pentru viitor, incluzând o reexaminare a prezentei recomandări, dacă aceasta este necesară, realizată în cooperare cu statele membre și cu implicarea diverselor părți interesate;

               4.

               de a realiza, pe baza raportului respectiv și în cooperare cu statele membre, o evaluare a punerii în aplicare a prezentei recomandări și, în cazul în care este necesar, o revizuire a acesteia.

      Adoptată la Bruxelles, 18 iunie 2009.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Štefan FÜLE

      (1)  JO C 100, 30.4.2009, p. 136.

      (2)  JO C 325, 19.12.2008, p. 48.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 18 decembrie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 11 mai 2009.

      (4)  JO C 13, 18.1.2003, p. 2.

      (5)  JO C 104, 30.4.2004, p. 1.

      (6)  „Realizarea spațiului european de învățământ superior”: Comunicat al Conferinței miniștrilor responsabili pentru învățământul superior, Berlin, 19 septembrie 2003.

      (7)  Concluziile Consiliului privind asigurarea calității în educație și formarea profesională, 28 mai 2004.

      (8)  Rețeaua europeană de asigurare a calității în educație și formare profesională a fost înființată în octombrie 2005 de către Comisie ca urmare a avizului favorabil al Comitetului consultativ pentru formare profesională. Membrii acesteia au fost desemnați de către statele membre, țările candidate, țările AELS-SEE și organizațiile partenerilor sociali europeni, în conformitate cu o procedură explicită.

      (9)  JO C 298, 8.12.2006, p. 3.

      (10)  JO C 111, 6.5.2008, p. 1.

      (11)  JO C 311, 21.12.2007, p. 13.

      INTRODUCERE LA ANEXE
      Prezenta recomandare stabilește un cadru european de referință pentru asigurarea calității („cadrul”) care conține un ciclu de asigurare și îmbunătățire a calității EFP (planificare, punere în aplicare, evaluare/apreciere și reexaminare/revizuire) pe baza unor criterii calitative, a unor descriptori și a unor indicatori aplicabili managamentului calității atât la nivelul sistemelui de EFP, cât și la nivelul furnizorilor de EFP. Scopul nu este acela de a introduce noi standarde, ci de a susține eforturile statelor membre, menținând totodată diversitatea abordărilor acestora.
      Cadrul ar trebui considerat mai mult un „set de instrumente”, din care diverșii utilizatori pot selecta descriptorii și indicatorii pe care îi consideră cei mai relevanți pentru cerințele sistemului lor specific de asigurare a calității.
      Descriptorii (Anexa I) și indicatorii (Anexa II) propuși sunt oferiți exclusiv în scop de orientare și pot fi selectați și aplicați de către utilizatorii cadrului în conformitate cu toate sau o parte din cerințele acestora și cu parametrii existenți.
      Aceștia pot fi aplicați formării profesionale inițiale (FPI) și/sau formării profesionale continue (FPC), în funcție de caracteristicile individuale relevante ale sistemului de EFP din fiecare stat membru și de tipul de furnizori de EFP.
      Aceștia vor fi utilizați strict voluntar, ținând seama de valoarea lor adăugată potențială și în conformitate cu legislația și practica naționale. Aceștia nu trebuie considerați nici puncte de reper, nici instrumente de raportare sau comparare a calității și eficienței diferitelor sisteme naționale. Responsabilitatea de monitorizare a calității acestor sisteme revine în continuare în mod exclusiv statelor membre.

         ANEXA I

            CADRUL EUROPEAN DE REFERINȚĂ PENTRU ASIGURAREA CALITĂȚII: CRITERII DE CALITATE ȘI DESCRIPTORI INDICATIVI
             (1)

         Prezenta anexă propune criterii comune de calitate și descriptori indicativi pentru susținerea statelor membre, după cum acestea consideră potrivit, în momentul punerii în aplicare a cadrului (2).

                     Criterii de calitate

                     Descriptori indicativi la nivelul sistemului EFP

                     Descriptori indicativi la nivelul furnizorului de EFP

                     Planificarea reflectă o viziune strategică comună părților interesate și include scopuri/obiective, acțiuni și indicatori expliciți

                     Scopurile/obiectivele EFP sunt descrise pe termen mediu și lung și sunt legate de obiectivele europene
                     Părțile interesate relevante participă la stabilirea scopurilor și obiectivelor EFP la diferite niveluri
                     Țintele sunt stabilite și monitorizate prin intermediul indicatorilor specifici (criterii de succes)
                     Au fost stabilite mecanismele și procedurile pentru identificarea necesităților în materie de formare
                     A fost elaborată o politică de informare pentru a asigura prezentarea optimă a rezultatelor/efectelor de calitate cu respectarea cerințelor naționale/regionale privind protecția datelor
                     Au fost definite standardele și liniile directoare pentru recunoașterea, validarea și certificarea competențelor individuale

                     Scopurile/obiectivele politicii europene, naționale și regionale în domeniul educației și formării profesionale se reflectă în țintele locale stabilite de furnizorii de EFP
                     Sunt stabilite și monitorizate scopuri/obiective și ținte explicite
                     Au loc consultări continue cu părțile interesate relevante pentru identificarea necesităților locale/individuale specifice
                     Responsabilitățile în managementul și dezvoltarea calității au fost împărțite în mod explicit
                     Există o implicare timpurie a personalului în planificare, inclusiv în ceea ce privește dezvoltarea calității
                     Furnizorii planifică inițiative de cooperare cu alți furnizori de EFP
                     Părțile interesate relevante participă la procesul de analizare a nevoilor locale
                     Furnizorii EFP dețin un sistem explicit și transparent de asigurare a calității

                     Planurile de punere în aplicare sunt elaborate în consultare cu părțile interesate și includ principii explicite

                     Planurile de punere în aplicare sunt stabilite în colaborare cu partenerii sociali, furnizorii de EFP și alte părți interesate relevante la diferite niveluri
                     Planurile de punere în aplicare includ analizarea resurselor necesare, a capacităților utilizatorilor și a instrumentelor și liniilor directoare necesare pentru susținere
                     Au fost elaborate liniile directoare și standardele pentru punerea în aplicare la diferite niveluri
                     Planurile de punere în aplicare includ sprijin specific pentru formarea profesorilor și a formatorilor
                     Responsabilitățile furnizorilor de EFP în cadrul procesului de punere în aplicare sunt descrise în mod explicit și sunt transparente
                     A fost creat un cadru național și/sau regional pentru asigurarea calității, care include linii directoare și standarde de calitate la nivelul furnizorului pentru promovarea ameliorării continue și a autoreglementării

                     Resursele sunt pregătite/alocate intern în mod corespunzător pentru a atinge obiectivele stabilite în planurile de punere în aplicare
                     Parteneriatele relevante sunt susținute în mod explicit pentru punerea în aplicare a acțiunilor planificate
                     Planul strategic pentru dezvoltarea competențelor personalului specifică necesitatea instruirii profesorilor și formatorilor
                     Personalul ia parte la activități periodice de formare și dezvoltă cooperarea cu părțile interesate externe pentru susținerea dezvoltării capacităților și îmbunătățirii calității și pentru creșterea performanțelor

                     Evaluarea rezultatelor și proceselor este realizată în mod regulat și susținută prin măsurare

                     Este creată o metodologie pentru evaluare, cuprinzând evaluarea internă și externă
                     Implicarea părților interesate în procesul de evaluare și monitorizare este agreată și descrisă clar
                     Standardele și procesele naționale/regionale pentru îmbunătățirea și asigurarea calității sunt relevante și în concordanță cu nevoile din sectorul respectiv
                     Sistemele sunt supuse autoevaluării, reexaminării interne și externe, după caz
                     Sunt puse în aplicare sisteme de avertizare timpurie
                     Se aplică indicatori de performanță
                     Se colectează date relevante, regulate și coerente pentru măsurarea succesului și identificarea domeniilor care trebuie îmbunătățite. Sunt create metodologii corespunzătoare pentru colectarea datelor, de exemplu, chestionare și indicatori/unități metrice

                     Autoaprecierea/autoevaluarea este realizată periodic în conformitate cu reglementările/cadrele naționale și regionale sau la inițiativa furnizorilor de EFP
                     Evaluarea și reexaminarea acoperă procesele și rezultatele/efectele educației, incluzând evaluarea satisfacției cursantului, precum și a performanței și satisfacției personalului
                     Evaluarea și reexaminarea includ mecanisme corespunzătoare și eficace pentru implicarea părților interesate interne și externe
                     Sunt puse în aplicare sisteme de avertizare timpurie

                     Reexaminare

                     Procedurile, mecanismele și instrumentele pentru realizarea reexaminărilor sunt definite la toate nivelurile
                     Procesele sunt reexaminate periodic și se elaborează planuri de acțiune. Sistemele sunt adaptate în consecință
                     Informațiile privind rezultatele evaluării sunt făcute publice

                     Se înregistrează feedback-ul cursanților privind experiențele lor individuale de învățare și mediul de studiu și de predare. Împreună cu feedback-ul profesorilor, acesta este utilizat pentru fundamentarea viitoarelor acțiuni
                     Informațiile privind rezultatele reexaminării sunt puse la dispoziția publicului larg
                     Procedurile referitoare la feedback și reexaminare sunt parte a unui proces de învățare strategic în cadrul organizației
                     Rezultatele/efectele procesului de evaluare sunt discutate cu părțile interesate relevante și sunt elaborate planuri de acțiune corespunzătoare

            (1)  În sensul prezentei recomandări, definițiile care se aplică se bazează pe Glosarul Cedefop privind calitatea în formare (document de lucru, noiembrie 2003).

            (2)  Un alt set de indicatori de calitate selectați este detaliat în anexa II.

         ANEXA II

            UN SET DE REFERINȚĂ AL INDICATORILOR DE CALITATE SELECTAȚI PENTRU EVALUAREA CALITĂȚII ÎN CADRUL EFP

         Prezenta anexă propune un set cuprinzător de indicatori de calitate selectați care poate fi utilizat pentru susținerea evaluării și îmbunătățirii calității sistemelor de EFP și/sau a furnizorilor. Acest set de indicatori va fi dezvoltat în viitor prin cooperare europeană bilaterală și/sau multilaterală, bazată pe datele europene și registrele naționale.
         În ceea ce privește natura și scopul lor, acești indicatori ar trebui diferențiați de indicatorii și criteriile de referință cuprinse în Concluziile Consiliului din 25 mai 2007 privind un cadru coerent de indicatori și criterii de referință în vederea monitorizării progresului spre realizarea obiectivelor de la Lisabona din domeniul educației și al formării.
         Mai mult, tabelul de indicatori nu include indicatori agregați la nivel național în cazurile în care aceștia nu există sau ar fi greu de obținut. Agregarea unor astfel de indicatori la nivel național se poate realiza ulterior pe baza unui acord comun între statele membre, Comisie și rețeaua Cadrului european de referință pentru asigurarea calității.

                     Indicator

                     Tipul indicatorului

                     Obiectivul politicii

                     Indicatori generali pentru asigurarea calității

                     NR. 1
                     Relevanța sistemelor de asigurare a calității pentru furnizorii de EFP:

                                 (a)

                                 proporția furnizorilor care aplică sisteme interne pentru asigurarea calității definite prin lege/din proprie inițiativă

                                 (b)

                                 proporția furnizorilor de EFP acreditați

                     Indicator de context/de intrare

                     Promovarea unei culturi a îmbunătățirii calității la nivelul furnizorilor de EFP
                     Creșterea transparenței calității formării
                     Îmbunătățirea încrederii reciproce în ceea ce privește furnizarea serviciilor de formare

                     NR. 2
                     Investiția în instruirea profesorilor și a formatorilor

                                 (a)

                                 numărul profesorilor și al formatorilor care participă la activități de formare complementară

                                 (b)

                                 valoarea fondurilor investite

                     Indicator de intrare/de proces

                     Promovarea responsabilizării profesorilor și formatorilor în procesul dezvoltării calității în EFP
                     Îmbunătățirea capacității EFP de a răspunde la cererea în evoluție de pe piața muncii
                     Dezvoltarea capacităților individuale de învățare
                     Îmbunătățirea rezultatelor cursanților

                     Indicatori de susținere a obiectivelor de calitate pentru politicile EFP

                     NR. 3
                     Rata participării la programele EFP:
                     Numărul participanților la programele de EFP (1), în funcție de tipul de program și de criteriile individuale (2)

                     Indicator de intrare/de proces/de ieșire

                     Obținerea informațiilor de bază la nivelul sistemului și al furnizorilor privind atractivitatea EFP
                     Susținerea creșterii accesului la EFP, inclusiv al grupurilor dezavantajate

                     NR. 4
                     Rata de finalizare a programelor EFP:
                     Numărul persoanelor care au încheiat cu succes/au abandonat programele de EFP, în funcție de tipul de program și de criteriile individuale

                     Indicator de proces/de ieșire Indicator de rezultat

                     Obținerea informațiilor de bază în ceea ce privește realizările educaționale și calitatea proceselor de formare
                     Calcularea ratelor de abandon comparativ cu ratele de participare
                     Susținerea finalizării cu succes drept unul din obiectivele principale pentru calitatea în EFP
                     Susținerea furnizării de servicii de formare adecvate, inclusiv pentru grupurile dezavantajate

                     NR. 5
                     Rata de plasare după finalizarea programelor EFP:

                                 (a)

                                 destinația cursanților EFP la un anumit moment de la încheierea perioadei de formare, în funcție de tipul de program și de criteriile individuale (3);

                                 (b)

                                 proporția cursanților angajați la un anumit moment de la încheierea perioadei de formare, în funcție de tipul de program și de criteriile individuale.

                     Indicator de rezultat

                     Susținerea creșterii nivelului de ocupare a forței de muncă
                     Îmbunătățirea capacității EFP de a răspunde la cererile în evoluție de pe piața muncii
                     Susținerea furnizării de servicii de formare adecvate, inclusiv pentru grupurile dezavantajate

                     NR. 6
                     Utilizarea aptitudinilor dobândite la locul de muncă:

                                 (a)

                                 informații privind ocupația persoanelor după încheierea perioadei de formare, în funcție de tipul de program și de criteriile individuale

                                 (b)

                                 nivelul de satisfacție a persoanelor și a angajatorilor față de aptitudinile/competențele dobândite

                     Indicator de rezultat
                     (amestec de date calitative și cantitative)

                     Creșterea nivelului de ocupare a forței de muncă
                     Îmbunătățirea capacității EFP de a răspunde la cererile în evoluție de pe piața muncii
                     Susținerea furnizării de servicii de formare adecvate, inclusiv pentru grupurile dezavantajate

                     Informații de context

                     NR. 7
                     Rata șomajului (4) în funcție de criteriile individuale

                     Indicator de context

                     Contextul politicii decizionale la nivelul sistemului de EFP

                     NR. 8
                     Prevalența grupurilor vulnerabile:

                                 (a)

                                 procentajul participanților la EFP clasificați ca grupuri dezavantajate (într-o regiune definită sau arie de proveniență) în funcție de vârstă și sex;

                                 (b)

                                 rata succesului grupurilor dezavantajate în funcție de vârstă și sex.

                     Indicator de context

                     Contextul politicii decizionale la nivelul sistemului de EFP
                     Susținerea accesului la EFP al grupurilor dezavantajate
                     Susținerea furnizării unei formări adecvate pentru grupurile dezavantajate

                     NR. 9
                     Mecanisme de identificare a nevoilor de formare pe piața muncii

                                 (a)

                                 Informații privind mecanismele instituite pentru identificarea cererilor în schimbare la diferite niveluri;

                                 (b)

                                 dovada eficacității acestora.

                     Indicator de context/de intrare
                     (informații calitative)

                     Îmbunătățirea capacității EFP de a răspunde la cererile în schimbare de pe piața muncii
                     Susținerea creșterii nivelului de ocupare a forței de muncă

                     NR. 10
                     Planuri utilizate pentru promovarea unui acces mai bun la EFP:

                                 (a)

                                 Informații privind planurile existente la diferite niveluri;

                                 (b)

                                 dovada eficacității acestora.

                     Indicator de proces
                     (informații calitative)

                     Promovarea accesului la EFP, inclusiv al grupurilor dezavantajate
                     Susținerea furnizării unei formări adecvate

            (1)  Pentru FPI: o perioadă de șase săptămâni de formare este necesară pentru ca un cursant să fie considerat participant.
         Pentru învățarea de-a lungul vieții: procentajul populației admise la programele formale EFP.

            (2)  În afara informațiilor de bază privind sexul și vârsta, pot fi aplicate și alte criterii sociale, de exemplu tinerii expuși abandonului școlar, cea mai importantă realizare școlară, migranții, persoane cu handicap, durata șomajului etc.

            (3)  Pentru FPI: inclusiv informații privind destinația celor care abandonează.

            (4)  Definiții în conformitate cu OIM și OCDE: persoane cu vârste între 15 și 74 de ani fără un loc de muncă, în căutarea activă a unui loc de muncă și care sunt pregătite să înceapă să lucreze.


title: Recomandarea (UE) 2015/1381 a Comisiei din 10 august 2015 privind monitorizarea arsenului din alimente

text:
               12.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 213/9

         RECOMANDAREA (UE) 2015/1381 A COMISIEI
   din 10 august 2015
   privind monitorizarea arsenului din alimente
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Arsenul se găsește în mod natural în mediu, fiind prezent în sol, în apele subterane și plante. Arsenul se găsește într-o varietate largă de compuși ai arsenului. Se găsește în apă, sol și pământ. Arsenul este absorbit de toate plantele și animalele.

               (2)

               Principalele efecte adverse raportate asociate ingerării de arsen anorganic pe termen lung în cazul persoanelor sunt: leziuni ale pielii, cancer, toxicitate care afectează dezvoltarea, neurotoxicitate, boli cardiovasculare, tulburări ale metabolismului glucidelor și diabet.

               (3)

               Comisia Europeană a solicitat Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) să elaboreze un aviz științific privind riscurile pentru sănătatea umană legate de prezența arsenului în produsele alimentare (inclusiv apa potabilă).

               (4)

               Avizul științific al EFSA (1) recomandă obținerea de date de speciație pentru diferite produse alimentare pentru a sprijini evaluarea expunerii prin alimentație, cu scopul de a perfecționa evaluarea riscurilor arsenului anorganic,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Ca statele membre să monitorizeze în anii 2016, 2017 și 2018 prezența arsenului în alimente. Pentru a permite o evaluare precisă a expunerii, monitorizarea trebuie să includă o mare varietate de produse alimentare care să reflecte obiceiurile de consum, inclusiv alimente, ca de exemplu boabe de cereale, produse pe bază de cereale (inclusiv tărâțe și germeni), sucuri din fructe și legume, apa potabilă (inclusiv apa îmbuteliată), cafea, frunze uscate de ceai, bere, pește și fructe de mare, legume, produse din alge (inclusiv hijiki), lapte, produse lactate, alimente destinate sugarilor și copiilor de vârstă mică, alimente destinate unor scopuri medicale speciale și suplimente alimentare.

               2.

               Ca statele membre să urmeze procedurile de prelevare a probelor prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei (2) pentru a se asigura că probele sunt reprezentative pentru lotul din care se prelevează probe.

               3.

               Ca statele membre să efectueze analiza arsenului, de preferință prin determinarea conținutului de arsen anorganic și de arsen total și, dacă este posibil, de alte tipuri relevante de arsen în conformitate cu anexa III la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (3) prin utilizarea unei metode de analiză care s-a dovedit a genera rezultate fiabile.

               4.

               Ca statele membre să transmită în mod regulat către EFSA datele monitorizării exprimate pe baza greutății totale, împreună cu informațiile stabilite de EFSA, în formatul electronic de raportare stabilit de aceasta, în vederea compilării lor într-o bază de date.

      Adoptată la Bruxelles, 10 august 2015.

            Pentru Comisie

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            Membru al Comisiei

      (1)  Grupul pentru contaminanții din lanțul alimentar din cadrul EFSA (CONTAM); Scientific Opinion on Arsenic in Food (Aviz științific cu privire la arsenul din alimente). EFSA Journal 2009; 7(10):1351.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei din 28 martie 2007 de stabilire a metodelor de prelevare a probelor și de analiză pentru controlul oficial al nivelurilor de plumb, cadmiu, mercur, staniu anorganic, 3-MCPD și benzo(a)piren din produsele alimentare (JO L 88, 29.3.2007, p. 29).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 165, 30.4.2004, p. 1).


title: Recomandarea Consiliului din 21 martie 2017 privind politica economică a zonei euro

text:
               24.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 92/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 21 martie 2017
   privind politica economică a zonei euro
   (2017/C 92/01)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136, coroborat cu articolul 121 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               Redresarea economică în zona euro continuă, dar rămâne fragilă. S-au înregistrat progrese semnificative în ultimii ani: începând din 2015, produsul intern brut (PIB) al zonei euro a revenit la nivelul din perioada anterioară crizei în termeni reali, iar șomajul a scăzut, atingând nivelul cel mai redus din 2010-2011 până în prezent. Cu toate acestea, cererea agregată este moderată, inflația este cu mult sub nivelul țintă, în pofida unei politici monetare foarte flexibile adoptate de Banca Centrală Europeană, iar creșterea este împiedicată de urmările crizei, cum ar fi dezechilibrele macroeconomice persistente și un nivel înalt de îndatorare în toate sectoarele economiei, ceea ce face necesară reducerea efectului de levier și a resurselor disponibile pentru consum și investiții. În plus, deși potențialul de creștere al economiei din zona euro a înregistrat o tendință de scădere pe termen lung, această tendință a fost accentuată și mai mult de criză. În pofida semnelor de ameliorare, deficitul de investiții persistent și nivelul ridicat al șomajului creează riscul ca perspectivele de creștere să fie și mai mult afectate. Natura asimetrică a reechilibrării din economia zonei euro a persistat, în condițiile în care numai țările care sunt debitori neți și-au corectat dezechilibrele, și are ca efect creșterea excedentului de cont curent. În cadrul acordului global din G20, statele membre din zona euro sunt invitate să utilizeze toate instrumentele de politică, inclusiv fiscale și structurale – în mod individual și colectiv – pentru a obține o creștere puternică, durabilă, echilibrată și favorabilă incluziunii.

               (2)

               Ar trebui adoptate reforme structurale ambițioase, care să faciliteze realocarea eficientă și în bune condiții a resurselor umane și de capital și care să contribuie la soluționarea provocărilor legate de schimbările tehnologice și structurale în curs. Sunt necesare reforme care să creeze un climat de afaceri permisiv, să finalizeze piața unică și să elimine barierele din calea investițiilor. Aceste eforturi sunt esențiale pentru creșterea productivității și a ocupării forței de muncă, pentru consolidarea convergenței și pentru amplificarea potențialului de creștere și a capacității de ajustare a economiei din zona euro. Implementarea unor reforme structurale, prin faptul că permite crearea unor piețe eficiente cu mecanisme de preț reactive, ar putea sprijini politica monetară, facilitând transmiterea acesteia către economia reală. Reformele care elimină blocajele în materie de investiții și care sprijină investițiile pot aduce un beneficiu dublu prin sprijinirea activității economice pe termen scurt și prin crearea capacității de creștere durabilă și favorabilă incluziunii pe termen lung. Reformele care îmbunătățesc productivitatea sunt deosebit de importante pentru acele state membre care, din cauza datoriei externe ridicate, au nevoi mari în materie de reducere a efectului de levier, întrucât o creștere mai rapidă contribuie la reducerea datoriei ca procentaj din PIB. Stimularea competitivității bazate pe prețuri și pe alte elemente decât prețurile ar contribui, la rândul său, la reechilibrarea externă a țărilor respective. Statele membre cu excedente mari de cont curent pot contribui la reechilibrarea zonei euro prin introducerea unor măsuri, inclusiv a unor reforme structurale, care să faciliteze canalizarea economiilor excesive realizate către cererea internă, în special prin consolidarea investițiilor. Contextul actual, caracterizat prin rate scăzute ale dobânzii, oferă, la rândul său, oportunități suplimentare în acest sens, mai ales în statele membre care dispun de o importantă marjă de manevră bugetară.

               (3)

               O mai bună coordonare a implementării reformelor structurale, inclusiv a celor prevăzute în recomandările specifice fiecărei țări și a celor necesare pentru a finaliza uniunea economică și monetară (UEM), poate să creeze efecte de propagare pozitive în statele membre și să consolideze efectele pozitive pe termen scurt ale reformelor respective. Discuțiile tematice din cadrul Eurogrupului s-au dovedit a fi valoroase pentru construirea unei înțelegeri comune a priorităților de reformă în zona euro, pentru schimbul de bune practici și pentru promovarea convergenței structurale și a implementării reformelor. Respectivele discuții ar trebui să continue în cadrul Eurogrupului, și să fie consolidate pe cât posibil, inclusiv prin utilizarea eficace a principiilor comune și a criteriilor de referință convenite. Aceste discuții ar trebui să continue fără a aduce atingere discuțiilor în curs din cadrul formațiunilor relevante ale Consiliului și recunoscând în același timp relevanța la nivelul Uniunii și natura provocărilor și experiențelor comune, după caz. Ca răspuns la Recomandarea Consiliului privind instituirea de consilii naționale pentru productivitate (1) adoptată la 20 septembrie 2016, consiliile naționale de productivitate pot, de asemenea, să contribuie la stimularea asumării răspunderii și la punerea în aplicare a reformelor necesare la nivel național.

               (4)

               O coordonare solidă a politicilor bugetare naționale, bazată pe norme comune, este esențială pentru atingerea unei orientări bugetare agregate adecvate și pentru buna funcționare a uniunii monetare. Normele bugetare comune vizează asigurarea sustenabilității datoriei la nivel național, oferind totodată o marjă pentru stabilizarea macroeconomică. Prin urmare, orientarea bugetară națională și cea agregată ale zonei euro trebuie să echilibreze dublul obiectiv de a asigura sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice naționale și stabilizarea macroeconomică pe termen scurt, atât la nivelul fiecărei țări, cât și la nivelul zonei euro. În conjunctura actuală, caracterizată printr-un grad ridicat de incertitudine în ceea ce privește forța redresării și nivelul capacității de rezervă din economie, în care politica monetară a fost deosebit de favorabilă, este necesară o politică bugetară la nivelul zonei euro care să completeze politica monetară în ceea ce privește sprijinirea cererii, în special a investițiilor, și ieșirea din situația de inflație scăzută, ținând totodată cont în mod corespunzător de preocupările actuale legate de sustenabilitatea datoriei. Eficacitatea politicii bugetare, inclusiv efectele de propagare de la o țară la alta, este sporită de contextul ratelor scăzute ale dobânzii. În Comunicarea sa către Parlamentul European, Consiliu, Banca Centrală Europeană, Comitetul Economic și Social European și Comitetul European al Regiunilor „Către o orientare bugetară pozitivă pentru zona euro”, din 16 noiembrie 2016, Comisia consideră că, pentru 2017, în situația actuală, este de dorit o expansiune bugetară de până la 0,5 % din PIB la nivelul întregii zone euro.
               În iulie 2016, Eurogrupul a concluzionat, pe baza analizei Comisiei, că orientarea fiscală agregată pentru 2017, în general neutră, asigură un echilibru adecvat. În decembrie 2016, Eurogrupul a subliniat importanța găsirii unui echilibru adecvat între nevoia de a asigura sustenabilitatea și necesitatea de a sprijini investițiile pentru a consolida redresarea fragilă, contribuind astfel la realizarea unui mix de politici mai echilibrat. În același timp, datoria publică rămâne ridicată și este în continuare necesar ca finanțele publice să devină sustenabile pe termen mediu în mai multe state membre. Din acest motiv, este necesar să se asigure diferențierea adecvată a eforturilor bugetare în statele membre, luându-se în considerare marja de manevră bugetară și efectele de propagare în toate statele membre din zona euro. Statele membre care își depășesc obiectivele bugetare pe termen mediu și-ar putea utiliza situația bugetară favorabilă pentru a-și consolida în continuare cererea internă și potențialul de creștere, în funcție de circumstanțele specifice fiecărei țări, respectând totodată obiectivul pe termen mediu, prerogativele bugetare naționale și cerințele naționale.
               De exemplu, garanțiile acordate Fondului european pentru investiții strategice instituit prin Regulamentul (UE) 2015/1017 al Parlamentului European și al Consiliului (2) reprezintă, pentru statele membre care dispun de o marjă de manevră bugetară, o modalitate deosebit de eficace de a maximiza impactul asupra economiei reale și asupra redresării din zona euro. Statele membre care au nevoie de ajustări bugetare suplimentare în cadrul componentei preventive a pactului ar trebui să se asigure că respectă cerințele Pactului de stabilitate și de creștere (PSC) pentru 2017. În cadrul componentei corective a PSC, statele membre trebuie să asigure o corectare la timp și durabilă a deficitelor lor excesive, asigurând astfel rezerve bugetare pentru situații neprevăzute. Statele membre ar trebui să aplice politici fiscale care respectă pe deplin PSC, utilizând totodată în mod optim flexibilitatea integrată în normele existente. Reformele structurale, în special cele care vizează sporirea productivității, ar sprijini creșterea și ar îmbunătăți sustenabilitatea finanțelor publice. În plus, o îmbunătățire decisivă a structurii și a gestionării bugetelor naționale, atât în ceea ce privește veniturile, cât și în ceea ce privește cheltuielile, prin transferarea resurselor către investiții tangibile și intangibile ar spori impactul bugetelor asupra cererii pe termen scurt și asupra productivității pe termen lung. Pentru a consolida credibilitatea politicilor statelor membre și a contribui la găsirea echilibrului adecvat între stabilizarea macroeconomică pe termen scurt, sustenabilitatea datoriei și creșterea pe termen lung, este nevoie de cadre bugetare naționale eficace.

               (5)

               Piețele forței de muncă continuă să se redreseze treptat în zona euro, cu o reducere constantă a șomajului. Cu toate acestea, ratele șomajului de lungă durată și ale șomajului în rândul tinerilor rămân ridicate, în timp ce sărăcia, excluziunea socială și inegalitatea rămân o preocupare profundă în mai multe state membre. Deși s-au înregistrat progrese în ceea ce privește reformele destinate să îmbunătățească reziliența și capacitatea de adaptare a piețelor forței de muncă, în întreaga zonă euro persistă discrepanțe semnificative care continuă să pună în pericol buna funcționare a acesteia. În vederea unei realocări constante și fără probleme a forței de muncă către activități mai productive, cu scopul de a sprijini integrarea sau reintegrarea persoanelor care sunt afectate de tranziția între locuri de muncă sau care sunt excluse de pe piața forței de muncă, de a reduce segmentarea și de a promova convergența economică și socială, inclusiv prin sporirea șanselor de a găsi locuri de muncă de calitate, sunt necesare o piață a forței de muncă, un sistem de protecție socială și sisteme fiscale și de prestații sociale bine concepute, echitabile și favorabile incluziunii. Acestea vor permite, de asemenea, o stabilizare automată mai eficace și o creștere economică și o ocupare a forței de muncă mai puternice, durabile și favorabile incluziunii, factori importanți pentru soluționarea problemelor sociale din zona euro.
               Reformele necesare includ: (i) modificarea legislației din domeniul protecției muncii în vederea introducerii unor dispoziții contractuale fiabile, care să ofere flexibilitate și siguranță atât angajaților, cât și angajatorilor, să promoveze tranzițiile de pe piața muncii, să evite apariția unei piețe a muncii pe două niveluri și să permită ajustări ale costului forței de muncă atunci când este necesar, domeniu în care eforturile de reformă au fost deosebit de intense în ultimii ani; (ii) consolidarea competențelor prin îmbunătățirea performanței și a eficacității sistemelor educaționale și a strategiilor cuprinzătoare de învățare pe tot parcursul vieții, cu accent pe necesitățile pieței muncii; (iii) politici active eficace în domeniul pieței forței de muncă, menite să ajute persoanele fără loc de muncă, inclusiv șomerii de lungă durată, să se reintegreze pe piața muncii și să participe mai activ la aceasta; și (iv) sisteme moderne, durabile și adecvate de protecție socială care contribuie efectiv și eficient pe parcursul ciclului de viață atât la incluziunea socială, cât și la integrarea pe piața muncii. În plus, deplasarea presiunii fiscale de pe piața forței de muncă, în special în cazul persoanelor cu venituri mici, și asigurarea unor regimuri fiscale echitabile pot îmbunătăți rezultatele pe piața muncii. Statele membre din zona euro care au implementat astfel de reforme sunt mai reziliente și se bucură de un nivel mai ridicat de ocupare a forței de muncă și de performanțe mai mari în domeniul social. Elaborarea unor astfel de reforme trebuie să ia în considerare impactul social potențial al acestora.

               (6)

               Crearea uniunii bancare a înregistrat progrese, dar nu este încă finalizată. În conformitate cu foaia de parcurs din iunie 2016, astfel cum este prevăzută în Concluziile Consiliului din 16 iunie 2016, ar trebui să continue eforturile în direcția finalizării uniunii bancare în ceea ce privește reducerea riscurilor și partajarea riscurilor, inclusiv un sistem european de asigurare a depozitelor și intrarea în acțiune a mecanismului comun de protecție pentru Fondul unic de rezoluție cel târziu până la sfârșitul perioadei de tranziție a fondului, astfel cum este definită în Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (3). Deși reziliența globală a sectorului bancar din zona euro a crescut de la începutul crizei, presiunea asupra băncilor s-a amplificat din cauza mai multor factori, cum ar fi nivelurile ridicate ale creditelor neperformante, modelele de afaceri ineficiente și supracapacitatea din unele state membre, toate acestea având ca rezultat o rentabilitate scăzută și, în unele cazuri, apariția unor provocări la adresa viabilității. Presiunea respectivă afectează capacitatea băncilor de a desfășura activitatea de creditare a economiei. Riscurile se extind și la economia reală, unde nivelul datoriei publice și al datoriei private nefinanciare din unele state membre rămâne ridicat. Este nevoie de o continuă reducere ordonată a efectului de levier în sectorul privat, prin identificarea, achitarea și, dacă este necesar, restructurarea datoriilor debitorilor viabili care se află în dificultate și prin rezoluția stocurilor de datorii neviabile, astfel încât capitalul să poată fi realocat într-un mod mai rapid și mai eficient. În acest context, abordarea nivelurilor încă ridicate ale creditelor neperformante și respectarea unor principii comune în elaborarea de cadre în materie de insolvență pentru întreprinderi și gospodării, inclusiv prin îmbunătățirea la nivel național a procedurilor de insolvență și a cadrelor privind soluționarea alternativă a litigiilor, constituie elemente esențiale în cadrul unui proces reușit, favorabil creșterii, de reducere a efectului de levier.

               (7)

               Pe parcursul anului 2016 s-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește inițiativele prezentate în raportul celor cinci președinți privind „Finalizarea uniunii economice și monetare a Europei” din 22 iunie 2015 elaborat de președintele Comisiei Europene în strânsă cooperare cu președinții Consiliului European, al Băncii Centrale Europene, al Eurogrupului și al Parlamentului European, cum ar fi rolul sporit al dimensiunii reprezentate de zona euro în cadrul semestrului european, Recomandarea Consiliului privind consiliile naționale pentru productivitate și instituirea Consiliului bugetar european în cadrul Comisiei. De asemenea, în prezent se lucrează la îmbunătățirea transparenței și la reducerea complexității normelor bugetare, iar în noiembrie 2015, Comisia a prezentat o propunere pentru un sistem european de asigurare a depozitelor. Mai mult decât atât, din raportul celor cinci președinți rezultă că există provocări mai ample care trebuie abordate. La 1 martie 2017, Comisia a prezentat o carte albă privind viitorul Europei, care abordează, printre altele, și viitorul UEM. Pentru a se ajunge la un acord cu privire la o cale de urmat operațională este necesar ca toate statele membre din zona euro și toate instituțiile Uniunii, dar și statele membre din afara zonei euro să își asume în mod egal responsabilitatea și să fie conștiente de faptul că urmăresc un scop comun, întrucât o UEM puternică va contribui la abordarea cu mai multă fermitate a provocărilor cu care se confruntă Uniunea și va avea un impact pozitiv și asupra statelor membre din afara zonei euro. În acest sens, va fi important ca discuțiile privind finalizarea UEM să se desfășoare într-o manieră deschisă și transparentă în relația cu statele membre din afara zonei euro, cu respectarea deplină a pieței interne a Uniunii și, pentru inițiativele relevante, să fie deschise statelor membre din afara zonei euro, pe o bază echivalentă, după caz.

               (8)

               Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și Comitetul pentru protecție socială au fost consultate cu privire la aspectele legate de ocuparea forței de muncă și la aspectele sociale din prezenta recomandare,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2017-2018, statele membre din zona euro să ia măsuri în cadrul Eurogrupului, în mod individual și colectiv, astfel încât:

               1.

               Să urmărească politici care sprijină creșterea durabilă și favorabilă incluziunii pe termen scurt și lung și care îmbunătățesc capacitatea de adaptare, reechilibrarea și convergența. Să acorde prioritate reformelor care sporesc productivitatea, îmbunătățesc mediul instituțional și de afaceri, elimină blocajele din sectorul investițiilor și sprijină crearea de locuri de muncă. Statele membre cu deficite de cont curent sau cu datorii externe ridicate ar trebui să sporească productivitatea, limitând totodată cost unitar al muncii. Statele membre cu excedente mari ale contului curent ar trebui să implementeze, cu prioritate, măsuri, inclusiv reforme structurale și de stimulare a investițiilor, care să contribuie la consolidarea cererii lor interne și a potențialului lor de creștere.

               2.

               Să urmărească în politicile bugetare un echilibru adecvat între nevoia de a asigura durabilitatea și necesitatea de a sprijini investițiile pentru a consolida redresarea economică, contribuind astfel la o strategie fiscală generală adecvată și la un mix de politici mai echilibrat. Statele membre care, în conformitate cu analiza Comisiei, sunt expuse riscului de a nu își îndeplini obligațiile care le revin în temeiul Pactului de stabilitate și de creștere în 2017 ar trebui, în acest sens, să ia în timp util măsuri suplimentare pentru a asigura conformitatea. Pe de altă parte, statele membre care și-au depășit obiectivele pe termen mediu sunt invitate să continue să acorde prioritate investițiilor, pentru a stimula creșterea potențială, conservând, totodată, sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. Statele membre despre care se preconizează că vor fi, în linii mari, conforme cu Pactul de stabilitate și de creștere în 2017 ar trebui să asigure respectarea Pactului de stabilitate și de creștere în cadrul proceselor lor bugetare naționale. Să aplice politici bugetare cu respectarea deplină a Pactului de stabilitate și de creștere, utilizând totodată în mod optim flexibilitatea integrată în normele existente. În general, statele membre ar trebui să îmbunătățească structura finanțelor publice prin crearea unor oportunități mai mari de realizare a unor investiții tangibile și intangibile, și să asigure funcționarea eficace a cadrelor bugetare naționale.

               3.

               Să implementeze reforme care să promoveze competitivitatea, crearea de locuri de muncă, calitatea locurilor de muncă, reziliența și convergența economică și socială, bazate pe un dialog social eficace. Aceste reforme ar trebui să cuprindă următoarele elemente combinate: (i) contracte de muncă fiabile, care să ofere flexibilitate și siguranță angajaților și angajatorilor; (ii) sisteme de educație și formare, precum și strategii cuprinzătoare de învățare pe tot parcursul vieții care să fie de calitate și eficiente și să fie orientate către necesitățile pieței muncii; (iii) politici eficiente și active în domeniul pieței forței de muncă, destinate să sprijine participarea la piața muncii; (iv) sisteme de protecție socială moderne, sustenabile și adecvate, care contribuie efectiv și eficient pe întreaga durată a ciclului de viață la incluziunea socială și la integrarea pe piața forței de muncă. Să deplaseze presiunea fiscală de pe piața muncii, în special pentru persoanele cu venituri mici și în statele unde competitivitatea costurilor este în urmă față de media zonei euro, precum și să facă presiunea fiscală neutră din punct de vedere bugetar în țările fără marjă de manevră bugetară.

               4.

               În conformitate cu foaia de parcurs din iunie 2016, să continue eforturile în direcția finalizării uniunii bancare în ceea ce privește reducerea riscurilor și partajarea riscurilor, inclusiv un sistem european de asigurare a depozitelor și intrarea în acțiune a mecanismului comun de protecție pentru Fondul unic de rezoluție cel târziu până la sfârșitul perioadei de tranziție a fondului. Să elaboreze și să implementeze o strategie eficace la nivelul întregii zone euro pentru a completa acțiunea de supraveghere prudențială cu scopul de a aborda riscurile la adresa viabilității sectorului bancar, inclusiv în ceea ce privește nivelul ridicat al creditelor neperformante, modelele de afaceri ineficiente și supracapacitatea. În statele membre cu niveluri ridicate ale datoriei private, să promoveze reducerea ordonată a efectului de levier.

               5.

               Să facă progrese în ceea ce privește finalizarea uniunii economice și monetare, cu respectarea deplină a pieței interne a Uniunii și într-un mod deschis și transparent față de statele membre care nu fac parte din zona euro. Să continue să progreseze în ceea ce privește inițiativele în curs și lucrările cu privire la chestiuni pe termen mai lung legate de uniunea economică și monetară, ținând seama în mod corespunzător de Cartea albă a Comisiei privind viitorul Europei.

      Adoptată la Bruxelles, 21 martie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. SCICLUNA

      (1)  Recomandarea Consiliului din 20 septembrie 2016 privind instituirea de consilii naționale pentru productivitate (2016/C 349/01) (JO C 349, 24.9.2016, p. 1).

      (2)  Regulamentul (UE) 2015/1017 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 iunie 2015 privind Fondul european pentru investiții strategice, Platforma europeană de consiliere în materie de investiții și Portalul european de proiecte de investiții și de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1291/2013 și (UE) nr. 1316/2013 – Fondul european pentru investiții strategice (JO L 169, 1.7.2015, p. 1).

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO L 225, 30.7.2014, p. 1).