title: Recomandarea Comitetului european pentru risc sistemic din 24 septembrie 2020 privind identificarea entităților juridice (CERS/2020/12) 2020/C 403/01

text:
               26.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 403/1

      RECOMANDAREA COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC
      din 24 septembrie 2020
      privind identificarea entităților juridice
      (CERS/2020/12)
      (2020/C 403/01)
      CONSILIUL GENERAL AL COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
      având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind supravegherea macroprudențială la nivelul Uniunii Europene a sistemului financiar și de înființare a unui Comitet european pentru risc sistemic (1), în special articolul 3 alineatul (2) literele (a), (b), (d) și (f) și articolele 16-18,
      având în vedere Decizia CERS/2011/1 a Comitetului european pentru risc sistemic din 20 ianuarie 2011 de adoptare a Regulamentului de procedură al Comitetului european pentru risc sistemic (2), în special articolul 15 alineatul (3) litera (e) și articolele 18-20,
      întrucât:

                  (1)

                  Economia mondială se bazează pe o rețea complicată, strâns întrepătrunsă și extrem de complexă de tranzacții financiare care sunt create de un număr mare de contracte transfrontaliere cu efecte care se resimt în întreaga lume. Această rețea cuprinde nu numai instituțiile financiare, ci și entitățile care întrețin relații atât între ele, cât și cu piețele financiare. Scindarea oricărui nod esențial în această rețea are potențialul de a cauza demantelarea unor mari părți ale întregii rețele, cu implicații globale semnificative. Identificarea clară a entităților individuale și a conexiunilor dintre acestea reprezintă o cerință esențială pentru a schița o hartă fiabilă a peisajului economic și financiar mondial, necesară pentru a reduce contagiunea.

                  (2)

                  Contagiunea financiară apare deoarece entitățile financiare și nefinanciare sunt legate prin tranzacții financiare, precum și prin active și pasive financiare. Canalele de contagiune sunt create prin expunerea directă prin legături între sectoarele financiare și nefinanciare, precum și prin expunerea indirectă, în cazul în care entitățile fac parte din același grup. Contagiunea dintre entitățile financiare și cele nefinanciare se poate răspândi în ambele direcții și este cu atât mai evidentă în timpul crizelor. Astfel, o criză financiară se poate răspândi de la sectorul financiar la cel nefinanciar, fapt demonstrat de falimentul băncii de investiții Lehman Brothers, în 2008; o criză economică se poate răspândi de la sectorul nefinanciar la cel financiar, la originea acesteia aflându-se, de exemplu, supraîndatorarea entităților nefinanciare sau orice situație gravă de criză a cererii sau a ofertei. Efectele economice și financiare ale crizei cauzate de pandemia coronavirus (COVID-19) oferă un exemplu de interconexiuni strânse între sectorul nefinanciar și cel financiar. Facilitarea identificării corecte a entităților nefinanciare este, prin urmare, la fel de importantă ca și identificarea corectă a entităților financiare, pentru a asigura stabilitatea financiară.

                  (3)

                  Marile grupuri financiare, cum ar fi cele ale instituțiilor de importanță sistemică la nivel mondial (G-SII), au structuri juridice foarte complexe care concentrează numeroase obligații, inclusiv multe care sunt mari. G-SII au adesea un număr semnificativ de filiale și/sau sucursale internaționale și interacționează cu numeroase contrapărți majore. Intrarea în dificultate a uneia sau a mai multor astfel de G-SII ar avea un impact negativ asupra sistemului financiar din multe țări și, în general, asupra economiei mondiale. Au fost instituite politici pentru a reduce atât probabilitatea intrării în dificultate a G-SII, cât și impactul unei astfel de intrări în dificultate. Acest din urmă obiectiv ar putea fi realizat prin îmbunătățirea măsurilor de redresare și rezoluție la nivel mondial. Cu cât structura grupului este mai complexă, cu atât sunt mai mari costurile și perioada de timp necesare pentru recuperarea și rezolvarea acesteia. Identificarea acestor grupuri, precum și a entităților juridice și a structurii generale a acestora este, prin urmare, esențială pentru asigurarea stabilității financiare.

                  (4)

                  În 2012, G20 a aprobat recomandările Consiliului pentru Stabilitate Financiară (CSF) referitoare la cadrul de dezvoltare a unui sistem mondial de identificatori internaționali ai entităților juridice (legal entity identifier – LEI) pentru părțile la tranzacțiile financiare și a încurajat adoptarea la nivel mondial a LEI pentru a sprijini autoritățile și participanții pe piață în identificarea și gestionarea riscului financiar (3). De la introducerea sa, LEI a fost adoptat de peste un milion de entități din peste 200 de țări. Utilizarea unui identificator unic, exclusiv și universal al entității juridice a sporit capacitatea autorităților de a evalua riscurile sistemice și în evoluție și de a adopta măsuri de remediere. În special, identificarea clară a părților contractuale într-o rețea de contracte financiare globale procesate electronic la o viteză foarte mare permite autorităților să utilizeze tehnologiile existente pentru a analiza interconectivitatea, a identifica lanțurile potențiale de contagiune și a urmări abuzurile de piață în scopul stabilității financiare. LEI a devenit de asemenea esențial pentru conectarea seturilor de date existente de informații granulare cu privire la entități din surse multiple.

                  (5)

                  În 2017, liderii G20 au salutat recomandările de promovare a utilizării identificatorilor comuni, în special a LEI pentru entități (4). Cu toate acestea, în 2019, într-o analiză tematică privind punerea în aplicare a LEI, CSF a enumerat o serie de provocări cu care se mai confruntă încă sistemul LEI (5). Printre acestea se numără rata scăzută de adoptare a LEI de către entități din afara pieței titlurilor de valoare și a pieței instrumentelor derivate extrabursiere; cazuri punctuale de emisiune intensă după adoptarea unor reglementări ale Uniunii, cum ar fi Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (6) (denumit în mod curent „EMIR”) și Regulamentul (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (7) (denumit în mod curent „MiFIR”) fără o creștere susținută de-a lungul timpului; nivelul insuficient de adoptare voluntară a LEI; și adoptarea limitată a LEI de către entități nefinanciare. În plus, în timp ce majoritatea entităților-mamă ale grupurilor G-SII au LEI, acoperirea nu se extinde, în general, la toate filialele și sucursalele internaționale sau la toate contrapărțile.

                  (6)

                  Comitetul european pentru risc sistemic (CERS) este responsabil de supravegherea macroprudențială a sistemului financiar în Uniune. În exercitarea atribuțiilor sale, CERS ar trebui să contribuie la asigurarea stabilității financiare și la diminuarea impactului negativ asupra pieței interne și asupra economiei reale. În acest scop, disponibilitatea și adoptarea pe scară largă a unui identificator unic la nivel mondial pentru a identifica fără echivoc entitățile angajate în tranzacții financiare sunt de o importanță esențială. Rata scăzută de adoptare a LEI menționată mai sus constituie un factor care ar putea limita fiabilitatea analizei stabilității financiare, îngreunând evaluarea și compararea cu precizie a riscurilor de pe piețele naționale. Prin urmare, ar trebui abordate lacunele existente în adoptarea LEI.

                  (7)

                  Scopul prezentei recomandări este de a contribui, în conformitate cu mandatul CERS, la prevenirea și diminuarea riscurilor sistemice la adresa stabilității financiare în Uniune prin instituirea unei utilizări sistematice a LEI de către entitățile implicate în tranzacții financiare. Pentru a atinge acest obiectiv, prezenta recomandare urmărește introducerea unui cadru juridic al Uniunii pentru a identifica în mod unic entitățile juridice angajate în tranzacții financiare prin intermediul LEI și pentru a face utilizarea LEI mai sistematică în ceea ce privește raportarea în scopuri de supraveghere și publicarea informațiilor. Având în vedere termenul de adoptare a unui astfel de cadru al Uniunii, CERS recomandă ca autoritățile relevante să își continue și să își sistematizeze eforturile de promovare a adoptării și utilizării LEI, utilizând în acest scop diferitele competențe de reglementare sau de supraveghere care le-au fost acordate prin dreptul național sau al Uniunii.

                  (8)

                  Ca prim obiectiv, recomandarea vizează garantarea faptului că toate entitățile juridice stabilite în Uniune care sunt implicate în tranzacții financiare obțin și mențin un LEI. Adoptarea LEI în Uniune a fost determinată în principal de cerințele de reglementare prevăzute în acte legislative precum Regulamentul (UE) nr. 648/2012, Regulamentul (UE) nr. 600/2014, Regulamentul (UE) 2015/2365 al Parlamentului European și al Consiliului (8) și Regulamentul (UE) nr. 909/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (9). Aceste cerințe se aplică entităților implicate în tranzacții cu instrumente financiare derivate extrabursiere, în tranzacții cu instrumente financiare derivate și alte instrumente financiare tranzacționate în locuri de tranzacționare și în tranzacții de finanțare a titlurilor de valoare, precum și emitenților de titluri de valoare. Alte acte legislative și nelegislative, cum ar fi Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (10) – aplicabil instituțiilor de credit și financiare – și Recomandarea Autorității Bancare Europene (ABE) privind utilizarea identificatorului entității juridice (LEI) (11), precum și Ghidul Autorității europene pentru asigurări și pensii ocupaționale (AEAPO) privind utilizarea identificatorului entității juridice (LEI) (12), impun sau recomandă, de asemenea, utilizarea LEI. Cu toate acestea, nu există o abordare uniformă între piețe, iar utilizarea LEI nu se extinde în prezent la sectoarele nefinanciare, ceea ce face ca acoperirea LEI să fie fragmentată și ca sectoare importante să fie excluse. Un cadru juridic al Uniunii care să reglementeze utilizarea LEI în Uniune ar asigura o implementare coerentă în toate sectoarele economiei, maximizând astfel beneficiile care decurg din utilizarea LEI. Între timp, până la adoptarea unui astfel de cadru, entitățile supravegheate din Uniune ar trebui încurajate să obțină un LEI, iar autoritățile care le supraveghează ar trebui, în măsura permisă de lege, să le solicite acestora să aibă un LEI.

                  (9)

                  Principiul proporționalității ar trebui aplicat astfel încât să se evite o sarcină suplimentară din punctul de vedere al costurilor. De exemplu, legislația Uniunii ar putea scuti entitățile mai mici care nu fac parte dintr-un grup mai mare de obligația de a obține un LEI sau ar putea solicita ca acestea să primească un LEI fără plata unor costuri. Abordarea aspectelor legate de costurile LEI printr-o abordare proporțională este foarte importantă, având în vedere că metodele de identificare a entităților juridice diferă între jurisdicții. În cadrul Uniunii, identificatorii naționali și de altă natură există și sunt utilizați pentru a acoperi nevoi specifice. De exemplu, identificatorul unic european (European unique identifier – EUID) este utilizat în sistemul de interconectare a registrelor comerțului (Business Registers Interconnection System) pentru a asigura interoperabilitatea registrelor comerțului din statele membre. Cu toate acestea, LEI, ca identificator mondial care vizează acoperirea universală și abordează o mare varietate de aplicații, este mai adecvat pentru monitorizarea stabilității financiare, având în vedere interconexiunile importante care există între entitățile din Uniune și din țările terțe. CERS este de părere că registrele comerțului din întreaga Uniune ar putea juca un rol în alocarea de LEI împreună cu identificatorii naționali și EUID.

                  (10)

                  De când LEI a devenit disponibil, autoritățile naționale de supraveghere și autoritățile europene de supraveghere (AES) au promovat puternic LEI și utilizarea sa în legătură cu cerințele de raportare. Cu toate acestea, există în continuare lacune în acest domeniu. Prin urmare, un al doilea obiectiv al recomandării este de a asigura utilizarea sistematică și cuprinzătoare a LEI pentru identificarea entităților în raportarea informațiilor financiare. În primul rând, în cazul în care entitatea care face obiectul obligației de raportare ar fi obligată să dețină un LEI pentru a se identifica, acest lucru ar permite autorităților să identifice în mod unic entitățile din diferite cadre de raportare. În al doilea rând, LEI ar trebui utilizat într-un mod mai sistematic și mai cuprinzător pentru a identifica alte entități cu privire la care entitatea raportoare este, de asemenea, obligată să raporteze informații. Astfel de entități includ – dar nu se limitează la – emitenți de instrumente financiare, contrapărți la tranzacții financiare și entități conexe.

                  (11)

                  Este posibil ca o entitate pentru care trebuie raportate informații financiare să nu aibă un LEI. Acesta va fi cazul, de exemplu, atunci când o entitate stabilită în Uniune este exceptată în temeiul principiului proporționalității sau când o entitate stabilită într-o țară terță nu a obținut un LEI. Au fost deja puse în aplicare diverse acte legislative pentru a limita accesul entităților care nu dispun de un LEI la piețele financiare din Uniune. Regula din Regulamentul (UE) nr. 600/2014 care este cunoscută drept „fără LEI comerțul nu este posibil”, a fost de o importanță crucială pentru adoptarea LEI în Uniune, deținerea unui LEI fiind o condiție prealabilă pentru accesul la piețele Uniunii (13). În cazurile în care lipsa unui LEI nu este justificată, CERS încurajează destinatarii prezentei recomandări să adopte o abordare similară regulii „fără LEI comerțul nu este posibil”, atunci când este potrivit.

                  (12)

                  De când LEI a devenit disponibil, autoritățile statistice naționale, autoritățile naționale de supraveghere și AES au promovat, de asemenea, LEI și utilizarea acestuia în contextul publicării de informații. LEI a fost utilizat în mod voluntar sau a fost necesară utilizarea sa în anumite registre publice, la publicarea rezultatelor testărilor la stres și a altor publicări obligatorii sau voluntare de date. Cu toate acestea, LEI nu este încă utilizat în mod sistematic, deoarece acest lucru nu a devenit obligatoriu în toate cazurile, în temeiul dreptului Uniunii sau al dreptului național. Pentru a contribui la cel de al treilea obiectiv al prezentei recomandări – și anume, de a promova conștientizarea și utilizarea LEI de către publicul larg și de a facilita accesul publicului larg la informațiile privind societățile prin utilizarea LEI – autoritățile relevante ar trebui să consolideze și să sistematizeze în continuare trimiterile la LEI în publicarea informațiilor despre entități.

                  (13)

                  Prezenta recomandare a fost elaborată ținând seama de inițiativele internaționale și europene în curs în acest domeniu, inclusiv, de exemplu, propunerile făcute de CSF în cadrul analizei tematice din 2019 privind punerea în aplicare a LEI, menționată mai sus.

                  (14)

                  Prezenta recomandare nu aduce atingere mandatelor privind politica monetară ale băncilor centrale din Uniune.

                  (15)

                  Recomandările CERS sunt publicate după informarea destinatarilor și după ce Consiliul general a informat Consiliul Uniunii Europene cu privire la intenția sa de a emite aceste recomandări și i-a dat posibilitatea de a-și prezenta reacțiile față de acestea,

            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
      SECȚIUNEA 1

         RECOMANDĂRI

         Recomandarea A – Introducerea unui regim în Uniune privind utilizarea identificatorului entității juridice

                  1.

                  Se recomandă Comisiei să propună ca legislația Uniunii să încorporeze un cadru juridic comun al Uniunii care să reglementeze identificarea prin intermediul unui identificator al entității juridice (LEI) pentru entitățile juridice stabilite în Uniune care sunt implicate în tranzacții financiare, ținând seama în mod corespunzător de principiul proporționalității și de necesitatea de a preveni sau de a diminua riscul sistemic la adresa stabilității financiare din Uniune și îndeplinind astfel obiectivele pieței interne.

                  2.

                  Se recomandă Comisiei să propună ca legislația Uniunii care impune entităților juridice obligația de a raporta informații financiare, să includă, cu respectarea principiului proporționalității, astfel cum este exprimat în Recomandarea A punctul 1, obligația de a identifica prin intermediul unui LEI:

                              (a)

                              entitatea juridică care face obiectul obligației de raportare; și

                              (b)

                              orice altă entitate juridică cu privire la informațiile care trebuie raportate și care deține un LEI.

                  3.

                  Se recomandă Comisiei să propună ca legislația Uniunii să încorporeze obligația autorităților de a identifica, prin intermediul LEI, orice entitate juridică cu privire la care acestea fac publice informații și care deține un LEI, ținând seama în mod corespunzător de principiul proporționalității, astfel cum se prevede în Recomandarea A punctul 1.

         Recomandarea B – Utilizarea identificatorului entității juridice până la eventuala introducere a legislației Uniunii

      În așteptarea oricărei acțiuni întreprinse de Comisie pentru a respecta Recomandarea A și eventuala introducere a legislației corespunzătoare a Uniunii, se recomandă ca, în măsura permisă de lege și sub rezerva principiului proporționalității:

                  1.

                  autoritățile relevante să solicite sau, după caz, să continue să solicite tuturor entităților juridice implicate în tranzacții financiare aflate în sfera lor de competență de supraveghere să dețină un LEI;

                  2.

                  la redactarea, impunerea sau modificarea obligațiilor de raportare financiară, autoritățile să includă sau, după caz, să continue să includă în aceste obligații o obligație de a identifica prin intermediul unui LEI:

                              (a)

                              entitatea juridică care face obiectul obligației de raportare; și

                              (b)

                              orice altă entitate juridică cu privire la care trebuie raportate informații și care deține un LEI;

                  3.

                  autoritățile identifică sau, după caz, continuă să identifice, prin intermediul LEI, orice entitate juridică despre care fac publice informații și care deține un LEI.

            SECȚIUNEA 2

         PUNERE ÎN APLICARE

      1.   Definiții

      În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

                  (a)

                  „autorități relevante” înseamnă

                              (i)

                              autoritățile naționale competente sau de supraveghere prevăzute în actele Uniunii menționate la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (14), Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (15) și Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (16);

                              (ii)

                              BCE în temeiul articolului 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului (17);

                              (iii)

                              autorități desemnate în temeiul titlului VII capitolul 4 din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului (18) sau în temeiul articolului 458 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

                              (iv)

                              autorități macroprudențiale cu obiectivele, mecanismele, atribuțiile, competențele, instrumentele, cerințele privind răspunderea și alte caracteristici prevăzute în Recomandarea CERS/2011/3 (19);

                              (v)

                              autorități de rezoluție desemnate de statele membre în conformitate cu Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului (20);

                  (b)

                  „autorități” înseamnă

                              (i)

                              autoritățile relevante;

                              (ii)

                              ABE;

                              (iii)

                              AEAPO;

                              (iv)

                              Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe;

                              (v)

                              Comitetul unic de rezoluție;

                  (c)

                  „identificatorul entității juridice” (LEI) înseamnă un cod de referință format din 20 de caractere pentru identificarea unică a entităților distincte din punct de vedere juridic care se angajează în tranzacții financiare și datele de referință asociate și care se bazează pe standardul ISO 17442 elaborat de Organizația Internațională de Standardizare;

                  (d)

                  „entitate juridică” înseamnă o entitate care este eligibilă pentru un LEI în conformitate cu standardul ISO17442 și cu orientările privind eligibilitatea pentru LEI publicate de Comitetul de monitorizare reglementară pentru Sistemul mondial de identificatori internaționali ai entităților juridice;

                  (e)

                  „tranzacție financiară” înseamnă, în conformitate cu punctul 1.66 litera (c) din anexa A la Regulamentul (UE) nr. 549/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (21), achiziția netă de active financiare sau creșterea netă de pasive pentru fiecare tip de instrument financiar.

            2.   Criterii pentru punerea în aplicare

      La punerea în aplicare a recomandării, principiul proporționalității ar trebui respectat în mod corespunzător, ținându-se totodată cont de obiectivul și cuprinsul fiecărei recomandări.
      3.   Calendar pentru măsurile aplicate ca urmare a recomandării

      În conformitate cu articolul 17 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1092/2010, destinatarii trebuie să raporteze cu privire la măsurile adoptate ca răspuns la prezenta recomandare sau să justifice în mod adecvat orice lipsă de acțiune, conform calendarului menționat în continuare.

                  1.

                  Recomandarea A
                  Se solicită Comisiei ca, până la 30 iunie 2023, să transmită Parlamentului European, Consiliului și CERS un raport cu privire la punerea în aplicare a Recomandării A.

                  2.

                  Recomandarea B
                  Până la 31 decembrie 2021, destinatarii recomandării B trebuie să prezinte Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și CERS un raport privind punerea în aplicare a recomandării B.

            4.   Monitorizare și evaluare

                  1.

                  Secretariatul CERS:

                              (a)

                              va oferi asistență destinatarilor, asigurând coordonarea raportării și furnizarea de modele relevante și, dacă este cazul, informații detaliate privind procedura și calendarul pentru măsurile de adoptat în urma recomandării cu scopul limitării sarcinii de raportare a destinatarilor;

                              (b)

                              va verifica măsurile aplicate de destinatari, va acorda asistență la cerere și va prezenta Consiliului general, prin intermediul Comitetului director, rapoarte privind măsurile aplicate.

                  2.

                  Consiliul general va evalua măsurile și justificările raportate de către destinatari și, după caz, poate decide că prezenta recomandare nu a fost respectată și destinatarul nu a justificat în mod adecvat lipsa de acțiune.

         Adoptată la Frankfurt pe Main, 24 septembrie 2020.

               Șeful secretariatului CERS,

               în numele Consiliului general al CERS

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  JO L 331, 15.12.2010, p. 1.

         (2)  JO C 58, 24.2.2011, p. 4.

         (3)  A se vedea „G20 Leaders Declaration” (Declarația liderilor G20), disponibilă pe website-ul G20, la adresa https://g20.org/en/g20/Documents/2012-Mexico-Leaders-Declaration0619-loscabos.pdf

         (4)  A se vedea „Annex to G20 Leaders Declaration, G20 Hamburg Action Plan” (Anexa la Declarația liderilor G20: Planul de acțiune al G20 de la Hamburg) disponibilă pe wesite-ul G20, la adresa https://www.g20germany.de/Content/DE/_Anlagen/G7_G20/2017-g20-hamburg-action-plan-en___blob=publicationFile&v=4.pdf

         (5)  A se vedea „Thematic Review on Implementation of the Legal Entity Identifier” (O analiză tematică privind punerea în aplicare a identificatorului entității juridice), disponibilă pe website-ul CSF, la adresa https://www.fsb.org/wp-content/uploads/P280519-2.pdf

         (6)  Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind instrumentele financiare derivate extrabursiere, contrapărțile centrale și registrele centrale de tranzacții (JO L 201, 27.7.2012, p. 1).

         (7)  Regulamentul (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 privind piețele instrumentelor financiare și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO L 173, 12.6.2014, p. 84).

         (8)  Regulamentul (UE) nr. 2015/2365 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind transparența operațiunilor de finanțare prin instrumente financiare și transparența reutilizării și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO L 337, 23.12.2015, p. 1).

         (9)  Regulamentul (UE) nr. 909/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 iulie 2014 privind îmbunătățirea decontării titlurilor de valoare în Uniunea Europeană și privind depozitarii centrali de titluri de valoare și de modificare a Directivelor 98/26/CE și 2014/65/UE și a Regulamentului (UE) nr. 236/2012 (JO L 257, 28.8.2014, p. 1).

         (10)  Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și firmele de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO L 176, 27.6.2013, p. 1)

         (11)  Recomandarea privind utilizarea identificatorului entității juridice (LEI) (EBA/REC/2014/01), disponibilă pe website-ul ABE, la adresa https://eba.europa.eu/sites/default/documents/files/documents/10180/561173/f7228238-a4c2-4e2c-9465-061a5d62bf8a/EBA_2014_00370000_RO_COR.pdf

         (12)  Ghid privind identificatorul entității juridice (LEI) (EIOPA-BoS-14-026), disponibil pe website-ul AEAPO, la adresa https://www.eiopa.europa.eu/sites/default/files/publications/eiopa_guidelines/eiopa_2014_00120000_ro_tra.pdf

         (13)  A se vedea articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul delegat (UE) 2017/590 al Comisiei din 28 iulie 2016 de completare a Regulamentului (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește standardele tehnice de reglementare pentru raportarea tranzacțiilor către autoritățile competente (JO L 87, 31.3.2017, p. 449), care prevede că „O firmă de investiții nu prestează un serviciu care declanșează obligația de a transmite un raport de tranzacție încheiată în numele unui client care este eligibil pentru identificatorul entității juridice înainte de a obține identificatorul entității juridice de la respectivul client”.

         (14)  Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/78/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 12).

         (15)  Regulamentul (EU) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană de asigurări și pensii ocupaționale), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/79/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 48).

         (16)  Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/77/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 84).

         (17)  Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO L 287, 29.10.2013, p. 63).

         (18)  Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE (JO L 176, 27.6.2013, p. 338).

         (19)  Recomandarea CERS/2011/3 a Comitetului european pentru risc sistemic din 22 decembrie 2011 privind mandatul macroprudențial al autorităților naționale (JO C 41, 14.2.2012, p. 1).

         (20)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 173, 12.6.2014, p. 190).

         (21)  Regulamentul (UE) nr. 549/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind Sistemul european de conturi naționale și regionale din Uniunea Europeană (JO L 174, 26.6.2013, p. 1).


               27.11.2020

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 411/199

      P8_TA(2019)0004
      Acordul cuprinzător dintre UE și Republica Kârgâzstan
      Recomandarea Parlamentului European din 15 ianuarie 2019 adresată Consiliului, Comisiei și Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate privind Acordul cuprinzător dintre UE și Republica Kârgâzstan (2018/2118(INI))
      (2020/C 411/28)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere Decizia (UE) 2017/… din 9 octombrie 2017 a Consiliului de autorizare a Comisiei Europene și a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate să înceapă negocierile și să negocieze, în numele Uniunii Europene, dispozițiile care intră în sfera de competență a Uniunii ale unui acord cuprinzător între Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Kârgâzstan, pe de altă parte (11436/1/17 REV 1),

                  —

                  având în vedere decizia reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului la 9 octombrie 2017, de autorizare a Comisiei Europene să înceapă negocierile și să negocieze, în numele statelor membre, dispozițiile care intră în sfera de competență a statelor membre ale unui acord cuprinzător între Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Kârgâzstan, pe de altă parte (11438/1/17 REV 1),

                  —

                  având în vedere că temeiurile juridice propuse pentru noul acord cuprinzător sunt articolul 37 din Tratatul privind Uniunea Europeană și articolul 91, articolul 100 alineatul (2), articolele 207 și 209 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE),

                  —

                  având în vedere Acordul de parteneriat și cooperare (APC) existent dintre UE și Republica Kârgâzstan, în vigoare din 1999,

                  —

                  având în vedere Rezoluțiile sale din 15 decembrie 2011 referitoare la situația aplicării strategiei UE pentru Asia Centrală (1) și din 13 aprilie 2016 referitoare la implementarea și revizuirea Strategiei UE-Asia Centrală (2),

                  —

                  având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la Kârgâzstan, inclusiv cele din 15 ianuarie 2015 (3), din 8 iulie 2010 (4) și din 6 mai 2010 (5),

                  —

                  având în vedere declarația VP/ÎR referitoare la alegerile prezidențiale din Republica Kârgâzstan din 16 octombrie 2017,

                  —

                  având în vedere concluziile Parlamentului European, ale misiunii internaționale de observare a alegerilor (MIOA), ale Biroului pentru Instituții Democratice și Drepturile Omului din cadrul Organizației pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE/ODIHR) privind alegerile prezidențiale,

                  —

                  având în vedere declarația adoptată de cea de a 13-a Comisie parlamentară de cooperare UE-Kârgâzstan la 3 mai 2018,

                  —

                  având în vedere decizia Uniunii Europene din 2 februarie 2016 de a acorda Republicii Kârgâzstan statutul SGP+,

                  —

                  având în vedere poziția sa din 22 octombrie 2013 referitoare la poziția în primă lectură a Consiliului în vederea adoptării unei decizii a Parlamentului European și a Consiliului privind acordarea unei asistențe macrofinanciare Republicii Kârgâzstan (6),

                  —

                  având în vedere articolul 113 din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe (A8-0450/2018),

                  A.

                  întrucât, în decembrie 2017, UE și Kârgâzstan au lansat negocieri privind un acord cuprinzător, care ar urma să înlocuiască actualul APC UE-Kârgâzstan, cu scopul de a consolida și a aprofunda cooperarea în domenii de interes reciproc, pe baza valorilor comune ale democrației, statului de drept și bunei guvernări, în cadrul unui nou cadru juridic;

                  B.

                  întrucât acordul cuprinzător va necesita acordul Parlamentului pentru a intra în vigoare,

                  1.

                  recomandă Consiliului, Comisiei și Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate:

            Principii generale

                  (a)

                  să negocieze și să încheie un acord ambițios, cuprinzător și echilibrat între UE și Kârgâzstan, care va înlocui APC din 1999 și va constitui baza unor relații puternice și durabile și al dezvoltării stabile, sigure și sustenabile pentru ambele părți;

                  (b)

                  să identifice perspectivele strategice pe termen scurt și lung din acordul cuprinzător și să stabilească o serie de obiective bine identificate și structurate pentru cooperarea cu Kârgâzstanul; să depună eforturi suplimentare și să aprofundeze relația, pentru a spori vizibilitatea și eficiența UE în această țară și în regiune;

                  (c)

                  să sprijine economia de piață, oferind beneficii sociale și economice concrete cetățenilor ambelor părți; să susțină normele în materie de concurență și securitatea juridică, inclusiv prin consolidarea unor instituții independente și transparente;

                  (d)

                  să asigure angajamentul ferm al ambelor părți de a respecta și a promova principiile democratice, drepturile omului și statul de drept cu respectarea deplină a criteriilor necesare pentru statutul de SGP+ acordat Republicii Kârgâzstan, inclusiv ratificarea convențiilor internaționale aplicabile și punerea efectivă în aplicare a concluziilor și a recomandărilor organismelor de monitorizare competente instituite în temeiul respectivelor convenții; să faciliteze și să poarte un dialog periodic, axat pe rezultate, pe tema drepturilor omului, de interes pentru ambele părți, care ar trebui să includă autoritățile și societatea civilă, în scopul consolidării cadrului instituțional și a politicilor publice; să sublinieze apartenența constructivă a Kârgâzstanului la Consiliul ONU pentru drepturile omului în perioada 2016-2018 și să încurajeze continuarea implicării sale internaționale;

                  (e)

                  să contribuie la consolidarea multilateralismului și a cooperării internaționale și să dezvolte abordări comune ale cooperării cu partenerii kârgâzi, pentru a promova securitatea internațională, a aborda în mod eficace provocările globale precum terorismul, schimbările climatice, migrația și criminalitatea organizată și a participa la punerea în aplicare a Agendei 2030 pentru dezvoltare durabilă și a noii Strategii de dezvoltare națională 2018-2040; și, în general, să contribuie la stabilizarea și creșterea Asiei Centrale;

            Dialogul politic și cooperarea internațională

                  (f)

                  să consolideze dialogul politic și cooperarea sectorială; să prevadă un dialog periodic constructiv privind toate aspectele de interes, valorificând cadrele existente;

                  (g)

                  să intensifice cooperarea în domeniul gestionării crizelor, al prevenirii conflictelor, combaterii terorismului și a criminalității organizate, a criminalității cibernetice, al prevenirii radicalizării violente și a criminalității transfrontaliere, precum și al gestionării integrate a frontierelor, cu respectarea deplină a protecției drepturilor omului și a libertăților fundamentale și în conformitate cu modificările Codului Penal; să asigure că Legea națională nr. 150 din 2005 privind combaterea activităților extremiste respectă pe deplin standardele internaționale;

                  (h)

                  să consolideze dispozițiile referitoare la relațiile economice și comerciale, îmbunătățind climatul de investiții și contribuind la diversificarea economiei kârgâze, în beneficiul ambelor părți, consolidând securitatea juridică și transparența în materie de reglementare; să sprijine buna guvernare, un sistem judiciar funcțional și reducerea birocrației excesive și, folosind toate metodele disponibile, să promoveze dezvoltarea economică sustenabilă în interesul consolidării și dezvoltării sistemului comercial multilateral bazat pe reguli; să contribuie la sprijinirea instituirii și dezvoltării întreprinderilor mici și mijlocii; să consolideze în continuare relațiile economice UE-Kârgâzstan cu privire la statutul SGP+ și să solicite Kârgâzstanului să pună în aplicare angajamentele internaționale care decurg din acest statut, pentru a sprijini dezvoltarea economică a țării;

                  (i)

                  să îmbunătățească cooperarea în domeniul combaterii corupției, a spălării de bani și a evaziunii fiscale; să includă secțiuni specifice, care să formuleze angajamente clare și ferme și măsuri de combatere a corupției în toate formele sale, și să pună în aplicare standardele internaționale și convențiile multilaterale de combatere a corupției; să includă dispoziții privind buna guvernanță fiscală și standarde de transparență care reafirmă angajamentul părților de a pune în aplicare standardele internaționale în ceea ce privește combaterea evitării obligațiilor fiscale și a evaziunii fiscale;

                  (j)

                  să contribuie la consolidarea apartenenței Kârgâzstanului la Organizația Mondială a Comerțului prin reforme adecvate privind investițiile străine, autoritățile vamale și accesul la piețele internaționale;

                  (k)

                  să îmbunătățească coordonarea între pozițiile UE și ale Kârgâzstanului în forurile internaționale;

                  (l)

                  să consolideze dialogul interparlamentar între Republica Kârgâzstan și Parlamentul European;

                  (m)

                  să asigure, în cadrul acordului, un accent puternic pe schimbările climatice, gospodărirea apelor, precum și pe prevenirea și pregătirea pentru riscul de dezastre din cauza riscului ridicat de catastrofe naturale, inclusiv de cutremure; să susțină Kârgâzstanul în eforturile sale pentru protejarea mediului și în eforturile sale susținute în favoarea dezvoltării durabile;

            Dispoziții instituționale

                  (n)

                  să asigure transmiterea directivelor de negociere către Parlamentul European, sub rezerva normelor de confidențialitate, pentru a permite un control adecvat exercitat de Parlament asupra procesului de negociere și pentru a respecta în mod consecvent obligațiile interinstituționale care decurg din articolul 218 alineatul (10) din TFUE, conform cărora Parlamentul European trebuie informat imediat și complet în toate etapele procedurii;

                  (o)

                  să distribuie toate documentele legate de negocieri, cum ar fi procesele-verbale și proiectele de texte negociate, precum și să informeze periodic Parlamentul;

                  (p)

                  să asigure respectarea, la toate nivelurile, a practicii consacrate de a aștepta aprobarea Parlamentului înainte de a aplica cu titlu provizoriu noul acord;

                  (q)

                  să consolideze și să extindă cooperarea existentă, consacrată în actualul APC, care a instituit deja următoarele organisme de cooperare și dialog:

                              —

                              Consiliul de cooperare la nivel ministerial;

                              —

                              Comitetul de cooperare la nivel de înalți funcționari și subcomitetele privind comerțul și investițiile și cooperarea pentru dezvoltare;

                              —

                              Comisia parlamentară de cooperare (CPC);

                  (r)

                  să consolideze controlul interparlamentar în cadrul unei CPC cu puteri autonome, urmând să fie instituită în noul acord, în special în ceea ce privește democrația, statul de drept și lupta împotriva corupției;

                  (s)

                  să asigure implicarea societății civile atât în timpul negocierilor, cât și în etapa de punere în aplicare a acordului;

                  (t)

                  să asigure includerea unor clauze privind suspendarea potențială a cooperării în caz de încălcare a elementelor esențiale de către una dintre părți, inclusiv un rol pentru consultarea Parlamentului în astfel de cazuri;

                  (u)

                  să aloce, atât la nivelul UE, cât și la nivelul statelor membre, resursele adecvate pentru punerea în aplicare a acordului cuprinzător, astfel încât să asigure realizarea tuturor obiectivelor ambițioase stabilite în cursul negocierilor;

            Preocupări și interese comune legate de domeniile de cooperare vizate de acord

                  (v)

                  să țină cont de rolul Republicii Kârgâzstan ca una dintre puținele țări democratice emergente din regiune, care necesită sprijin politic, diplomatic, financiar și tehnic pe termen lung din partea UE;

                  (w)

                  să își continue eforturile de consolidare a unei democrații parlamentare funcționale, cu un sistem pluripartit veritabil și cu un sistem de control și echilibru constituțional, precum și să asigure controlul parlamentar al executivului, ca unul dintre statele-pilot pentru sprijinul pentru democrație acordat de UE; să își facă cunoscută preocuparea cu privire la amendamentele constituționale din 2016, în special o consolidare substanțială a competențelor prim-ministrului, supremația hotărârilor instanțelor naționale față de tratatele internaționale privind drepturile omului și pierderea independenței Camerei Constituționale a Curții Supreme; să încurajeze implicarea ONG-urilor în elaborarea și reexaminarea legislației și a politicilor statului, în special cu privire la orice instrumente sau mecanisme care afectează în mod direct acțiunea organizațiilor societății civile;

                  (x)

                  să reafirme importanța unei acțiuni sistematice în vederea promovării valorilor democrației și a drepturilor omului, inclusiv a libertății de exprimare, de asociere și a libertății de întrunire, precum și a independenței sistemului judiciar;

                  (y)

                  să încurajeze un mediu favorabil pentru jurnaliști și presa independentă; să asigure că Kârgâzstanul le permite lucrătorilor și jurnaliștilor străini care activează în domeniul drepturilor omului și au interdicție de intrare în Kârgâzstan să revină în țară și să-și continue activitatea fără ingerințe nejustificate;

                  (z)

                  să recunoască progresele înregistrate în ceea ce privește organizarea în mod pașnic a alegerilor legislative și prezidențiale și îmbunătățirea transparenței în cadrul alegerilor legislative și prezidențiale și să solicite continuarea punerii în aplicare a recomandărilor formulate de misiunile internaționale de observare a alegerilor;

                  (aa)

                  să îndemne Kârgâzstanul să inverseze orice tendință negativă autoritară, cum ar fi instrumentarea la nivel politic a administrării justiției, pedepsele judiciare injuste, procesele injuste și netransparente, ingerința în libertatea mass-mediei, impunitatea agenților de aplicare a legii și presupusa maltratare și torturare a persoanelor reținute, extrădările către țări în care oamenii se confruntă cu riscul de tortură sau de maltratare, precum și discriminarea împotriva minorităților și limitările impuse libertății de întrunire și de exprimare, și să îndemne Kârgâzstanul să investigheze minuțios toate acuzațiile referitoare la manipularea unor probe, șantaj, tortură și alte rele tratamente; să exprime preocuparea cu privire la faptul că atât lideri politici, cât și candidați potențiali la președinție au fost reținuți pe baza unor presupuse acuzații de corupție;

                  (ab)

                  să exprime nemulțumirea, în acest context, față de menținerea sentinței de condamnare pe viață pronunțate împotriva activistului pentru drepturile omului Azimjon Askarov, care a documentat violența interetnică din 2010, și să solicite eliberarea sa imediată, anularea condamnării, reabilitarea sa și oferirea de despăgubiri;

                  (ac)

                  să reamintească că corupția subminează drepturile omului, egalitatea, comerțul și concurența echitabilă și descurajează investițiile străine, împiedicând astfel creșterea economică și reducând, în același timp, încrederea cetățenilor în instituțiile statului;

                  (ad)

                  să încurajeze un angajament puternic în favoarea progresului social, a bunei guvernări, a democrației și bunelor relații interetnice și interreligioase, a formării și educației și ca mijloc de consolidare a bazelor stabilității și securității; să sprijine în continuare măsurile de consolidare a păcii și de securitate, precum și să își sporească eforturile pentru integrarea deplină a minorităților, în urma confruntărilor etnice din Kârgâzstan din 2010, în scopul de a preveni conflictele viitoare;

                  (ae)

                  să contribuie la depășirea problemelor și obstacolelor socioeconomice de tipul celor menționate în Recomandarea 202 a OIM; în acest context, să acorde o atenție specială tinerilor promovând schimburile academice, culturale și în rândul tinerilor; să acorde o atenție deosebită dezvoltării regionale din țară, punând accentul în special pe inegalitățile dintre nord și sud;

                  (af)

                  să sprijine, să promoveze și să faciliteze în continuare cooperarea regională în Asia Centrală, una dintre regiunile cel mai puțin integrate din lume, ca urmare a dinamicii pozitive actuale, inclusiv în vederea consolidării stabilității și dezvoltării pe întreg teritoriul Asiei Centrale; să recunoască implicarea țării în programele UE orientate în această direcție, precum și punerea în aplicare a strategiei UE-Asia Centrală în domeniile energiei, gospodăririi apelor și provocărilor legate de mediu și în dialogurile periodice politice și în domeniul drepturilor omului purtate cu UE;

                  (ag)

                  să asigure că apartenența Kârgâzstanului la Uniunea Economică Eurasiatică (UEE) nu afectează consolidarea relațiilor sale cu UE, astfel cum s-a dovedit prin APC consolidat UE-Kazahstan, ratificat recent;

                  (ah)

                  să țină cont de dezvoltarea relațiilor Kârgâzstanului cu China și Rusia; să încurajeze Kârgâzstanul să își diversifice economia în vederea reducerii dependenței sale politice semnificative de acești doi actori externi; să țină cont de dezvoltarea acestor relații în contextul implementării strategiei „One Belt One Road” (OBOR) – O centură un drum – a Chinei; să asigure că este consolidată în mod semnificativ combaterea propagandei răspândite în țară de mass-media rusă;

                  (ai)

                  să contribuie la continuarea dezamorsării recentelor tensiuni diplomatice și economice în regiune, inclusiv dintre Kazahstan și Kârgâzstan;

                  (aj)

                  să sprijine îmbunătățirea continuă a relațiilor diplomatice cu Uzbekistanul, precum și un dialog constructiv privind gestionarea resurselor de apă limitate din regiune;

                  (ak)

                  să recunoască preocupările Kârgâzstanului în domeniul securității, având în vedere deteriorarea situației în materie de securitate din Afganistan și ca răspuns la creșterea radicalizării în regiunea Asiei Centrale; să ofere asistență în ceea ce privește luptătorii islamiști străini care se întorc din străinătate și membrii familiilor acestora; să consolideze cooperarea regională cu țările din Asia Centrală în domeniul combaterii mișcărilor jihadiștilor și a criminalității transfrontaliere, bazându-se pe punerea în aplicare a unor măsuri de control la frontieră legate de combaterea terorismului, de natură juridică, instituțională și practică, și a unor măsuri de prevenire a radicalizării religioase în creștere;

                  2.

                  încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Consiliului, Comisiei și Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și Președintelui, Guvernului și Parlamentului Republicii Kârgâzstan.

         (1)  JO C 168 E, 14.6.2013, p. 91.

         (2)  JO C 58, 15.2.2018, p. 119.

         (3)  JO C 300, 18.2.2016, p. 10.

         (4)  JO C 351 E, 2.12.2011, p. 92.

         (5)  JO C 81 E, 15.3.2011, p. 80.

         (6)  JO C 208, 10.6.2016, p. 177.