title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2019 privind Programul național de reformă al Lituaniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Lituaniei pentru 2019

text:
               5.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/91

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 9 iulie 2019
      privind Programul național de reformă al Lituaniei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Lituaniei pentru 2019
      (2019/C 301/15)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
      având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  La 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2019. Aceasta a ținut cont în mod corespunzător de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. De asemenea, la 21 noiembrie 2018, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Lituania ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. La aceeași dată, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 21 martie 2019. La 9 aprilie 2019, Consiliul a adoptat recomandarea privind politica economică a zonei euro (3) (denumită în continuare „recomandarea din 2019 pentru zona euro”), care stabilește cinci recomandări pentru zona euro (denumite în continuare „recomandările zonei euro”).

                  (2)

                  În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economiile din cadrul uniunii economice și monetare, Lituania ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării din 2019 pentru zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 2 și 3 de mai jos. În special, măsurile privind investițiile vor contribui la punerea în aplicare a celei de a doua recomandări pentru zona euro în ceea ce privește sprijinirea investițiilor, iar măsurile în materie de educație vor contribui la punerea în aplicare a celei de a treia recomandări pentru zona euro în ceea ce privește funcționarea pieței forței de muncă.

                  (3)

                  Raportul de țară pentru Lituania din 2019 a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Lituania în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice acestei țări adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018 (4), măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice acestei țări adoptate în anii anteriori, precum și progresele realizate de Lituania în direcția îndeplinirii obiectivelor sale naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

                  (4)

                  Lituania a prezentat Programul său național de reformă pentru 2019 la 10 mai 2019, iar la 30 aprilie 2019 a prezentat Programul său de stabilitate pentru 2019. Pentru a se ține seama de corelațiile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

                  (5)

                  Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost luate în considerare în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene (denumit în continuare „fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care se va prevala de dispoziția menționată anterior în orientările sale privind aplicarea măsurilor prin care se stabilește o corelație între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

                  (6)

                  În prezent, Lituania face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de stabilitate pentru 2019, guvernul își propune să obțină un excedent global de 0,4 % din produsul intern brut (PIB) în 2019 și de 0,2 % din PIB în 2020, ulterior proiecțiile indicând o nouă diminuare a acestui excedent, la 0,1 % din PIB în 2021. Pe baza soldului structural recalculat (6), se consideră că obiectivul bugetar pe termen mediu, care constă într-un deficit structural de 1 % din PIB, este depășit pe toată durata programului. În 2017, Lituaniei i s-a permis, de asemenea, o abatere temporară legată de punerea în aplicare a reformelor structurale. Această abatere este reportată pentru o perioadă de trei ani. În conformitate cu Programul de stabilitate pentru 2019, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea de la 34,2 % din PIB în 2018 la 32,9 % din PIB în 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor previziuni bugetare este plauzibil. În același timp, măsurile necesare pentru a sprijini țintele de excedent planificate în perioada de după 2020 nu au fost suficient detaliate. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, se estimează că soldul structural va înregistra un deficit de 1 % din PIB în 2019 și un deficit de 0,9 % din PIB în 2020, ceea ce respectă obiectivul bugetar pe termen mediu. În același timp, evoluția cheltuielilor ar trebui să fie monitorizată cu atenție pe termen scurt și mediu, având în vedere mai ales eventualele riscuri la adresa solidității veniturilor. În general, Consiliul consideră că este de așteptat ca Lituania să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere în 2019 și 2020.

                  (7)

                  În iunie 2018, guvernul a adoptat un set de acte legislative pentru a pune în aplicare un pachet cuprinzător de șase reforme structurale care vizează tot atâtea domenii esențiale: educația, sănătatea, fiscalitatea, economia informală, pensiile și inovarea.

                  (8)

                  Lituania a continuat să ia măsuri pentru a combate economia subterană și a îmbunătăți conformarea fiscală. Deși aceste măsuri au oferit rezultate încurajatoare, nivelul global de conformare fiscală rămâne scăzut. Lituania are în continuare unul dintre cele mai mari deficite de încasare a TVA-ului din Uniune. Atingerea unui grad și mai ridicat de conformare fiscală ar permite creșterea veniturilor la buget și ar contribui la îmbunătățirea echității regimului fiscal. Nu s-au luat măsuri de extindere a bazei de impozitare la surse mai puțin defavorabile creșterii. Taxele de mediu și impozitele pe bunurile imobile sunt, în continuare, sub media Uniunii și nu se prevede să se aducă schimbări impozitării autoturismelor sau taxei de utilizare a drumurilor pentru pasagerii care se deplasează în scopuri private.

                  (9)

                  Cu începere din 2018, pensiile publice sunt indexate în mod automat la creșterea masei salariale. Se preconizează că această măsură va reduce cheltuielile cu sistemele publice de pensii de la 6,9 % din PIB în 2016 la 5,2 % în 2070. Cu toate acestea, având în vedere estimările conform cărora rata de ocupare a forței de muncă va înregistra o diminuare puternică, adecvarea pensiilor ar urma să scadă, deoarece pensiile nu ar ține pasul cu majorările salariale. Se estimează că raportul dintre pensii și salarii – definit drept raportul dintre pensia medie și salariul mediu pe economie – va scădea în mod constant, în condițiile în care înregistrează deja unul dintre cele mai scăzute niveluri din Uniune. Legislația actuală prevede că, în caz de diminuare a raportului dintre pensii și salarii, guvernul trebuie să propună măsuri corective. Din cauza incertitudinii care planează asupra naturii exacte și calendarului acestor măsuri viitoare, acestea nu sunt luate în considerare în proiecțiile din Raportul privind îmbătrânirea populației. Cu toate acestea, măsurile în cauză reprezintă un risc pentru sustenabilitatea finanțelor publice. În cazul în care raportul total dintre pensii și salarii ar fi menținut la același nivel până în 2070, cheltuielile cu pensiile ar crește la 7 % din PIB, în loc să scadă până la 5,2 %, conform proiecțiilor. Din acest motiv, nu se cunosc cu certitudine modalitățile practice de aplicare a legislației privind pensiile și nici consecințele acesteia pentru sustenabilitatea finanțelor publice și adecvarea pensiilor în timp.

                  (10)

                  Procentul ridicat de persoane expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială și mărirea inegalității veniturilor reprezintă în continuare provocări majore pentru Lituania și reduc perspectivele de creștere economică favorabilă incluziunii ale acestei țări. În ciuda creșterii economice continue, numeroase categorii ale societății lituaniene (precum persoanele în vârstă, persoanele cu handicap, copiii, gospodăriile monoparentale și șomerii) sunt expuse unui risc de sărăcie și de excluziune socială deosebit de ridicat. Deși plasa de siguranță socială a fost îmbunătățită în ultimii ani, capacitatea corectivă generală a sistemului fiscal și de securitate socială din Lituania și cheltuielile aferente protecției sociale exprimate ca pondere din PIB înregistrează în continuare unele dintre cele mai scăzute niveluri din Uniune. Au fost luate primele măsuri de reducere a nivelului ridicat al sărăciei și al inegalității veniturilor, cum ar fi introducerea „sumei pentru nevoile minime de consum”, creșterea alocației universale pentru copii și indexarea pensiilor pentru limită de vârstă. Cu toate acestea, persistența nivelurilor ridicate ale sărăciei și inegalității evidențiază faptul că această țară mai are încă un drum lung de parcurs în direcția convergenței cu nivelurile medii de securitate socială din Uniune și că sunt necesare investiții axate pe combaterea excluziunii sociale. Strategiile de incluziune activă adresate categoriilor vulnerabile sunt mai eficace atunci când combină o mai bună adecvare a venitului minim și a sistemelor de pensii, introducerea de măsuri de activare pe piața forței de muncă și sporirea serviciilor sociale furnizate, inclusiv a serviciilor de îngrijire a copiilor și a locuințelor sociale.

                  (11)

                  Piața forței de muncă a devenit tensionată ca urmare a creșterii gradului de ocupare a forței de muncă, dar și din cauza evoluțiilor demografice defavorabile, inclusiv a emigrației. Pentru a atenua efectul reducerii populației în vârstă de muncă, sunt necesare investiții în capitalul uman și un acces sporit pentru toți la piața forței de muncă. În condițiile lipsei persistente de personal calificat și neconcordanțelor de competențe, este important ca Lituania să accelereze reformele având drept scop îmbunătățirea calității și eficienței în toate ciclurile de învățământ și să asigure un acces echitabil la o educație și o formare de calitate și favorabile incluziunii. Declinul demografic a pus sub presiune rețeaua școlară. Transformarea demografică impune strategii de menținere a accesului la o educație de înaltă calitate pentru toți, în paralel cu asigurarea eficienței rețelei școlare și cu măsuri de sprijin pentru cadrele didactice afectate de consolidarea școlilor. Sunt necesare în continuare măsuri semnificative pentru a consolida rețeaua de învățământ superior, care cuprinde peste 40 de universități și colegii de stat și private. Furnizorii de servicii de educație și formare profesională trebuie să își modernizeze programele de învățământ și, de asemenea, să își îmbunătățească capacitatea de a răspunde nevoilor piețelor locale și regionale ale forței de muncă. Luarea de măsuri eficace și ușor accesibile de învățare în rândul adulților, de recalificare și actualizare a competențelor, împreună cu furnizarea de servicii sociale, ar putea aduce mai multe persoane pe piața forței de muncă. Participarea la învățarea în rândul adulților este în continuare scăzută, fiind de 6,6 % în 2018, cu mult sub media Uniunii, de 11,1 %. Economia lituaniană are potențialul necesar pentru a beneficia de investiții în actualizarea competențelor, inclusiv competențe digitale, și în inovare și o mai bună integrare a persoanelor defavorizate pe piața forței de muncă (de exemplu, persoanele cu handicap, persoanele în vârstă, șomerii sau adulții inactivi). Într-un context mai larg, consolidarea capacității partenerilor sociali este importantă pentru a încuraja implicarea acestora.

                  (12)

                  Rezultatele slabe privind starea de sănătate și investițiile reduse în asistența medicală reprezintă provocări persistente. Există în continuare o marjă semnificativă de raționalizare a utilizării resurselor prin trecerea într-o măsură și mai mare de la utilizarea serviciilor spitalicești la asistența medicală ambulatorie. Consumul de servicii spitalicești este în continuare ridicat, înregistrându-se rate importante de spitalizare pentru boli cronice, la care se adaugă rate relativ scăzute de ocupare a paturilor. Pentru creșterea eficienței și îmbunătățirea rezultatelor privind sectorul sănătății, este necesar să se continue raționalizarea utilizării resurselor spitalicești, cuplată cu realizarea de investiții specifice în consolidarea serviciilor de asistență medicală primară, inclusiv a personalului din sectorul sănătății. Calitatea asistenței medicale reprezintă în continuare unul dintre principalele motive care explică rezultatele slabe din sectorul sănătății. Măsurile de îmbunătățire a calității asistenței medicale sunt fragmentate, caracterizându-se printr-un nivel foarte scăzut de recurgere la acreditare în sectorul asistenței medicale primare și prin aplicarea insuficientă a sistemului de acreditare în spitale. Investițiile în măsuri de prevenire a bolilor sunt deosebit de reduse. Mai mult, acțiunile întreprinse pentru a consolida măsurile de prevenire a bolilor la nivel local sunt caracterizate de lipsa unei viziuni de ansamblu și sunt afectate de lipsa cooperării sistemice între direcțiile de sănătate publică și asistența medicală primară. În cele din urmă, nivelurile scăzute ale cheltuielilor pentru sănătate, la care se adaugă numărul relativ ridicat de plăți informale și plățile directe ridicate, au implicații negative pentru accesul la asistență medicală.

                  (13)

                  Deși s-au luat unele măsuri de luptă împotriva corupției, nu a fost încă înființat un registru integrat al declarațiilor de interese. În 2018, au fost adoptate normele metodologice de aplicare a Legii privind protecția avertizorilor de integritate, iar în prezent este în dezbatere o nouă lege care reglementează activitățile de lobby. Persistă nereguli în combaterea corupției din sistemul de sănătate.

                  (14)

                  În Lituania, investițiile ca pondere din PIB rămân atât sub media Uniune, cât și sub media celorlalte țări baltice. Nivelul inovării și capacitatea întreprinderilor din Lituania de absorbție a tehnologiilor sunt scăzute. Sunt necesare niveluri mai ridicate ale investițiilor în cercetare și inovare, în special în sectorul privat. În acest mod, s-ar stimula productivitatea, care, deși recent a început să crească, rămâne cu mult sub nivelul Uniunii. Penuria de specialiști în domeniul tehnologiei informației și comunicațiilor evidențiază necesitatea de a investi în competențele digitale care sprijină competitivitatea, inovarea și capacitatea Lituaniei de a absorbi tehnologiile și care încurajează trecerea la o economie bazată mai mult pe cunoaștere și cu o valoare adăugată mai mare.

                  (15)

                  Economia se caracterizează printr-un consum relativ ridicat de resurse și printr-un grad ridicat de dependență față de importurile de energie și de materiale. Productivitatea resurselor este scăzută, în timp ce consumul de energie este ridicat, în special în sectorul rezidențial și în cel al transporturilor. Creșterea investițiilor în eficiența energetică, în special în sectorul clădirilor și în producția internă de energie din surse regenerabile, ar contribui la „ecologizarea” economiei și la înscrierea acesteia pe o traiectorie de creștere mai durabilă, reducând, totodată, dependența de importurile de energie.

                  (16)

                  Lituania este în continuare afectată de o accesibilitate internațională scăzută în ceea ce privește transportul feroviar, rutier, maritim și aerian și trebuie să se integreze într-o mai mare măsură cu restul Europei. O mai bună conectivitate a transporturilor ar spori productivitatea economiei și i-ar permite să profite pe deplin de piața internă. Performanțele sectorului transporturilor sunt cu mult sub media Uniunii în ceea ce privește anvergura rețelelor TEN-T rutiere și feroviare, investițiile în cercetare și inovare realizate în sectorul transporturilor, aspectele legate de durabilitate și siguranța rutieră. Traficul feroviar este dominat de fluxurile est-vest, axa nord-sud fiind în continuare subdezvoltată. Prin urmare, sunt necesare investiții importante pentru a dezvolta o rețea TEN-T durabilă, rezistentă la schimbările climatice, inteligentă, sigură și intermodală, inclusiv pentru a asigura accesibilitatea acestei rețele, precum și pentru a promova mobilitatea urbană durabilă. Pe deasupra, emisiile de gaze cu efect de seră generate de transportul rutier au crescut puternic în ultimii cinci ani. Sincronizarea sistemului electroenergetic al Lituaniei cu rețeaua continentală europeană este esențială pentru asigurarea securității aprovizionării cu energie electrică în întreaga regiune baltică.

                  (17)

                  Disparitățile regionale din Lituania sunt mai mari decât cele înregistrate în medie în Uniune și s-au agravat continuu în ultimele două decenii. Beneficiile aduse de convergența economică rapidă a Lituaniei sunt puternic concentrate în cele două zone metropolitane ale acestei țări. Regiunile predominant rurale, care reprezintă cea mai mare parte a teritoriului și unde locuiesc aproape 55 % din populație, se confruntă cu o puternică scădere a populației, agravată de scăderea accesului la servicii publice de calitate. Disparitățile socioeconomice importante din această țară evidențiază faptul că anumite regiuni au necesități de investiții distincte. O altă provocare o constituie consolidarea legăturilor dintre teritoriile învecinate din Lituania, inclusiv pe planul transporturilor și al conexiunilor digitale.

                  (18)

                  Pentru a îmbunătăți eficiența investițiilor publice, autoritățile lituaniene au actualizat normele privind pregătirea și selectarea proiectelor de investiții finanțate de la bugetul de stat. Din 2018, toate proiectele noi de investiții ar trebui să facă obiectul unei examinări sub formă de analiză costuri-beneficii și să îndeplinească criterii de selecție suplimentare. Deși acesta este un prim pas important, trebuie luate mai multe măsuri pentru a maximiza impactul investițiilor publice asupra consolidării potențialului de creștere pe termen lung și pentru a elimina disparitățile regionale din ce în ce mai mari. Autoritățile au demarat revizuirea sistemului de întocmire a bugetului de stat, fixându-și drept obiectiv prelungirea orizontului de planificare pentru întocmirea bugetului și stabilirea unei legături mai puternice între cheltuieli și obiectivele economice generale. Este esențial ca noul sistem strategic de planificare a investițiilor să fie operațional pentru procesul bugetar 2021-2023 și pentru începutul noului ciclu de finanțare al Uniunii, în 2021.

                  (19)

                  Lituania nu are o strategie unică de cercetare și inovare. Peisajul din acest sector se caracterizează prin politici fragmentate și printr-o proliferare a schemelor de sprijin, între care nu există sinergii. Existența mai multor agenții de punere în aplicare, care nu abordează într-un spirit de concertare sprijinirea mixului de politici de cercetare și inovare, nu face decât să complice și mai mult un sistem de guvernanță complex care pare să restricționeze accesul utilizatorilor la întreaga panoplie a instrumentelor disponibile. Această stare de fapt este deosebit de dăunătoare pentru cooperarea dintre mediul științific și mediul de afaceri și împiedică activitatea de inovare. Noua repartizare a responsabilității pentru politica de cercetare și inovare între Ministerul Economiei și Inovării și Ministerul Educației și Științei nu este încă propice unui cadru coerent de politici care să prevadă scheme de sprijin bazate pe sinergii și care ar putea fi obținut prin intermediul unui ghișeu unic pentru potențialii beneficiari.

                  (20)

                  Programarea fondurilor Uniunii pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la eliminarea unora dintre lacunele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate de anexa D la raportul de țară pentru 2019. Acest lucru ar permite Lituaniei să utilizeze în mod optim fondurile respective pentru sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale.

                  (21)

                  În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Lituaniei, pe care a publicat-o în raportul de țară din 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2019, Programul național de reformă pentru 2019, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Lituaniei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Lituania, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

                  (22)

                  Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2019 prin prisma acestei evaluări și a emis un aviz (7) conform căruia este de așteptat ca Lituania să respecte Pactul de stabilitate și de creștere,

            RECOMANDĂ ca, în perioada 2019-2020, Lituania să întreprindă acțiuni astfel încât:

         1.

            Să amelioreze conformarea fiscală și să extindă baza de impozitare la surse care sunt mai puțin defavorabile creșterii. Să ia măsuri de combatere a inegalității veniturilor, a sărăciei și a excluziunii sociale, inclusiv prin îmbunătățirea modului în care este conceput sistemul fiscal și de prestații sociale.

         2.

            Să amelioreze calitatea și eficiența în toate ciclurile de învățământ și la toate nivelurile de formare, inclusiv în ceea ce privește învățarea în rândul adulților. Să amelioreze calitatea, accesibilitatea tarifelor și eficiența sistemului de sănătate.

         3.

            Să își orienteze politica economică în domeniul investițiilor în direcția inovării, eficienței energetice și a utilizării resurselor, transportului durabil și interconexiunilor energetice, ținând seama de disparitățile regionale. Să stimuleze creșterea productivității prin îmbunătățirea eficienței investițiilor publice. Să elaboreze un cadru de politici coerent pentru a sprijini cooperarea dintre mediul științific și cel de afaceri și a consolida agențiile de punere în aplicare din domeniile cercetării și inovării.

         Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2019.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. LINTILÄ

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

         (3)  JO C 136, 12.4.2019, p. 1.

         (4)  JO C 320, 10.9.2018, p. 64.

         (5)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

         (6)  Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și măsurile temporare, recalculat de Comisie prin metoda stabilită de comun acord.

         (7)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea (UE) 2019/553 a Comisiei din 3 aprilie 2019 privind securitatea cibernetică în sectorul energetic [notificată cu numărul C(2019) 2400]

text:
               5.4.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 96/50

      RECOMANDAREA (UE) 2019/553 A COMISIEI
      din 3 aprilie 2019
      privind securitatea cibernetică în sectorul energetic

            [notificată cu numărul C(2019) 2400]

      COMISIA EUROPEANĂ,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
      întrucât:

                  (1)

                  Sectorul energetic european trece printr-o tranziție importantă către o economie decarbonizată, asigurând în același timp securitatea aprovizionării și competitivitatea. Ca parte a acestei tranziții energetice și a descentralizării aferente a producției de energie din surse regenerabile, progresul tehnologic, cuplarea sectorială și digitalizarea transformă rețeaua electrică a Europei într-o „rețea inteligentă”. În același timp, acest lucru generează noi riscuri, pe măsură ce digitalizarea expune din ce în ce mai mult sistemul energetic la atacuri cibernetice și la incidente care pot pune în pericol securitatea aprovizionării cu energie.

                  (2)

                  Adoptarea tuturor celor opt propuneri legislative (1) ale pachetului „Energie curată pentru toți europenii”, care include Regulamentul privind guvernanța uniunii energetice ca piatră de temelie, permite crearea unui mediu favorabil transformării digitale a sectorului energetic. De asemenea, prin aceasta se recunoaște importanța securității cibernetice în sectorul energetic. În special, reformarea Regulamentului privind piața internă a energiei electrice (2) prevede adoptarea unor norme tehnice pentru energia electrică, cum ar fi un cod de rețea privind normele sectoriale pentru aspectele de securitate cibernetică a fluxurilor transfrontaliere de energie electrică, cerințele minime comune, planificarea, monitorizarea, raportarea și gestionarea crizelor. Regulamentul privind nivelul de pregătire pentru riscuri în domeniul energiei electrice (3) urmează, în linii mari, abordarea aleasă în Regulamentul privind securitatea aprovizionării cu gaze naturale (4); el subliniază necesitatea de a evalua în mod corespunzător toate riscurile, inclusiv cele legate de securitatea cibernetică, și propune adoptarea de măsuri de prevenire și de atenuare a riscurilor identificate.

                  (3)

                  Atunci când a adoptat Strategia de securitate cibernetică a UE (5) în 2013, Comisia a identificat consolidarea rezilienței cibernetice a Uniunii ca o prioritate. Unul dintre principalele rezultate ale strategiei este Directiva privind securitatea rețelelor și a sistemelor informatice (6) (denumită în continuare „Directiva NIS”), care a fost adoptată în iulie 2016. În calitate de prim act legislativ orizontal al UE privind securitatea cibernetică, Directiva NIS sporește nivelul global al securității cibernetice în Uniune prin dezvoltarea capacităților naționale în materie de securitate cibernetică, intensificarea cooperării la nivelul UE și introducerea unor obligații de raportare în materie de securitate și incidente pentru societăți, denumite „operatori de servicii esențiale”. Raportarea incidentelor este obligatorie în sectoare-cheie, inclusiv în sectorul energetic.

                  (4)

                  La punerea în aplicare a măsurilor de pregătire în domeniul securității cibernetice, părțile interesate relevante, inclusiv operatorii de servicii esențiale din domeniul energetic, astfel cum sunt identificați în temeiul Directivei NIS, ar trebui să țină seama de orientările orizontale emise de Grupul de cooperare privind NIS, instituit în temeiul articolului 11 din Directiva NIS. Acest grup de cooperare, format din reprezentanți ai statelor membre, ai Agenției europene pentru Securitate Cibernetică (denumită în continuare „ENISA”) și ai Comisiei, a adoptat documente de orientare privind măsurile de securitate și privind notificarea incidentelor. În iunie 2018, acest grup a creat un flux de lucru specific privind energia.

                  (5)

                  Comunicarea comună din 2017 privind securitatea cibernetică (7) recunoaște importanța considerentelor și a cerințelor specifice sectorului la nivelul UE, inclusiv a celor din sectorul energetic. Securitatea cibernetică și posibilele implicații în materie de politică au făcut obiectul unor ample runde de discuții în Uniune în ultimii ani. Prin urmare, în prezent, este tot mai evident faptul că anumite sectoare economice se confruntă cu probleme de securitate cibernetică specifice și, prin urmare, trebuie să își dezvolte propriile abordări sectoriale în contextul mai larg al strategiilor generale de securitate cibernetică.

                  (6)

                  Schimbul de informații și încrederea reprezintă elemente esențiale în securitatea cibernetică. Comisia își propune să intensifice schimbul de informații între părțile interesate relevante prin organizarea de evenimente specifice (cum ar fi, de exemplu, masa rotundă la nivel înalt privind securitatea cibernetică în domeniul energiei, organizată la Roma în martie 2017, și conferința la nivel înalt privind securitatea cibernetică în domeniul energiei, organizată la Bruxelles în octombrie 2018). De asemenea, Comisia dorește să consolideze cooperarea dintre părțile interesate relevante și entități specializate, cum ar fi Centrul european de schimb de informații și de analiză în domeniul energiei.

                  (7)

                  Regulamentul privind ENISA („Agenția UE pentru Securitate Cibernetică”) și privind certificarea de securitate cibernetică pentru tehnologia informației și comunicațiilor („Regulamentul privind securitatea cibernetică” (8)) consolidează mandatul Agenției UE pentru Securitate Cibernetică, astfel încât aceasta să sprijine mai eficient statele membre în combaterea amenințărilor și atacurilor cibernetice. Regulamentul creează, de asemenea, un cadru european în materie de securitate cibernetică pentru certificarea produselor, proceselor și serviciilor, care va fi valabil în întreaga Uniune și care prezintă un interes deosebit pentru sectorul energetic.

                  (8)

                  Comisia a prezentat o recomandare (9) privind riscurile în materie de securitate cibernetică privind tehnologiile de rețea de a 5-a generație (5G) prin stabilirea unor orientări privind analiza de risc și măsuri de gestionare adecvate la nivel național, privind elaborarea unei analize de risc coordonate la nivel european și privind stabilirea unui proces de elaborare a unui set comun de măsuri de gestionare a riscurilor. Odată desfășurate, rețelele 5G vor constitui coloana vertebrală a unei game largi de servicii esențiale pentru funcționarea pieței interne și pentru funcții societale și economice vitale, cum ar fi furnizarea de energie.

                  (9)

                  Prezenta recomandare ar trebui să ofere o orientare neexhaustivă pentru statele membre și părțile interesate relevante, în special pentru operatorii de rețea și furnizorii de tehnologie, pentru atingerea unui nivel mai ridicat de securitate cibernetică în sectorul energetic din punctul de vedere al cerințelor specifice în timp real, având în vedere cerințele specifice identificate pentru sectorul energetic, efectele în cascadă și combinația de tehnologii tradiționale cu cele de ultimă generație. Prezentele orientări își propun să ajute părțile interesate să țină seama de cerințele specifice ale sectorului energetic atunci când pun în aplicare standarde de securitate cibernetică recunoscute la nivel internațional (10).

                  (10)

                  Comisia intenționează să revizuiască periodic prezenta recomandare, pe baza progreselor înregistrate în întreaga Uniune, în consultare cu statele membre și cu părțile interesate relevante. Comisia își va continua eforturile de consolidare a securității cibernetice în sectorul energetic, în special prin intermediul Grupului de cooperare privind NIS, care asigură cooperarea strategică și schimbul de informații între statele membre în domeniul securității cibernetice,

            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

         OBIECT

                  (1)

                  Prezenta recomandare stabilește principalele aspecte legate de securitatea cibernetică în sectorul energetic, mai precis cerințele în timp real, efectele în cascadă și combinația de tehnologii vechi și de ultimă generație, și identifică principalele acțiuni pentru punerea în aplicare a măsurilor relevante de pregătire în materie de securitate cibernetică în sectorul energetic.

                  (2)

                  În aplicarea prezentei recomandări, statele membre ar trebui să încurajeze părțile interesate relevante să dezvolte cunoștințe și competențe legate de securitatea cibernetică în sectorul energetic. Dacă este cazul, statele membre ar trebui să includă aceste considerații și în cadrul lor național de securitate cibernetică, în special prin strategii, acte cu putere de lege, acte administrative și alte dispoziții administrative.

         CERINȚE ÎN TIMP REAL PENTRU COMPONENTELE INFRASTRUCTURII ENERGETICE

                  (3)

                  statele membre ar trebui să se asigure că părțile interesate relevante, în special operatorii de rețele de energie și furnizorii de tehnologie, în special operatorii de servicii esențiale identificați în temeiul Directivei NIS, pun în aplicare măsurile relevante de pregătire în materie de securitate cibernetică referitoare la cerințele în timp real din sectorul energetic. Unele elemente ale sistemului energetic trebuie să funcționeze în „timp real”, adică să reacționeze la comenzi în câteva milisecunde, ceea ce face dificilă sau chiar imposibilă introducerea unor măsuri de securitate cibernetică, din lipsă de timp.

                  (4)

                  În special, operatorii de rețele energetice ar trebui:

                              (a)

                              să aplice cele mai recente standarde de securitate pentru instalațiile noi ori de câte ori este necesar și să ia în considerare măsuri complementare de securitate fizică în cazul în care baza instalată a instalațiilor vechi nu poate fi suficient protejată prin mecanismele de securitate cibernetică;

                              (b)

                              să pună în aplicare standardele internaționale în materie de securitate cibernetică și standardele tehnice specifice adecvate pentru a asigura o comunicare securizată, în timp real, de îndată ce produsele respective devin disponibile pe piață;

                              (c)

                              să ia în considerare constrângerile în timp real ale conceptului general de securitate pentru active, în special în ceea ce privește clasificarea activelor.

                              (d)

                              să examineze rețelele private pentru sisteme de teleprotecție, pentru a asigura nivelul de calitate a serviciilor necesar pentru constrângerile în timp real. Atunci când utilizează rețele publice de comunicații, operatorii ar trebui să aibă în vedere asigurarea unei alocări specifice a lărgimilor de bandă, a unor cerințe privind timpul de așteptare și a unor măsuri de securitate a comunicării.

                              (e)

                              să divizeze sistemul global în zone logice și, în interiorul fiecărei zone, să definească constrângerile de timp și de proces pentru a permite aplicarea unor măsuri de securitate cibernetică adecvate sau să aibă în vedere metode de protecție alternative.

                  (5)

                  Dacă este posibil, operatorii de rețele energetice ar trebui:

                              (a)

                              să aleagă un protocol securizat de comunicare, având în vedere cerințele în timp real, de exemplu între o instalație și sistemele sale de gestionare (sistemul de gestionare a energiei – EMS/sistemul de gestionare a distribuției – DMS);

                              (b)

                              să introducă un mecanism adecvat de autentificare pentru comunicarea dintre mașini, pentru a răspunde cerințelor în timp real.

         EFECTE ÎN CASCADĂ

                  (6)

                  Statele membre ar trebui să se asigure că părțile interesate relevante, în special operatorii de rețele de energie și furnizorii de tehnologie, în special operatorii de servicii esențiale identificați în temeiul Directivei NIS, pun în aplicare măsurile relevante de pregătire în materie de securitate cibernetică referitoare la efectele în cascadă din sectorul energetic. Rețelele de energie electrică și conductele de gaze sunt puternic interconectate în întreaga Europă, iar un atac cibernetic care ar provoca o întrerupere sau o perturbare într-o parte a sistemului energetic ar putea declanșa efecte în cascadă ample și în alte părți ale sistemului.

                  (7)

                  În aplicarea prezentei recomandări, statele membre ar trebui să evalueze interdependențele și caracterul critic ale sistemelor de producere a energiei electrice și ale sistemelor de cerere flexibilă, ale substațiilor și liniilor de transport și de distribuție, precum și ale părților interesate asociate afectate (inclusiv situațiile transfrontaliere) în cazul unui atac cibernetic sau al unui incident cibernetic reușit. De asemenea, statele membre ar trebui să se asigure că operatorii de rețele energetice dispun de un cadru de comunicare cu toate părțile interesate cheie pentru a partaja semnalele de alertă timpurie și pentru a coopera în domeniul gestionării crizelor. Ar trebui să existe canale de comunicare structurate și formate convenite pentru schimbul de informații sensibile cu toate părțile interesate relevante, cu echipele de intervenție în caz de incidente de securitate cibernetică și cu autoritățile relevante.

                  (8)

                  În special, operatorii de rețele energetice ar trebui:

                              (a)

                              să se asigure că noile dispozitive, inclusiv dispozitivele care fac parte din internetul obiectelor, au și își vor menține un nivel de securitate cibernetică adaptat la caracterul critic al fiecărui sit;

                              (b)

                              să ia în considerare în mod adecvat efectele ciber-fizice atunci când elaborează și revizuiesc periodic planurile de asigurare a continuității activității;

                              (c)

                              să stabilească criterii de proiectare și o arhitectură pentru o rețea rezilientă, care ar putea fi realizate prin:

                                          —

                                          punerea în aplicare a unor măsuri de apărare detaliate pentru fiecare sit, adaptate la caracterul critic al sitului;

                                          —

                                          identificarea nodurilor critice, atât în ceea ce privește capacitatea de producție de energie, cât și în ceea ce privește impactul asupra clienților. Funcțiile critice ale unei rețele ar trebui să fie concepute pentru a reduce riscurile care pot provoca efecte în cascadă, prin luarea în considerare a redundanței, a rezistenței la variațiile de fază și a protecției împotriva întreruperilor de sarcină în cascadă;

                                          —

                                          colaborarea cu alți operatori relevanți și cu furnizori de tehnologie pentru a preveni efectele în cascadă prin aplicarea de măsuri și servicii adecvate;

                                          —

                                          proiectarea și construirea de rețele de comunicații și de control, cu scopul de a limita efectele eventualelor defecțiuni fizice și logice la anumite părți ale rețelelor și de a asigura măsuri de atenuare adecvate și rapide.

         TEHNOLOGIA TRADIȚIONALĂ ȘI CEA DE ULTIMĂ GENERAȚIE

                  (9)

                  Statele membre ar trebui să se asigure că părțile interesate relevante, în special operatorii de rețele de energie și furnizorii de tehnologie, dar mai ales operatorii de servicii esențiale identificați în temeiul Directivei NIS, pun în aplicare măsurile relevante de pregătire în materie de securitate cibernetică legate de combinația de tehnologii tradiționale și de ultimă generație din sectorul energetic. Într-adevăr, în sistemul energetic actual coexistă două tipuri de tehnologii: o tehnologie mai veche, cu o durată de viață de 30-60 de ani, concepută înainte de apariția considerațiilor legate de securitatea cibernetică, și echipamente moderne, care reflectă digitalizarea și dispozitivele inteligente de ultimă oră.

                  (10)

                  În aplicarea prezentei recomandări, statele membre ar trebui să încurajeze operatorii de rețele energetice și furnizorii de tehnologii să respecte, ori de câte ori este posibil, standardele relevante acceptate la nivel internațional în materie de securitate cibernetică. Între timp, părțile interesate și clienții ar trebui să adopte o abordare orientată către securitatea cibernetică în momentul conectării dispozitivelor la rețea.

                  (11)

                  În special, furnizorii de tehnologie ar trebui să ofere în mod gratuit soluții testate pentru problemele de securitate legate de tehnologiile existente sau de cele noi, de îndată ce o problemă de securitate relevantă devine cunoscută.

                  (12)

                  În special, operatorii de rețele energetice ar trebui:

                              (a)

                              să analizeze riscurile legate de conectarea tehnologiei tradiționale cu cea a internetului obiectelor și să fie conștienți de interfețele interne și externe și de vulnerabilitățile acestora.

                              (b)

                              să ia măsuri adecvate împotriva atacurilor care provin de la un număr mare de dispozitive sau aplicații ale consumatorilor aflate sub control rău intenționat;

                              (c)

                              să instituie o capacitate automată de monitorizare și de analiză pentru evenimentele legate de securitate în mediul tradițional și în cel al internetului obiectelor, cum ar fi încercările nereușite de conectare, alarmele de semnalizare a deschiderii ușilor cabinetelor etc.

                              (d)

                              să efectueze periodic o analiză a riscurilor specifice în materie de securitate cibernetică pentru toate instalațiile tradiționale, în special atunci când conectează tehnologii vechi și noi; întrucât instalațiile tradiționale reprezintă adesea un număr foarte mare de elemente, analiza riscurilor ar putea fi efectuată pe clase de elemente;

                              (e)

                              să actualizeze la versiunea cea mai recentă elementele software și hardware ale sistemelor tradiționale și ale internetului obiectelor, ori de câte ori acest lucru este adecvat; în acest sens, operatorii de rețele energetice ar trebui să aibă în vedere măsuri complementare, cum ar fi segregarea sistemului sau adăugarea de bariere de securitate externe în cazul în care corectarea sau actualizarea ar fi adecvate, dar nu sunt posibile, de exemplu, pentru produsele care nu beneficiază de suport;

                              (f)

                              să prezinte oferte care să ia în considerare securitatea cibernetică (și anume, să solicite informații cu privire la elementele de securitate și respectarea standardelor de securitate cibernetică existente, să se asigure că se propun în permanență măsuri de alertă, de corectare și de atenuare în cazul descoperirii de vulnerabilități și să clarifice răspunderea vânzătorului în caz de atacuri cibernetice sau incidente);

                              (g)

                              să colaboreze cu furnizorii de tehnologie pentru a înlocui sistemele tradiționale ori de câte ori acest lucru este benefic din motive de securitate, dar să ia în considerare funcționalitățile critice ale sistemului.

         MONITORIZARE

                  (13)

                  Statele membre ar trebui să comunice Comisiei, în termen de 12 luni de la adoptarea prezentei recomandări și, ulterior, din doi în doi ani, informații detaliate privind stadiul punerii în aplicare a prezentei recomandări prin intermediul Grupului de cooperare privind NIS.

         REVIZUIRE

                  (14)

                  Pe baza informațiilor prezentate de statele membre, Comisia va revizui punerea în aplicare a prezentei recomandări și va evalua dacă sunt necesare măsuri suplimentare, după caz, în consultare cu statele membre și cu părțile interesate relevante.

         DESTINATARI

                  (15)

                  Prezenta recomandare se adresează statelor membre.

         Adoptată la Bruxelles, 3 aprilie 2019.

               Pentru Comisie

            Miguel ARIAS CAÑETE

               Membru al Comisiei

         (1)  Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (JO L 328, 21.12.2018, p. 82); Directiva (UE) 2018/2002 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 de modificare a Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică (JO L 328, 21.12.2018, p. 210); Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2018 privind guvernanța uniunii energetice și a acțiunilor climatice, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 663/2009 și (CE) nr. 715/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului, a Directivelor 94/22/CE, 98/70/CE, 2009/31/CE, 2009/73/CE, 2010/31/UE, 2012/27/UE și 2013/30/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, a Directivelor 2009/119/CE și (UE) 2015/652 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 328, 21.12.2018, p. 1); Directiva (UE) 2018/844 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei 2010/31/UE privind performanța energetică a clădirilor și a Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică (JO L 156, 19.6.2018, p. 75). În cadrul sesiunii plenare din martie 2019, Parlamentul European a confirmat acordurile politice la care s-a ajuns cu Consiliul cu privire la propunerile de organizare a pieței energiei electrice [Regulamentul privind pregătirea pentru riscuri, Regulamentul de instituire a Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER), Directiva privind energia electrică și Regulamentul privind energia electrică]. Adoptarea oficială de către Consiliu este prevăzută pentru luna aprilie; textul juridic va fi publicat ulterior în JO.

         (2)  COM(2016) 861 final.

         (3)  COM(2016) 862 final.

         (4)  Regulamentul (UE) 2017/1938 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2017 privind măsurile de garantare a siguranței furnizării de gaze și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 994/2010 (JO L 280, 28.10.2017, p. 1).

         (5)  JOIN(2013) 1.

         (6)  Directiva (UE) 2016/1148 a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 2016 privind măsuri pentru un nivel comun ridicat de securitate a rețelelor și a sistemelor informatice în Uniune (JO L 194, 19.7.2016, p. 1).

         (7)  JOIN(2017) 450.

         (8)  Legea privind securitatea cibernetică a fost adoptată de Parlamentul European în martie 2019. Adoptarea oficială de către Consiliu este prevăzută pentru luna aprilie; textul juridic va fi publicat ulterior în Jurnalul Oficial.

         (9)  C(2019)2335.

         (10)  Organizațiile internaționale de standardizare au publicat diverse standarde de securitate cibernetică (ISO/IEC 27000: Tehnologia informației) și de gestionare a riscurilor (ISO/IEC 31000: Implementarea managementului riscului). Un standard specific pentru sectorul energetic (ISO/IEC 27019: Controalele privind securitatea informațiilor pentru industria de utilități energetice) a fost publicat ca parte a seriei ISO/IEC 27000 în octombrie 2017.


title: Recomandarea (UE) 2019/794 a Comisiei din 15 mai 2019 privind un plan coordonat de controale în vederea stabilirii prevalenței anumitor substanțe care migrează din materiale și obiecte destinate să intre în contact cu alimentele [notificată cu numărul C(2019) 3519] (Text cu relevanță pentru SEE.)

text:
               17.5.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 129/37

      RECOMANDAREA (UE) 2019/794 A COMISIEI
      din 15 mai 2019
      privind un plan coordonat de controale în vederea stabilirii prevalenței anumitor substanțe care migrează din materiale și obiecte destinate să intre în contact cu alimentele

            [notificată cu numărul C(2019) 3519]

      (Text cu relevanță pentru SEE)
      COMISIA EUROPEANĂ,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (1), în special articolul 53,
      după consultarea Comitetului permanent pentru plante, animale, produse alimentare și hrană pentru animale,
      întrucât:

                  (1)

                  Articolul 53 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 abilitează Comisia să recomande, în situațiile în care sunt considerate necesare, planuri coordonate de controale, organizate ad hoc, pentru a stabili prevalența riscurilor asociate hranei pentru animale, produselor alimentare sau animalelor.

                  (2)

                  Regulamentul (CE) nr. 1935/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (2) stabilește cerințe generale privind siguranța materialelor și a obiectelor destinate să intre în contact cu alimentele („materiale care intră în contact cu alimentele”), în mod specific în ceea ce privește transferul în alimente al componentelor materialelor care intră în contact cu alimentele. În plus, au fost instituite măsuri specifice pentru grupuri de materiale care intră în contact cu alimentele, în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din regulamentul respectiv. În particular, pentru materialele din plastic destinate să intre în contact cu alimentele a fost stabilită, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 10/2011 al Comisiei (3), o listă de substanțe autorizate. Unele dintre aceste substanțe autorizate fac, de asemenea, obiectul unor restricții, inclusiv al unor limite de migrare specifice (LMS), care restricționează migrarea lor în sau pe alimente.

                  (3)

                  Informațiile disponibile prin Sistemul de alertă rapidă pentru alimente și furaje („RASFF”), raportate în temeiul articolului 50 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului (4), indică diverse neconformități în ceea ce privește migrarea anumitor substanțe din materialele care intră în contact cu alimentele. Totuși, în prezent nu există informații adecvate pentru a determina în mod suficient prevalența acestor substanțe în alimente care să fie migrate din materiale care intră în contact cu alimentele.

                  (4)

                  Aminele aromatice primare („AAP”) sunt o familie de compuși, dintre care unii sunt cancerigeni, în timp ce alții sunt suspectați a fi cancerigeni. AAP pot apărea în materialele care intră în contact cu alimentele din substanțe autorizate, ca urmare a prezenței impurităților sau din produse de degradare, precum și ca urmare a utilizării coloranților azoici la colorarea materialelor. Anexa II la Regulamentul (UE) nr. 10/2011 prevede că astfel de AAP nu trebuie să migreze în alimente sau în simulanți alimentari din materialele și obiectele din plastic. Activitatea desfășurată de Centrul Comun de Cercetare al Comisiei Europene a stabilit, de asemenea, că AAP apar în șervețele de hârtie colorată în concentrații care sunt relevante pentru monitorizare.

                  (5)

                  Formaldehida (MCA nr. 98) este o substanță autorizată la nivelul Uniunii pentru utilizare la fabricarea materialelor plastice destinate să intre în contact cu alimentele. Totuși, ea face obiectul unei LMS de 15 mg/kg (exprimată ca formaldehidă totală și hexametilentetramină).

                  (6)

                  Regulamentul (UE) nr. 284/2011 al Comisiei (5) stabilește condițiile specifice și procedurile detaliate pentru importul de articole de bucătărie din material plastic pe bază de poliamidă și melamină originare sau expediate din Republica Populară Chineză și din Hong Kong, incluzând controale fizice obligatorii în proporție de 10 % ale transporturilor efectuate de statele membre. Regulamentul a fost introdus pe baza numărului mare de neconformități cauzate de eliberarea de AAP în concentrații mari din materialele plastice care intră în contact cu alimentele și care conțin poliamidă și de formaldehidă din materialele plastice care vin în contact cu alimentele și care conțin melamină.

                  (7)

                  O analiză recentă a datelor pe baza controalelor efectuate la punctul de import în Uniunea Europeană și raportate în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 284/2011 indică o scădere a cazurilor de neconformitate a acestor produse. Cu toate acestea, datele RASFF arată că unele dintre aceste produse sunt încă neconforme judecând după rezultatele analizelor eșantioanelor prelevate de pe piață. De asemenea, informațiile arată că originea acestor produse nu se limitează doar la China și Hong Kong. Prin urmare, este adecvat să se controleze nivelurile de AAP și de formaldehidă în plus față de controalele efectuate în temeiul Regulamentului (UE) nr. 284/2011.

                  (8)

                  Melamina (MCA nr. 239) este o substanță autorizată, de asemenea, la fabricarea materialelor plastice destinate să intre în contact cu alimentele și face obiectul unei LMS de 2,5 mg/kg În plus față de formaldehidă, s-a raportat și migrarea melaminei din articolele de bucătărie din material plastic care conțin melamină. Prin urmare, este adecvat să se controleze nivelurile de melamină care migrează din aceleași eșantioane.

                  (9)

                  Fenolul (MCA nr. 241) este o substanță autorizată pentru utilizare ca monomer la fabricarea de materiale plastice destinate să intre în contact cu alimentele și poate fi utilizată, de asemenea, la fabricarea altor tipuri de materiale care intră în contact cu alimentele, inclusiv rășini epoxidice utilizate în lacuri și învelișuri. Materialelor plastice destinate să intre în contact cu produsele alimentare li se aplică o LMS de 3 mg/kg, care a fost introdusă prin Regulamentul (UE) 2015/174 al Comisiei (6) pe baza unei reevaluări de către Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară („autoritatea”). În avizul ei, autoritatea a redus doza zilnică tolerabilă (DZT) de la 1,5 mg/kg de greutate corporală la 0,5 mg/kg greutate corporală (Gc), observând că există multe surse de expunere la fenol pe lângă materialele care intră în contact cu alimentele, ceea ce poate contribui la niveluri de expunere egale cu sau mai mari decât DZT. Prin urmare, este adecvat ca nivelurile de fenol să fie controlate având în vedere posibilele depășiri ale DZT.

                  (10)

                  Substanța 2,2-bis(4-hidroxifenil)propan (MCA nr. 151), cunoscută în mod obișnuit sub denumirea de bisfenol A („BPA”) este o substanță autorizată pentru utilizare ca monomer la fabricarea de materiale plastice destinate să intre în contact cu alimentele, dar poate fi utilizată, de asemenea, la fabricarea altor materiale și obiecte care intră în contact cu alimentele, inclusiv rășini epoxidice utilizate în lacuri și învelișuri. Recent, Regulamentul (UE) 2018/213 al Comisiei (7) a introdus o nouă LMS de 0,05 mg/kg pentru materialele din plastic destinate să intre în contact cu alimentele și, în plus, LMS se aplică lacurilor și învelișurilor, pe baza reevaluării, de către autoritate, care a concluzionat pe baza unei doze zilnice tolerabile temporare (DZTt) mai mici în raport cu DZT anterioară. Prin urmare, este adecvat să se controleze aceste materiale care intră în contact cu alimentele pentru a determina conformitatea migrării BPA în lumina acestei noi LMS.

                  (11)

                  Pe lângă BPA, alți bisfenoli pot fi utilizați în sau migrează din materiale care intră în contact cu alimentele. În particular, 4,4′-dihidroxidifenil sulfona, cunoscută în mod obișnuit sub denumirea de bisfenol S („BPS”, MCA nr. 154), este utilizată ca monomer la fabricarea plasticului polietersulfonic și este autorizată să fie utilizată la fabricarea în Uniune a materialelor plastice destinate să vină în contact cu alimentele, cu o LMS de 0,05 mg/kg Nu există disponibile informații recente referitoare la posibila sa migrare în alimente, iar informațiile privind posibila sa utilizare sau migrare din materiale lăcuite sau cu învelișuri care sunt destinate să vină în contact cu alimentele sunt incomplete. Prin urmare, este adecvat să se controleze materialele din care este posibil ca BPS să migreze pentru a verifica prevalența BPS care migrează în alimente.

                  (12)

                  Esterii ftalaților („ftalați”) reprezintă un grup de substanțe utilizate pe scară largă ca plastifianți și agenți de suport tehnic. Au fost autorizați cinci ftalați pentru a fi utilizați în materialele plastice care intră în contact cu alimentele, incluzând di-butilftalatul („DBP”, MCA nr. 157), butil-benzil-ftalatul („BBP”, MCA nr. 159), bis(2-etilhexil)ftalatul („DEHP”, MCA nr. 283), diizononil ftalatul („DINP”, MCA nr. 728) și diizodecil ftalatul („DIDP”, MCA nr. 729). Acești ftalați sunt incluși într-o restricție de grup a LMS (T) de 60 mg/kg, împreună cu alte câteva substanțe. LMS individuale sunt, de asemenea, aplicabile la DBP, BBP și DEHP, în timp ce pentru DINP și DIDP există o restricție de grup la valoarea de 9 mg/kg Concentrația acestor cinci ftalați este, de asemenea, restricționată în articolele pentru îngrijirea copiilor destinate hrănirii, astfel cum se menționează în anexa XVII la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (8). Pe lângă rezultatele obținute de RASFF care indică neconformitatea cu LMS, ftalații care nu sunt autorizați pentru utilizare în materialele plastice care intră în contact cu alimentele pot fi totuși găsiți în materialele plastice care intră în contact cu alimentele și migrează în alimente. Prin urmare, este adecvat ca nivelurile de ftalați să fie controlate având în vedere posibilele neconformități.

                  (13)

                  În plus față de utilizarea ftalaților, alte substanțe care nu sunt ftalați sunt, de asemenea, utilizate ca plastifianți în materiale care intră în contact cu alimentele. Uleiul de soia epoxidat („ESBO”, MCA nr. 532), precum și esterul diizononilic al acidului 1,2-ciclohexan dicarboxilic („DINCH”, MCA nr. 775) și esterul bis(2-etilhexilic) al acidului tereftalic („DEHTP” sau „DOTP”, MCA nr. 798) sunt autorizați pentru utilizare la fabricarea materialelor plastice destinate să intre în contact cu alimentele și sunt incluși în grupul LMS (T) de 60 mg/kg În plus, atât DEHTP, cât și ESBO, au LMS individuale de 60 mg/kg, cu excepția garniturilor de etanșare din PVC utilizate la sigilarea borcanelor din sticlă care conțin alimente pentru sugari și copii mici destinate sugarilor și copiilor de vârstă mică, caz în care LMS pentru ESBO este de 30 mg/kg Activitatea anterioară desfășurată de statele membre și de Elveția a identificat probleme de conformitate cu migrarea ESBO din capacele borcanelor. Având în vedere că există, de asemenea, o indicație referitoare la faptul că DINCH și DEHPT pot fi utilizate ca înlocuitori de ftalați și că există puține informații sau nu există deloc informații disponibile cu privire la migrarea lor în alimente, este adecvat să se verifice prevalența acestor substanțe care migrează în alimente.

                  (14)

                  Substanțele per- și polifluoralchilice („PFAS”) sunt un grup de compuși care includ acidul perfluoroctanoic („PFOA”) și sulfonatul de perfluoroctan („PFOS”). Având în vedere proprietățile lor amfifile, acești compuși fluorurați sunt utilizați în producția de învelișuri care resping apa și substanțele grase, cum ar fi cele utilizate în materialele de ambalare a alimentelor pe bază de hârtie și carton. Informațiile furnizate de unele state membre indică posibile motive de îngrijorare cu privire la nivelurile concentrațiilor acestor substanțe în materialele de ambalare din hârtie și carton pe care sunt aplicate învelișuri. În plus, PFOA este restricționată pentru utilizare în producerea și introducerea pe piață a obiectelor, incluzând materialele și obiectele care intră în contact cu alimentele, cu începere de la 4 iulie 2020, în conformitate cu Regulamentul (UE) 2017/1000 al Comisiei (9). Prin urmare, este adecvat să se investigheze suplimentar prevalența acestor substanțe în materialele care intră în contact cu alimentele.

                  (15)

                  Metalele și aliajele sunt utilizate în materialele și obiectele destinate să intre în contact cu alimentele, inclusiv în articolele de bucătărie și de masă, precum și echipamentele de prelucrare a alimentelor. O serie de LMS sunt stabilite la nivelul Uniunii pentru metalele care migrează din materialele plastice destinate să intre în contact cu alimentele; cu toate acestea, informațiile furnizate de RASFF prezintă o serie de neconformități pentru articolele de bucătărie și de masă metalice, bazate pe evaluarea riscurilor sau, în plus, pe legislația națională. Întrucât pericolele pe care le prezintă anumite metale, cum ar fi plumbul și cadmiul, sunt bine definite, este adecvat să se efectueze controale privind migrarea metalelor în alimente și să se îmbunătățească înțelegerea prevalenței migrării metalelor, inclusiv, în particular, din materialele și obiectele importate care intră în contact cu alimentele, precum și din produse tradiționale și artizanale.

                  (16)

                  Pentru a asigura caracterul general inert și sigur al materialelor plastice destinate să intre în contact cu alimentele, se stabilește o limită de migrare globală (LMG) pentru a limita eliberarea componentelor nevolatile în alimente, inclusiv particulele cum ar fi microfibrele. Deoarece materialele și obiectele din plastic convenționale trebuie înlocuite rapid ca urmare a preocupărilor legate de mediu, aditivii derivați din surse naturale sunt utilizați ca materiale de umplutură în combinație cu materialele plastice pentru a reduce impactul asupra mediului. Pentru a verifica dacă au fost respectate bunele practici de fabricație și dacă aceste materiale și obiecte din plastic destinate să intre în contact cu alimentele sunt suficient de inerte, este adecvat să se controleze migrarea globală.

                  (17)

                  Pentru a asigura aplicarea uniformă a prezentei recomandări și pentru a genera rezultate fiabile și comparabile ale controalelor, Laboratorul de referință al Uniunii Europene (LR-UE) pentru materialele care intră în contact cu alimentele ar trebui să sprijine statele membre în punerea în aplicare a prezentei recomandări, în situațiile în care este necesar.

                  (18)

                  Pentru a maximiza informațiile disponibile cu privire la prevalența substanțelor care migrează din materialele care intră în contact cu alimentele, statele membre ar trebui, de asemenea, să fie încurajate să transmită date relevante care au fost generate recent, înainte de aplicarea prezentei recomandări. Pentru a asigura faptul că aceste rezultate sunt fiabile și concordante cu cele generate în cadrul acestui program de controale, ar trebui raportate numai rezultatele care au fost generate în urma aplicării normelor relevante privind eșantionarea și analiza materialelor care intră în contact cu alimentele, precum și a legislației privind controalele oficiale.

                  (19)

                  Obiectivul principal al prezentei recomandări este de a stabili prevalența substanțelor care migrează în alimente din materialele și obiectele care intră în contact cu alimentele sau prevalența substanțelor în materialele sau obiectele destinate să intre în contact cu alimentele; scopul ei nu este acela de a contribui la înțelegerea nivelurilor de expunere. Prin urmare, datele ar trebui să fie transmise utilizând un format comun pentru a asigura faptul că ele sunt coordonate și compilate într-un mod coerent.

                  (20)

                  Dacă este cazul, autoritățile competente din statele membre ar trebui să ia în considerare măsuri de asigurare a aplicării legislației și procedurilor relevante.

                  (21)

                  Informațiile obținute cu privire la prevalența acestor substanțe rezultate din prezenta recomandare ar trebui să fie utilizate pentru a stabili dacă este necesară vreo posibilă acțiune viitoare, în particular pentru a asigura un nivel înalt de protecție a sănătății umane și respectarea intereselor consumatorilor. Astfel de acțiuni viitoare pot include măsuri suplimentare de control vizând substanțele din materiale plastice pentru care există măsuri specifice la nivelul UE. În plus, rezultatele pot contribui la o bază de informații care să fie sursa analizării priorităților viitoare în contextul evaluării legislației privind materialele care intră în contact cu alimentele, în particular pentru materialele pentru care nu există nicio măsură specifică la nivelul UE.

                  (22)

                  Punerea în aplicare a acestui plan coordonat de controale se realizează fără a afecta celelalte controale oficiale efectuate de statele membre în cadrul programelor lor naționale de controale, astfel cum se prevede la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004,

            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

                  1.

                  Statele membre ar trebui să pună în aplicare planul coordonat de controale vizând materialele și obiectele destinate să intre în contact cu alimentele, astfel cum se indică în anexa la prezenta recomandare. În măsura în care este posibil, numărul total minim de eșantioane recomandat în anexă ar trebui să fie respectat.

                  2.

                  Statele membre ar trebui să raporteze rezultatele controalelor oficiale efectuate în conformitate cu anexa.

                  3.

                  Statele membre ar trebui, de asemenea, să raporteze rezultatele obținute ca parte a oricăror controale anterioare efectuate în cei cinci ani anteriori datei de 1 ianuarie 2019. Aceste controale ar trebui să fie relevante pentru substanțele din componența materialelor și obiectelor destinate să intre în contact cu alimentele sau care migrează din aceste materiale și obiecte și care fac obiectul prezentei recomandări, iar controalele ar trebui să fie realizate în conformitate cu legislația relevantă privind materialele și obiectele destinate să intre în contact cu alimentele și cu cea privind controalele oficiale. Rezultatele ar trebui să fie raportate în conformitate cu anexa.

                  4.

                  În caz de neconformitate, statele membre ar trebui să aplice măsuri suplimentare de asigurare a aplicării legislației, în conformitate cu articolul 54 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004. Fără a aduce atingere altor cerințe de raportare, astfel de măsuri de asigurare a aplicării legislației nu ar trebui raportate Comisiei în contextul prezentei recomandări.

                  5.

                  Prezenta recomandare este adresată statelor membre.

         Adoptată la Bruxelles, 15 mai 2019.

               Pentru Comisie

            Vytenis ANDRIUKAITIS

               Membru al Comisiei

         (1)  JO L 165, 30.4.2004, p. 1.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1935/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 octombrie 2004 privind materialele și obiectele destinate să vină în contact cu produsele alimentare și de abrogare a Directivelor 80/590/CEE și 89/109/CEE (JO L 338, 13.11.2004, p. 4).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 10/2011 al Comisiei din 14 ianuarie 2011 privind materialele și obiectele din plastic destinate să vină în contact cu produsele alimentare (JO L 12, 15.1.2011, p. 1).

         (4)  Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, 1.2.2002, p. 1).

         (5)  Regulamentul (UE) nr. 284/2011 al Comisiei din 22 martie 2011 de stabilire a condițiilor specifice și a procedurilor detaliate pentru importul de articole de bucătărie din material plastic pe bază de poliamidă și melamină originare sau expediate din Republica Populară Chineză și din Regiunea Administrativă Specială Hong Kong a Republicii Populare Chineze (JO L 77, 23.3.2011, p. 25).

         (6)  Regulamentul (UE) 2015/174 al Comisiei din 5 februarie 2015 de modificare și de rectificare a Regulamentului (UE) nr. 10/2011 privind materialele și obiectele din plastic destinate să vină în contact cu produsele alimentare (JO L 30, 6.2.2015, p. 2).

         (7)  Regulamentul (UE) 2018/213 al Comisiei din 12 februarie 2018 privind utilizarea bisfenolului A în materiale pentru învelișul interior al recipientelor destinate să vină în contact cu alimentele și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 10/2011 în ceea ce privește utilizarea acestei substanțe în materialele plastice care vin în contact cu alimentele (JO L 41, 14.2.2018, p. 6).

         (8)  Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, 30.12.2006, p. 1).

         (9)  Regulamentul (UE) 2017/1000 al Comisiei din 13 iunie 2017 de modificare a anexei XVII la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), în ceea ce privește acidul perfluoroctanoic (PFOA), sărurile acestuia și substanțele înrudite cu acesta (JO L 150, 14.6.2017, p. 14).

         ANEXĂ

            ACȚIUNI ȘI SFERĂ DE CUPRINDERE ALE PLANULUI COORDONAT DE CONTROALE

         1.   Obiectiv

         Obiectivul general al planului de controale este stabilirea prevalenței substanțelor care migrează în alimente din materialele care intră în contact cu alimentele sau a prezenței substanțelor în materialele care intră în contact cu alimentele. Prin urmare, autoritățile competente din statele membre ar trebui să efectueze controale oficiale pentru a stabili prevalența pe piața Uniunii Europene în ceea ce privește:

                     —

                     migrarea substanțelor vizate din materialele care intră în contact cu alimentele;

                     —

                     substanțele vizate din materialele care intră în contact cu alimentele;

                     —

                     migrarea globală din materialele plastice destinate să intre în contact cu alimentele.

               2.   Descrierea eșantionului și metodologie

         Tabelul de mai jos prezintă tipurile de materiale care intră în contact cu alimentele, care ar trebui să fie eșantionate împreună cu substanțele pentru care migrarea din respectivele materiale care intră în contact cu alimentele ar trebui analizată, cu excepția cazului compușilor fluorurați în cazul cărora ar trebui analizată cantitatea din material.
         Eșantionarea ar trebui să includă punctul de import din țări terțe pentru materialele care intră în contact cu alimentele, deși statele membre ar trebui să ia în considerare controalele deja efectuate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 284/2011. De asemenea, statele membre ar trebui să efectueze controale pe piață, inclusiv eșantionare la punctele de vânzare cu ridicata și la punctele de distribuție, pentru a permite accesul la o dimensiune suficientă a eșantionului dintr-un anumit lot sau transport și, dacă este necesar, să faciliteze orice acțiune de control ulterior.
         Laboratoarele utilizate pentru analizarea eșantioanelor ar trebui să fie laboratoarele desemnate în conformitate cu articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004, cu sprijinul laboratoarelor naționale de referință în conformitate cu articolul 33 alineatul (2) litera (e) din regulamentul respectiv. LR-UE ar trebui să sprijine prezenta recomandare în conformitate cu articolul 94 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) 2017/625 al Parlamentului European și al Consiliului (1) dacă acest fapt este solicitat de laboratoarele naționale de referință.
         Dacă nu este practic să se determine migrarea utilizând un aliment sau simulant alimentar, prevalența ar trebui să fie determinată în material, iar pentru a estima migrarea maximă în aliment ar trebui utilizate calculul sau modelarea.

                     Substanțe de testat

                     Materiale de eșantionat care intră în contact cu alimentele

                     Amine aromatice primare (AAP)

                     Articole de masă și articole de bucătărie din plastic și materiale tipărite care intră în contact cu alimentele, inclusiv hârtia și cartonul

                     Formaldehidă și melamină

                     Articole de masă și articole de bucătărie din plastic, inclusiv articole de bucătărie și articole de masă din plastic neconvențional, cum ar fi pahare de cafea reutilizabile care utilizează aditivi din plastic obținuți din surse naturale cum ar fi bambusul

                     Fenol

                     Articole de bucătărie și de masă din plastic; materiale lăcuite sau cu înveliș și; materiale de ambalaj din plastic și din hârtie și carton imprimate

                     Bisfenoli, inclusiv BPA și BPS

                     Plastic cu conținut de policarbonat (BPA) și plastic cu conținut de polietersulfonă (BPS); ambalaje de metal învelite cu un strat protector (de exemplu, cutii de conserve, capace)

                     Ftalați și plastifianți fără conținut de ftalați

                     Materiale și obiecte din plastic, în particular cele fabricate utilizând policlorură de vinil (PVC), cum ar fi foi termoformate, ambalaje flexibile și tubulatură; dispozitive de închidere și capace

                     Compuși fluorurați

                     Materiale și obiecte pe bază de hârtie și carton, inclusiv cele utilizate pentru ambalarea alimentelor de tip fast-food, a celor luate la pachet și a produselor de brutărie, precum și pungile cu boabe de porumb care se prepară în cuptor cu microunde

                     Metale

                     Articole de bucătărie și de masă din ceramică, e-mail, material vitros și metal, inclusiv materialele și obiectele artizanale și produse în mod tradițional

                     Migrare globală

                     Articole de masă și articole de bucătărie din plastic neconvențional, cum ar fi pahare de cafea reutilizabile în care au fost utilizați aditivi din plastic obținuți din surse naturale cum ar fi bambusul

               3.   Numărul eșantioanelor

         Tabelul de mai jos prezintă numărul total recomandat orientativ de eșantioane de testat în fiecare stat membru, pentru statele membre participante, în scopul aplicării prezentului plan coordonat de controale.

                     Stat membru

                     Numărul total minim recomandat de eșantioane

                     Belgia, Germania, Spania, Franța, Italia, Regatul Unit

                     100

                     Republica Cehă, Cipru, Ungaria, Țările de Jos, Polonia, România

                     75

                     Danemarca, Irlanda, Grecia, Croația, Lituania, Austria, Portugalia, Suedia

                     50

                     Bulgaria, Estonia, Letonia, Luxemburg, Malta, Slovenia, Slovacia, Finlanda

                     25

               4.   Intervalul de timp pentru controale

         Controalele ar trebui să fie efectuate în perioada 1 iunie 2019-31 decembrie 2019.
         5.   Raportare

         Rezultatele ar trebui raportate Comisiei utilizând un format comun, până la 29 februarie 2020.

            (1)  Regulamentul (UE) 2017/625 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2017 privind controalele oficiale și alte activități oficiale efectuate pentru a asigura aplicarea legislației privind alimentele și furajele, a normelor privind sănătatea și bunăstarea animalelor, sănătatea plantelor și produsele de protecție a plantelor, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 999/2001, (CE) nr. 396/2005, (CE) nr. 1069/2009, (CE) nr. 1107/2009, (UE) nr. 1151/2012, (UE) nr. 652/2014, (UE) 2016/429 și (UE) 2016/2031 ale Parlamentului European și ale Consiliului, a Regulamentelor (CE) nr. 1/2005 și (CE) nr. 1099/2009 ale Consiliului și a Directivelor 98/58/CE, 1999/74/CE, 2007/43/CE, 2008/119/CE și 2008/120/CE ale Consiliului și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 854/2004 și (CE) nr. 882/2004 ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Directivelor 89/608/CEE, 89/662/CEE, 90/425/CEE, 91/496/CEE, 96/23/CE, 96/93/CE și 97/78/CE ale Consiliului și a Deciziei 92/438/CEE a Consiliului (Regulamentul privind controalele oficiale) (JO L 95, 7.4.2017, p. 1).