title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2019 privind Programul național de reformă al Slovaciei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Slovaciei pentru 2019

text:
               5.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/148

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 9 iulie 2019
      privind Programul național de reformă al Slovaciei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Slovaciei pentru 2019
      (2019/C 301/25)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
      având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  La data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru anul 2019. Comisia a ținut cont în mod corespunzător de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile Analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. De asemenea, la 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Slovacia printre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. La aceeași dată, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 21 martie 2019. La 9 aprilie 2019, Consiliul a adoptat Recomandarea privind politica economică a zonei euro (3) („Recomandarea din 2019 pentru zona euro”), care stabilește cinci recomandări pentru zona euro („recomandările pentru zona euro”).

                  (2)

                  În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Slovacia ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a Recomandării din 2019 pentru zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 2-4 de mai jos. Mai precis, măsurile de combatere a corupției și de îmbunătățire a sistemului de justiție vor contribui la punerea în aplicare a primei recomandări pentru zona euro în ceea ce privește calitatea instituțiilor, accentul pus pe politica economică legată de investiții în domeniile specificate va contribui la punerea în aplicare a celei de a doua recomandări pentru zona euro în ceea ce privește sprijinirea investițiilor, iar măsurile de îmbunătățire a competențelor vor contribui la punerea în aplicare a celei de-a treia recomandări pentru zona euro în ceea ce privește funcționarea pieței forței de muncă.

                  (3)

                  Raportul de țară privind Slovacia pentru 2019 a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Slovacia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice țării adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018 (4), măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice țării adoptate în anii anteriori, precum și progresele realizate de Slovacia în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

                  (4)

                  La 25 aprilie 2019, Slovacia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2019, precum și Programul de stabilitate pentru 2019. Pentru a se ține seama de corelațiile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

                  (5)

                  Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost luate în considerare în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care se va prevala de dispoziția menționată anterior în orientările sale privind aplicarea măsurilor prin care se stabilește o corelație între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

                  (6)

                  În prezent, Slovacia se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de stabilitate pentru 2019, guvernul estimează că soldul total va crește de la un deficit de 0,7 % din produsul intern brut (PIB) în 2018 la un buget echilibrat în 2019, urmând să rămână neschimbat până în 2022. Pe baza soldului structural recalculat (6), se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu – care a fost modificat de la un deficit structural de 0,5 % din PIB în 2019 la 1 % din PIB începând din 2020 – va fi realizat în 2020. Conform Programului de stabilitate pentru 2019, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea treptat, de la 47,5 % în 2019 până la 44,4 % în 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. În același timp, măsurile necesare pentru a sprijini țintele de deficit planificate în perioada de după 2019 nu au fost complet detaliate. Bugetul include o categorie de cheltuieli nespecificate, numite rezerve bugetare (reprezentând în total 0,7 % din PIB), ceea ce reduce previzibilitatea în ceea ce privește execuția bugetului.

                  (7)

                  La 13 iulie 2018, Consiliul a recomandat Slovaciei să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete (7) nu depășește 4,1 % în 2019, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,5 % din PIB. Având în vedere previziunile Comisiei din toamna anului 2018, care prevedeau o poziție mai apropiată de obiectivul pe termen mediu în 2019, și în concordanță cu normele pentru deblocarea ajustării necesare, rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu ar trebui să depășească 4,6 %, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,3 % în 2019. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, există riscul unei abateri semnificative de la ajustarea fiscal-bugetară recomandată în anii 2018 și 2019 luați împreună.

                  (8)

                  În 2020, Slovacia ar trebui să își atingă obiectivul bugetar pe termen mediu. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, dacă politicile vor rămâne neschimbate, această situație este coerentă cu o rată de creștere nominală maximă a cheltuielilor publice primare nete de 4,6 %, care corespunde unei ajustări structurale de 0,3 % din PIB. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, dacă politicile vor rămâne neschimbate, există riscul unei abateri semnificative de la acest obiectiv în anii 2019 și 2020 luați împreună. Se preconizează că Slovacia va respecta regula privind datoria în 2019 și în 2020. În general, Consiliul consideră că în 2019 ar trebui să fie luate măsurile necesare care să asigure respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere.

                  (9)

                  Finanțele publice ale Slovaciei se confruntă cu riscuri medii la adresa sustenabilității fiscal-bugetare pe termen lung. În conformitate cu raportul Comisiei din 2018 privind sustenabilitatea finanțelor publice, pentru a stabiliza ponderea datoriei în PIB pe termen lung ar fi necesară, într-un scenariu de menținere a politicilor actuale, o îmbunătățire cumulată a soldului structural primar cu 2,5 puncte procentuale din PIB. Acest lucru este determinat de creșterea preconizată a cheltuielilor cu pensiile și cu asistența medicală, care duce la creșterea costurilor legate de îmbătrânirea populației (contribuție comună de 1,8 puncte procentuale din PIB). Întrucât rata natalității este scăzută, iar speranța de viață în Slovacia urmează să crească și mai mult, se estimează că raportul de dependență a vârstnicilor (care compară persoanele în vârstă cu populația activă – și anume ponderea persoanelor cu un loc de muncă sau care urmează cursuri de formare) va fi aproape triplu până în 2060. Și, în timp ce în 2016 pentru fiecare zece angajați erau doar aproximativ trei persoane inactive cu vârsta de peste 65 de ani, se preconizează că această cifră va crește la peste șapte pentru fiecare zece angajați până în 2060 (raportul de dependență economică a vârstnicilor). Introducerea unor alinieri automate ale vârstei de pensionare la speranța de viață a îmbunătățit treptat sustenabilitatea pe termen lung a sistemului de pensii. Acest demers a fost considerat drept un instrument important pentru asigurarea echității între generații și a sustenabilității pe termen lung. Preocupările cu privire la sustenabilitatea fiscală pe termen lung a sistemelor de pensii au crescut în urma adoptării de către Parlament, la 28 martie 2019, a unui amendament constituțional de instituire a unor plafoane pentru vârsta de pensionare (64 pentru bărbați și femei fără copii, cu câte o reducere de o jumătate de an pentru femei pentru fiecare dintre primii trei copii), ceea ce presupune că ajustările automate legate de speranța de viață nu vor mai fi aplicate după atingerea plafonului. Conform Consiliului Fiscal din Slovacia, plafonul va genera o creștere suplimentară a cheltuielilor de 1,6 % din PIB, acestea urmând să crească de la 8,6 % în 2016 la 11,4 % în 2070, iar nu la 9,8 %, așa cum preconiza Raportul din 2018 privind îmbătrânirea populației. Acest lucru va spori în mod semnificativ riscurile legate de sustenabilitate. Până în prezent nu au fost propuse măsuri de compensare, iar impactul asupra veniturilor persoanelor în vârstă și asupra sărăciei nu a fost calculat.

                  (10)

                  În pofida unor progrese în ceea ce privește combaterea evaziunii fiscale, respectarea obligațiilor fiscale rămâne o provocare, iar decalajul dintre veniturile fiscale teoretice și cele reale în ceea ce privește colectarea TVA a fost de peste două ori mai mare decât media Uniunii în 2016. Se preconizează că măsurile prevăzute în cadrul celui de al treilea plan de acțiune vor avea rezultate pozitive, însă unele dintre acestea nu au fost încă puse în aplicare. De exemplu, este probabil ca introducerea declarațiilor fiscale electronice să reducă sarcina administrativă suportată de contribuabili, dar efectul global riscă să fie diminuat dacă nu se pun în aplicare toate măsurile prevăzute. În același timp, un cadru bine structurat de măsuri de politică poate contribui la reducerea numărului de modificări ale codului fiscal, care sunt frecvente, și poate încuraja simplificarea acestuia. În fine, potențialul de realizare de venituri din taxele de mediu și din impozitarea proprietăților este insuficient utilizat în raport cu alte state membre.

                  (11)

                  Continuă evoluțiile pozitive de pe piața forței de muncă, fiind marcate de creșterea ocupării forței de muncă și de niveluri ale șomajului dintre cele mai scăzute înregistrate vreodată. S-au înregistrat progrese satisfăcătoare în ceea ce privește punerea în aplicare a planului de acțiune pentru șomerii de lungă durată, care a contribuit la reducerea numărului de șomeri de lungă durată cu o treime în decurs de doi ani. Cu toate acestea, rata șomajului de lungă durată rămâne peste media Uniunii, afectând în special persoanele slab calificate, tinerii și romii. În contrast cu scăderea ratelor șomajului, deficitele raportate în materie de forță de muncă calificată au devenit o problemă majoră. Se înregistrează în continuare disparități regionale foarte pronunțate pe piața forței de muncă, ratele mai ridicate ale șomajului fiind concentrate în trei regiuni din estul Slovaciei, iar deficitele de forță de muncă fiind concentrate în partea de vest a țării. Este necesară continuarea consolidării capacităților angajatorilor și ale sindicatelor pentru a se promova o implicare mai activă a acestora.

                  (12)

                  Raza de acțiune și eficacitatea politicilor de îmbunătățire a capacității de inserție profesională sunt limitate. Programele de formare și recalificare au fost consolidate, însă rămân insuficiente și nu se concentrează pe deplin asupra șomerilor de lungă durată și a grupurilor defavorizate. Sistemul de învățământ nu contribuie suficient la dezvoltarea socioeconomică și este subfinanțat la toate nivelurile. Calitatea scăzută a rezultatelor școlare, participarea romilor la un învățământ general incluziv, începând cu primii ani de viață, precum și integrarea efectivă în sistemele educative și de formare a elevilor proveniți din medii defavorizate din punct de vedere socioeconomic (având în vedere rata din ce în ce mai mare de părăsire timpurie a școlii) reprezintă provocări urgente. Rezultatele școlare și nivelul competențelor de bază rămân scăzute în raport cu standardele internaționale, fiind puternic influențate de mediul socioeconomic din care provin elevii. Asigurarea faptului că populația slovacă este dotată cu competențe mai bune pentru economia și societatea în schimbare reprezintă o provocare. În pofida creșterilor salariale progresive până în 2020, profesia de cadru didactic rămâne neatractivă și se confruntă cu o penurie în creștere a forței de muncă. În plus, calitatea și relevanța formării inițiale și oportunitățile de dezvoltare profesională ale cadrelor didactice sunt limitate. Până în prezent, măsurile de promovare a echității și a educației favorabile incluziunii care sunt în curs s-au situat sub așteptări și nu au fost observate progrese reale în ceea ce privește desegregarea elevilor romi. Guvernul a adoptat „Planul național de reformă pentru educație și creșterea copiilor” (2018-2027) și primul plan de acțiune (2018-2019) (împreună cu un buget estimat), precum și o nouă legislație privind asigurarea calității învățământului superior. Va fi esențial ca aceste măsuri să fie puse în aplicare și monitorizate în mod eficace pentru a determina dacă aduc rezultatele scontate.

                  (13)

                  Rata scăzută de ocupare a forței de muncă în rândul femeilor reflectă faptul că bărbații recurg rareori la concediul parental de lungă durată și este accentuată și mai mult de accesul limitat la servicii de îngrijire a copiilor la prețuri accesibile și la facilități de îngrijire de lungă durată, precum și de disponibilitatea redusă a acestor servicii și facilități. În special pentru copiii sub vârsta de trei ani, rata de înscriere în structuri de îngrijire a copiilor este extrem de scăzută. Guvernul a adoptat o nouă decizie privind participarea obligatorie la structuri de învățământ și îngrijire a copiilor preșcolari începând cu vârsta de cinci ani, care va produce efecte din 2020. Cu toate acestea, sunt necesare investiții suplimentare și trebuie încurajată participarea la serviciile de îngrijire a copiilor și la structurile de învățământ preșcolar.

                  (14)

                  Deși ponderea persoanelor expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială este sub media Uniunii, în numeroase districte din sudul și estul Slovaciei se înregistrează niveluri cu mult mai mari. Există un blocaj considerabil în ceea ce privește accesul la o educație de înaltă calitate și favorabilă incluziunii, care reflectă disparitățile regionale ce se traduc printr-o rată de părăsire timpurie a școlii deosebit de pronunțată. Alte blocaje se referă la accesul – la asistență medicală, la îngrijire de lungă durată, la locuințe sociale și la alte servicii esențiale – al grupurilor defavorizate, în special al romilor, precum și al persoanelor cu handicap și al persoanelor care suferă de lipsa de adăpost și de excluziune locativă. O abordare integrată este esențială pentru a stimula incluziunea socială a acestor grupuri.

                  (15)

                  Reformele menite să îmbunătățească raportul cost-eficacitate al sistemului de sănătate se accelerează, deși gradul de punere în aplicare variază de la un domeniu de îngrijire la altul. Acțiunile de politică întreprinse în contextul revizuirii cheltuielilor din domeniul sănătății au avut unele rezultate pozitive, în principal ca urmare a unei serii de măsuri de limitare a costurilor în domeniul produselor farmaceutice și al dispozitivelor medicale. Cu toate acestea, mai sunt posibile îmbunătățiri în ceea ce privește creșterea eficienței și furnizarea de îngrijiri mai puțin costisitoare, prin realocarea strategică a resurselor între domeniile de îngrijire. Furnizarea serviciilor de sănătate rămâne excesiv de dependentă de spitale, care, în ciuda reducerilor periodice ale datoriilor, continuă să acumuleze datorii și să întâmpine dificultăți în ceea ce privește finanțarea investițiilor necesare pentru a îmbunătăți eficiența și calitatea asistenței medicale. Deși consolidarea asistenței medicale primare este esențială pentru reducerea utilizării serviciilor spitalicești care ar putea fi evitate, numărul redus de medici generaliști și domeniul de aplicare limitat al serviciilor de asistență medicală primară constituie un obstacol în calea îmbunătățirii eficienței sistemului de sănătate. Întrucât guvernul a inițiat măsuri pentru a aborda deficitul de forță de muncă din domeniul sănătății, va fi important ca aceste eforturi să se încadreze într-o strategie pe termen mai lung, care să vizeze descentralizarea treptată a serviciilor din spitalele de urgență, consolidarea asistenței medicale primare și consolidarea serviciilor de prevenire.

                  (16)

                  Caracterul fragmentar al sistemului de cercetare subminează eficacitatea investițiilor publice în cercetare și dezvoltare care vizează îmbunătățirea calității cercetării științifice, iar un astfel de sistem nu atrage finanțare privată. Politica în materie de cercetare și inovare este afectată de o coordonare ineficientă între ministere și alți actori, ceea ce duce la întârzieri și deficiențe ale unor reforme majore. Procesul de transformare al Academiei de Științe din Slovacia nu s-a desfășurat în condiții optime și a stârnit astfel îngrijorări cu privire la continuitatea activităților acesteia, ceea ce a dus la prăbușirea întregului proces. Lipsa sau eșecul măsurilor specifice, implicarea limitată a instituțiilor de cercetare, precum și capacitatea limitată de cercetare contribuie, împreună, la nivelul redus al cheltuielilor efectuate de sectorul privat în cercetare și dezvoltare. În ansamblu, implicarea întreprinderilor în domeniul cercetării și dezvoltării rămâne una dintre cele mai scăzute din Uniune și se concentrează asupra sectoarelor de producție de înaltă și medie tehnologie, dominate de firme multinaționale. Măsurile de stimulare a transferului de cunoștințe, de consolidare a capacităților inovatoare la nivelul industriei și de îmbunătățire a cooperării dintre întreprinderi și mediul academic avansează lent.

                  (17)

                  Pentru creșterea productivității Slovaciei și pentru menținerea procesului de convergență, sunt necesare eforturi susținute de investiții și în infrastructura digitală și de transport, precum și în eficiența energetică. Este necesar să se îmbunătățească acoperirea de bandă largă fixă de bază și acoperirea 4G, precum și utilizarea benzii largi de foarte mare viteză. Investițiile în eficiența energetică – în special în sectorul clădirilor – și în tehnologia de mediu pot fi o sursă de creștere ecologică și vor contribui la menținerea resurselor de mediu limitate. În plus, pentru a permite regiunilor mai puțin dezvoltate să recupereze decalajele și să fie într-o mai mare măsură bazate pe cunoaștere, competitive și productive, este nevoie de investiții mai strategice pentru a acoperi lacunele în materie de infrastructură și a îmbunătăți rețelele de transport. Slovacia înregistrează întârzieri în ceea ce privește finalizarea unor tronsoane ale rețelei rutiere și ale celei feroviare care se află în centrul rețelei transeuropene de transport, cum este cazul coridorului Rin-Dunăre. Deficiențele rețelei de transport ar putea fi remediate prin îmbunătățirea interconectivității, a multimodalității și a interoperabilității rețelei existente de transport public și urban, precum și prin promovarea unor moduri de transport durabile.

                  (18)

                  Sarcinile administrative și de reglementare semnificative pot afecta negativ investițiile și inovarea, în special pentru întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri). În ciuda eforturilor guvernului, sarcina administrativă nu se reduce suficient, iar mediul de afaceri din Slovacia pierde teren în comparație cu alte medii internaționale. Nivelul calității legislației și lipsa previzibilității reprezintă un motiv de îngrijorare pentru întreprinderi. Aceste provocări ar trebui abordate prin implementarea deplină a Strategiei Slovaciei privind o mai bună legiferare (RIA2020) și prin consolidarea Centrului slovac pentru o mai bună legiferare și a capacităților analitice ale administrației de stat. Sectorul serviciilor profesionale din Slovacia este în continuare foarte reglementat. Nivelul restricțiilor de reglementare se situează peste media ponderată a Uniunii pentru avocați, agenți de brevetare, ingineri constructori, arhitecți, contabili, ghizi turistici și agenți imobiliari.

                  (19)

                  În prezent, guvernul reformează în mod substanțial practicile de achiziții publice prin revizuirea cadrului juridic cu scopul de a simplifica procedurile și a reduce costurile de tranzacționare. Noua tendință care pune accentul pe profesionalizare este binevenită; cu toate acestea, beneficiile generale încep de abia să apară și survin într-un ritm lent. În contextul neîncrederii față de instituțiile publice, achizitorii publici trebuie să depună mai multe eforturi pentru a recâștiga încrederea întreprinderilor, a mass-mediei și a publicului larg. Acest lucru împiedică introducerea unor noi practici atât de necesare. Eforturile de sporire a utilizării criteriilor de calitate trebuie să fie accelerate pentru a se obține un raport calitate-preț mai bun și pentru a se îmbunătăți utilizarea strategică a achizițiilor publice.

                  (20)

                  Administrația publică slovacă se confruntă în continuare cu ineficiențe și blocaje, care sunt cauzate în special de cooperarea ineficace dintre departamentele din cadrul guvernului. Lipsa capacității și a planificării strategice, precum și ineficiențele administrative împiedică buna implementare a fondurilor ESI. Drept rezultat, Slovacia a pierdut fonduri în valoare de 120 de milioane EUR din perioada 2014-2020, iar distribuirea fondurilor către beneficiarii finali rămâne scăzută. În plus, pregătirea insuficientă a proiectelor finanțate din fondurile ESI a condus la întârzierea investițiilor și la termene scurte pentru procedurile de achiziții publice, sporind astfel riscul de nereguli.

                  (21)

                  Corupția reprezintă în continuare o provocare, iar angajamentul în direcția urmăririi penale a cazurilor de corupție la nivel înalt este unul limitat. Eforturile de combatere a corupției sunt îngreunate de deficiențe organizaționale și procedurale la nivelul poliției și al parchetului, precum și de protecția redusă de care dispun avertizorii de integritate. De asemenea, îmbunătățirea eficacității sistemului de justiție, inclusiv a independenței acestuia, rămâne o provocare. În pofida unor îmbunătățiri în ceea ce privește eficiența și calitatea, preocupările legate de independența sistemului judiciar persistă, iar întârzierea înregistrată în procesul de numire a judecătorilor la Curtea Constituțională ar putea afecta funcționarea sistemului de justiție.

                  (22)

                  Programarea fondurilor Uniunii pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la eliminarea unora dintre lacunele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate de anexa D la raportul de țară pentru 2019. Acest lucru ar permite Slovaciei să utilizeze în mod optim fondurile respective pentru sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale. Consolidarea capacității administrative a Slovaciei de gestionare a acestor fonduri reprezintă un factor important pentru succesul acestei investiții.

                  (23)

                  În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Slovaciei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2019 și Programul național de reformă pentru 2019, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Slovaciei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică fiscal-bugetară și socioeconomică sustenabilă în Slovacia, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

                  (24)

                  Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2019 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său (8) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

            RECOMANDĂ ca, în 2019 și în 2020, Slovacia să întreprindă acțiuni astfel încât:

         1.

            Să își atingă în 2020 obiectivul bugetar pe termen mediu, să protejeze sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice, în special pe cea a sistemului de sănătate și a sistemului de pensii.

         2.

            Să amelioreze calitatea și caracterul incluziv al educației la toate nivelurile și să promoveze competențele în conformitate cu necesitățile pieței forței de muncă, să îmbunătățească accesul la servicii de îngrijire a copiilor și la servicii de îngrijire de lungă durată care să fie de calitate și la prețuri abordabile; să promoveze integrarea grupurilor defavorizate, în special a romilor.

         3.

            Să axeze politica economică în materie de investiții pe sectorul sănătății, al cercetării și inovării, al transporturilor (vizând în special sustenabilitatea acestuia), al infrastructurii digitale, al eficienței energetice, al competitivității IMM-urilor, precum și pe cel al locuințelor sociale, ținând seama de disparitățile regionale; să sporească, în cadrul operațiunilor de achiziții publice, utilizarea criteriilor de calitate și a celor legate de costul la nivelul ciclului de viață al produselor.

         4.

            Să continue să îmbunătățească eficacitatea sistemului de justiție, cu accent pe consolidarea independenței acestuia, inclusiv în ceea ce privește procedurile de numire din acest sistem; să intensifice eforturile de detectare și urmărire penală a cazurilor de corupție, în special a cazurilor de corupție la scară largă.

         Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2019.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. LINTILÄ

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

         (3)  JO C 136, 12.4.2019, p. 1.

         (4)  JO C 320, 10.9.2018, p. 107.

         (5)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

         (6)  Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de Comisie prin aplicarea metodologiei stabilite de comun acord.

         (7)  Cheltuielile publice primare nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din venituri provenite din fonduri ale Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu prestațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de patru ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Măsurile cu caracter excepțional, atât pe partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, sunt compensate.

         (8)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2019 privind Programul național de reformă al Finlandei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Finlandei pentru 2019

text:
               5.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/154

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 9 iulie 2019
      privind Programul național de reformă al Finlandei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Finlandei pentru 2019
      (2019/C 301/26)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
      având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  La 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european 2019 pentru coordonarea politicilor economice. Aceasta a ținut seama în mod corespunzător de Pilonul european al drepturilor sociale proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile Analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. De asemenea, la 21 noiembrie 2018, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Finlanda ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să se efectueze un bilanț aprofundat. La aceeași dată, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 21 martie 2019. La 9 aprilie 2019, Consiliul a adoptat Recomandarea privind politica economică a zonei euro (3) („Recomandarea din 2019 pentru zona euro”), care stabilește cinci recomandări pentru zona euro („recomandările pentru zona euro”).

                  (2)

                  În calitate de stat membru a cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economii în cadrul uniunii economice și monetare, Finlanda ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a Recomandării din 2019 pentru zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 3 și 4 de mai jos. În special, concentrarea politicii economice legate de investiții în domeniile specificate va contribui la punerea în aplicare a celei de a doua recomandări pentru zona euro în ceea ce privește sprijinirea investițiilor, iar măsurile de limitare a gradului de îndatorare a gospodăriilor vor contribui la punerea în aplicare a celei de a patra recomandări pentru zona euro în ceea ce privește reducerea datoriei private.

                  (3)

                  Raportul de țară privind Finlanda pentru 2019 a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Finlanda în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice acestei țări adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018 (4), măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori, precum și progresele realizate de Finlanda în direcția îndeplinirii obiectivelor sale naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

                  (4)

                  La 4 aprilie 2019, Finlanda a prezentat Programul său național de reformă pentru 2019 și Programul său de stabilitate pentru 2019. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

                  (5)

                  Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (5), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a oferit detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza dispoziția menționată anterior în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

                  (6)

                  În prezent, Finlanda face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de stabilitate pentru 2019, bazat pe ipoteza menținerii politicilor actuale, pe care guvernul precedent l-a prezentat cu puțin timp înainte de alegerile generale din aprilie, acesta prevede un sold total de -0,3 % din produsul intern brut (PIB) în 2019, în creștere de la -0,7 % din PIB în 2018. Potrivit guvernului, se preconizează că soldul se va îmbunătăți în continuare în 2020 ajungând la 0 %, iar după aceea va scădea din nou la -0,1 % în 2021 și la -0,3 % în 2022. Pe baza soldului structural recalculat (6) și pe baza ipotezei de menținere a politicilor actuale, se preconizează că se va depăși în continuare, pe întreaga perioadă a programului, obiectivul bugetar pe termen mediu, stabilit la un deficit structural de 0,5 % din PIB, ținând seama de ajustările din 2019 legate de punerea în aplicare a reformelor structurale pentru care se permite o abatere temporară. Ponderea datoriei publice în PIB, care a atins nivelul maxim de 63,4 % în 2015, a scăzut la 58,9 % în 2018. Potrivit Programului de stabilitate pentru 2019, ponderea datoriei va continua să scadă, ajungând la 57,4 % din PIB în 2021. Se preconizează că aceasta va crește din nou în 2022, urmând să ajungă la 57,7 % din PIB. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare pare a fi, în linii mari, plauzibil. Principalele riscuri privind proiecțiile bugetare sunt legate de costurile legate de îmbătrânirea populației și inflație, care ar putea fi mai ridicate decât se preconizează.

                  (7)

                  La 13 iulie 2018, Consiliul a recomandat Finlandei să își atingă obiectivul pe termen mediu în 2019, ținând cont de marjele permise pentru realizarea reformelor structurale pentru care se permite o abatere temporară. Acest obiectiv este în concordanță cu o rată maximă de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete (7) de 2,9 % în 2019, cifră care corespunde unei deteriorări permise a soldului structural de 0,2 % din PIB. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, se așteaptă ca Finlanda să își atingă obiectivul bugetar pe termen mediu în 2019, ținând seama de marja acordată, legată de clauza privind reforma structurală.

                  (8)

                  În 2020, având în vedere faptul că deviația estimată a PIB-ului Finlandei va fi de 0,8 %, rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu ar trebui să depășească 1,9 %, în conformitate cu ajustarea structurală de 0,5 % din PIB rezultată din matricea de cerințe pentru ajustare stabilită de comun acord în temeiul Pactului de stabilitate și de creștere. Potrivit previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, în condițiile menținerii politicilor actuale, se preconizează că Finlanda va fi expusă riscului unei oarecare abateri în 2020. În ansamblu, Consiliul estimează că Finlanda va respecta dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere în 2019 și că aceasta trebuie să fie pregătită să ia măsuri suplimentare pentru a asigura respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere în 2020.

                  (9)

                  Din cauza îmbătrânirii populației și a scăderii forței de muncă, se preconizează că cheltuielile cu pensiile, cu sănătatea și, în special, cu asistența socială (îngrijirea pe termen lung) vor crește în următoarele decenii. Conform Raportului privind sustenabilitatea finanțelor publice 2018, creșterea preconizată a costurilor legate de îmbătrânirea populației ar necesita o consolidare fiscală de 2 % din PIB pentru stabilizarea ponderii datoriei în PIB pe termen lung. Ca urmare a demisiei guvernului la 8 martie 2019, au fost întrerupte pregătirile pentru o reformă a administrației regionale, a serviciilor de sănătate și a serviciilor sociale, concepute pentru a răspunde acestor provocări și pentru a asigura accesul egal și pentru a reduce timpul de așteptare. Ponderea nevoilor medicale nesatisfăcute autodeclarate în Finlanda rămâne peste media Uniunii. În special persoanele aflate în afara pieței forței de muncă întâmpină dificultăți în obținerea asistenței medicale necesare, din cauza listelor lungi de așteptare.

                  (10)

                  Pe fondul scăderii populației în vârstă de muncă și al creșterii numărului de locuri de muncă vacante, piața finlandeză a muncii se restrânge. În același timp, rata de activitate și rata de ocupare a forței de muncă în Finlanda sunt mai scăzute decât în celelalte țări nordice, iar șomajul structural se menține la 7 % în 2018. Acest lucru reflectă parțial inactivitatea și capcanele șomajului care împiedică o mai bună utilizare a forței de muncă. Printre obstacolele din calea reinserției profesionale se numără sistemul complex de beneficii și combinarea diferitelor tipuri de indemnizații. Prestațiile sociale se reduc rapid odată cu creșterea veniturilor, ceea ce creează riscul ca ocuparea unui loc de muncă să nu fie suficient de avantajoasă din punct de vedere financiar. Incertitudinile legate de nivelul prestațiilor sociale și timpul necesar pentru reînceperea acordării acestora reduc atractivitatea locurilor de muncă pe termen scurt sau cu fracțiune de normă. Experimentul privind venitul de bază, ale cărui rezultate preliminare au fost publicate în februarie 2019, oferă o serie de informații pentru revizuirea sistemului de securitate socială în scopul combinării mai eficiente a beneficiilor cu veniturile.

                  (11)

                  Investițiile în incluziunea activă, în special a grupurilor celor mai îndepărtate de piața forței de muncă, sunt necesare pentru a crește rata de participare, în contextul în care rata de activitate și rata de ocupare a forței de muncă au ajuns aproape de nivelurile din perioada anterioară crizei. Realizarea unor reforme cuprinzătoare, care vizează promovarea participării pe piața muncii, ar putea oferi oportunități mai bune pe piața forței de muncă pentru anumite grupuri. Printre acestea se numără persoanele care provin din familii de migranți, femeile aflate la vârsta maternității, bărbații cu o slabă calificare profesională, persoanele cu capacitate parțială de muncă și persoanele cu handicap. Unele servicii pentru șomeri și persoanele inactive sunt repartizate între autorități și prestatori diferiți. Pentru a ajuta aceste grupuri să participe și să rămână pe piața forței de muncă este nevoie de servicii și politici de activare și de reabilitare personalizate și integrate. Responsabilitățile de îngrijire pe termen lung ale femeilor contribuie la disparitatea de gen în ceea ce privește ocuparea forței de muncă și la diferența de remunerare între femei și bărbați. Guvernul a inițiat un proces de reformă a concediului din motive familiale, însă nu a pus-o în practică.

                  (12)

                  Asigurarea ofertei de forță de muncă în vremuri caracterizate de schimbări demografice și tehnologice este esențială pentru promovarea unei creșteri durabile și favorabile incluziunii în Finlanda. Investițiile în competențe, în special cele relevante pentru piața forței de muncă, ar contribui la abordarea provocărilor generate de schimbările structurale din economie. Schimbările tehnologice necesită formarea continuă și recalificarea forței de muncă prin modalități flexibile de învățare, inclusiv prin axarea pe învățarea în rândul adulților, pe educație și pe formare. Acest lucru ar trebui să ducă la creșterea mobilității ocupaționale, la reducerea neconcordanțelor de competențe și la satisfacerea nevoilor viitoare ale pieței forței de muncă.

                  (13)

                  Finlanda riscă să nu își atingă obiectivul de reciclare a deșeurilor municipale de 50 % stabilit pentru 2020. În special, ponderea deșeurilor municipale incinerate este din ce în ce mai mare (60 % în 2017, față de 55 % în 2016).

                  (14)

                  Cu toate că, în prezent, cheltuielile publice pentru cercetare și dezvoltare sunt în curs de stabilizare, Finlanda a înregistrat, începând cu 2009, cea mai drastică scădere, dintre toate statele membre, a investițiilor sectorului privat în cercetare și dezvoltare. În pofida unei îmbunătățiri a situației macroeconomice în ultimii ani, investițiile sectorului privat în cercetare și dezvoltare nu s-au redresat încă. O intensitate mai ridicată a investițiilor în cercetare și dezvoltare este un factor-cheie care permite schimbări structurale în favoarea sectoarelor economice bazate într-o mare măsură pe cunoaștere și a consolidării potențialului de creștere pe termen lung. În plus, cooperarea insuficientă dintre instituțiile de învățământ superior și sectorul întreprinderilor rămâne unul dintre principalele obstacole în calea stimulării inovațiilor și a introducerii lor pe piață.

                  (15)

                  În condițiile în care populația este dispersată, blocajele din sectorul transporturilor nu le permit oamenilor să se mute pentru a găsi un loc de muncă. Investițiile strategice în infrastructura de transport pot îmbunătăți mobilitatea forței de muncă, consolidând astfel funcționarea piețelor forței de muncă. În paralel, întrucât în Finlanda, costurile de transport au un impact relativ mare asupra prețului final al produselor, în comparație cu alte state membre, interconexiunile de la nivelul infrastructurii ar putea îmbunătăți accesul la piețele din străinătate.

                  (16)

                  Investițiile strategice în decarbonizarea sectoarelor industriale mari consumatoare de energie și a sectorului transporturilor ar contribui la realizarea obiectivelor economice și climatice pe termen lung. Finlanda este lider în ceea ce privește inovarea în domeniul energiei curate și cheltuielile private pentru cercetare și dezvoltare în acest domeniu. Învestirea, până în 2021, potrivit angajamentelor asumate, a unor investiții suplimentare în unele dintre programele sale în domeniul energiei curate ar ajuta Finlanda să își îndeplinească obiectivele în materie de neutralitate a emisiilor de dioxid de carbon. Pe lângă obiectivele ambițioase ale Finlandei privind creșterea ponderii biocombustibililor, electrificarea este o opțiune eficientă din punctul de vedere al costurilor pentru decarbonizarea sectorului transporturilor, având în vedere decarbonizarea avansată a producției de energie.

                  (17)

                  Ratele scăzute ale dobânzilor și perspectivele economice îmbunătățite au sporit volumul global al împrumuturilor, în special prin intermediul societăților imobiliare (care oferă o formă distinctă de deținere de locuințe). În paralel, creditul de consum este în creștere rapidă și o cotă tot mai mare din aceste împrumuturi este acordată de bănci străine, de instituții financiare, altele decât cele de credit, de societăți care acordă microcredite și prin intermediul creditării de la persoană la persoană. Gradul de îndatorare al gospodăriilor rămâne, prin urmare, la un nivel record (67 % din PIB în 2017). Datoria este predominant la rată variabilă, fapt care constituie un risc în cazul în care ratele dobânzii cresc pe termen mediu. Autoritatea de supraveghere financiară din Finlanda a adoptat o serie de măsuri care vizează limitarea creșterii gradului de îndatorare al gospodăriilor. Cu toate acestea, nu se așteaptă în curând o reducere activă a gradului de îndatorare, în special deoarece ratele dobânzilor se mențin la niveluri scăzute, iar încrederea consumatorilor este, în continuare, relativ solidă.

                  (18)

                  În acest stadiu, Finlanda nu dispune de un registru de credite cuprinzător (și anume colectarea atât a informațiilor pozitive, cât și a celor negative cu privire la debitori) care acoperă principalele sale bănci. Lipsa acestui registru poate împiedica băncile să aibă o imagine clară asupra nivelului general de îndatorare a gospodăriilor. În ultimul an s-au realizat o serie de activități pregătitoare pentru crearea unui astfel de registru.

                  (19)

                  Programarea fondurilor Uniunii pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la eliminarea unora dintre lacunele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate de anexa D la raportul de țară pentru 2019. Aceasta ar permite Finlandei să utilizeze în mod optim fondurile respective în ceea ce privește sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale.

                  (20)

                  În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Finlandei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2019, Programul național de reformă pentru 2019, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Finlandei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Finlanda, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

                  (21)

                  Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2019 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său (8) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

            RECOMANDĂ ca, în 2019 și în 2020, Finlanda să întreprindă acțiuni astfel încât:

         1.

            Să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu va depăși 1,9 % în 2020, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,5 % din PIB. Să îmbunătățească raportul cost-eficacitate al serviciilor sociale și de sănătate și accesul egal la acestea.

         2.

            Să îmbunătățească stimulentele pentru acceptarea locurilor de muncă oferite și să consolideze competențele necesare și incluziunea activă, în special prin servicii bine integrate pentru șomeri și persoanele inactive.

         3.

            Să ia măsuri pentru ca politica economică legată de investiții să se axeze pe cercetare și inovare, pe tehnologiile cu emisii reduse de dioxid de carbon, pe tranziția la energia din surse regenerabile și pe transportul durabil, ținând seama de disparitățile regionale.

         4.

            Să consolideze monitorizarea datoriilor gospodăriilor, inclusiv prin înființarea unui sistem de evidență a creditelor.

         Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2019.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. LINTILÄ

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

         (3)  JO C 136, 12.4.2019, p. 1.

         (4)  JO C 320, 10.9.2018, p. 112.

         (5)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

         (6)  Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și măsurile temporare, recalculat de Comisie prin aplicarea metodologiei stabilite de comun acord.

         (7)  Cheltuielile publice primare nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din venituri provenite din fonduri ale Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu prestațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de patru ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Măsurile cu caracter excepțional, atât pe partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, sunt compensate.

         (8)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2019 privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Suediei pentru 2019

text:
               5.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/159

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 9 iulie 2019
      privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Suediei pentru 2019
      (2019/C 301/27)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
      având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
      având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  La data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat Analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru 2019. Comisia a ținut cont în mod corespunzător de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile Analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. De asemenea, la data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Suedia printre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

                  (2)

                  Raportul de țară pentru Suedia din 2019 a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Suedia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice țării adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018 (3), măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice țării adoptate în anii anteriori, precum și progresele realizate de Suedia în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, raportul a inclus un bilanț aprofundat efectuat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, ale cărui rezultate au fost publicate tot la 27 februarie 2019. În urma analizei sale, Comisia a concluzionat că Suedia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice. În special, nivelurile supraevaluate ale prețurilor locuințelor, combinate cu creșterea continuă a gradului de îndatorare a gospodăriilor, creează riscul unei corecții dezordonate. Ponderea ridicată a datoriei gospodăriilor în PIB a continuat să crească. În a doua jumătate a anului 2017 s-a efectuat o corecție a prețurilor locuințelor, care, de atunci, s-au stabilizat treptat. Cu toate acestea, conform indicatorilor de evaluare, prețurile locuințelor rămân ridicate în raport cu fundamentele. Deși sectorul bancar pare să fie capitalizat în mod corespunzător, o corecție dezordonată ar afecta sectorul financiar, având în vedere expunerea mare la creditele ipotecare ale gospodăriilor. Într-un astfel de caz, ar putea exista efecte de propagare negative și în țările vecine, date fiind interdependențele financiare sistemice. Există în continuare blocaje structurale în ceea ce privește oferta de locuințe, iar producția din sectorul construcțiilor a scăzut. Deși în ultimii ani s-au luat măsuri în domeniul macroprudențial pentru a se aborda problema creșterii datoriei ipotecare, impactul acestora pare să fie, până în prezent, limitat. Există în continuare lacune importante în materie de politici, în special în ceea ce privește stimulentele fiscale pentru deținerea de locuințe și funcționarea ofertei de locuințe și a pieței locuințelor de închiriat.

                  (3)

                  La 26 aprilie 2019, Suedia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2019, iar la 29 aprilie 2019, Programul de convergență pentru 2019. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

                  (4)

                  Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost luate în considerare în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care se va prevala de dispoziția menționată anterior în orientările sale privind aplicarea măsurilor prin care se stabilește o corelație între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

                  (5)

                  În prezent, Suedia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de convergență pentru 2019, guvernul prevede un excedent de 0,6 % din produsul intern brut (PIB) în 2019, care ar urma să crească pe durata programului. În baza soldului structural recalculat (5), se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu – un deficit structural de 1 % din PIB – va fi depășit pe întreaga durată a programului. Conform Programului de convergență pentru 2019, se preconizează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea la 34,5 % în 2019, continuând să scadă până la 28,2 % în 2022. Soliditatea finanțelor publice și o creștere economică stabilă sunt principalii factori care vor determina scăderea ponderii datoriei publice în PIB. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. Pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, se preconizează că soldul structural va înregistra un excedent de 0,5 % din PIB în 2019 și de 0,6 % din PIB în 2020, situându-se peste obiectivul bugetar pe termen mediu. În general, Consiliul consideră că este de așteptat ca Suedia să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere în 2019 și în 2020.

                  (6)

                  Gradul de îndatorare a gospodăriilor a continuat să crească de la un nivel care era deja ridicat. Gradul de îndatorare a gospodăriilor a crescut cu 5,5 % în 2018, ajungând la aproximativ 88 % din PIB și 186 % din venitul disponibil, fiind unul dintre cele mai ridicate niveluri din Uniune. Această creștere a fost cauzată în principal de nivelul mai ridicat al creditelor ipotecare ca urmare a prețurilor mai mari ale locuințelor, precum și de denaturări structurale care favorizează achizițiile imobiliare finanțate prin credite ipotecare. Suedia a pus în aplicare mai multe măsuri macroprudențiale în ultimii ani, printre care o normă consolidată privind rambursarea creditelor ipotecare în cazul cărora raportul dintre datorii și venituri este ridicat, în vigoare din martie 2018, și o decizie de a majora amortizorul anticiclic de capital în cazul băncilor începând din septembrie 2019. Cu toate acestea, măsurile de politică luate până în prezent par să fi avut un impact general limitat asupra creșterii împrumuturilor ipotecare și nu s-au luat măsuri de politică pentru reformarea stimulentelor fiscale legate de deținerea unei locuințe și de creditele ipotecare.

                  (7)

                  Chiar dacă prețurile locuințelor au scăzut la sfârșitul anului 2017 și de atunci au fost, în general, stabile, tendința de scădere apare după o lungă perioadă de creștere puternică a prețurilor, iar evaluările rămân cu mult peste fundamentele economice. Printre principalii factori responsabili de această situație se numără stimulentele fiscale care încurajează achiziționarea de locuințe și contractarea de credite ipotecare, condițiile de creditare avantajoase și ratele încă relativ scăzute de rambursare a creditelor ipotecare. În pofida creșterii semnificative a construcțiilor noi în ultimii cinci ani, cererea nu este complet satisfăcută, în special în ceea ce privește locuințele la prețuri accesibile din jurul marilor orașe. Oferta de locuințe noi nu a satisfăcut nevoile imediate, estimate la aproximativ 90 000 de noi locuințe pe an în perioada 2018-2020. Această penurie este legată de existența unor ineficiențe structurale, ca de exemplu concurența limitată din sectorul construcțiilor, cauzată de barierele la intrare pentru întreprinderile mici și întreprinderile străine, și capacitatea marilor dezvoltatori de a controla resursele funciare. Nu se utilizează în mod eficient fondul locativ. Pe piața închirierilor, practicarea de chirii sub prețurile pieței creează efecte de blocare (lock-in) și de diviziune între cei care fac parte din sistem și cei excluși din sistem (insider/outsider). Pe piața proprietarilor-ocupanți, impozitele pe câștigurile de capital reduc mobilitatea proprietarilor de locuințe. Penuria de locuințe face ca schimbarea locului de muncă să fie dificilă și poate contribui la inegalitate între generații. Autoritățile suedeze continuă să pună în aplicare treptat planul în 22 de puncte care vizează stimularea construcției de locuințe și îmbunătățirea eficienței sectorului locuințelor. Până în prezent, nu s-au luat măsuri concrete în vederea liberalizării reglementărilor stricte privind piața locuințelor de închiriat și a revizuirii impozitului pe capital pentru locuințele ocupate de proprietari, deși, în ianuarie 2019, noul guvern anunțase planuri de introducere a unor reforme în aceste domenii, sub rezerva activității de analiză prealabile.

                  (8)

                  În unele sectoare se face simțită lipsa de personal, de exemplu în construcții, învățământ și tehnologia informației și a comunicațiilor. Asigurarea unei oferte de capital uman specializat este esențială pentru sprijinirea investițiilor în cercetare și dezvoltare, precum și a digitalizării. Investițiile în educație și competențe, inclusiv în competențele digitale, vor contribui la abordarea acestor provocări. Până în prezent, rezultatele școlare s-au îmbunătățit într-o anumită măsură, dar există un decalaj important care se adâncește tot mai mult în ceea ce privește rezultatele școlare ale diferitelor grupuri sociale. Evoluțiile demografice vor duce la creșterea numărului de elevi, ceea ce va accentua penuria actuală de cadre didactice. Situația migranților din țări terțe și a urmașilor acestora, precum și efectele programelor recent adoptate trebuie monitorizate mai atent, deoarece integrarea școlară a elevilor născuți în străinătate și incluziunea durabilă pe piața forței de muncă a migranților cu un nivel scăzut de calificare și originari din țări terțe (în special a femeilor) reprezintă în continuare o provocare.

                  (9)

                  Menținerea nivelului de investiții în infrastructura de transport poate contribui la îmbunătățirea mobilității forței de muncă, a coeziunii regionale și a pieței locuințelor și poate stimula creșterea productivității pe termen lung a Suediei. Guvernul a anunțat investiții importante în infrastructura de transport prin intermediul planului național pentru infrastructură pentru perioada 2018-2029, care vizează modernizarea diferitelor moduri de transport (în special transportul feroviar și rutier). Planul prevede investiții majore pentru dezvoltarea sistemului feroviar, promovând recurgerea în mai mare măsură la transportul mărfurilor pe calea ferată în locul transportului rutier, contribuind astfel la reducerea emisiilor. Menținerea nivelurilor ridicate ale investițiilor în cercetare și dezvoltare, a unor condiții-cadru favorabile și a unei baze mai largi de inovare sunt esențiale pentru asigurarea poziției Suediei de lider în domeniul inovării. Până acum, modelul de inovare al Suediei a avut la bază un număr limitat de societăți tehnologice mari și active la nivel mondial. Ar fi important să se creeze un mediu care să stimuleze și potențialul de inovare al IMM-urilor și al întreprinderilor nou-înființate. Capacitatea de inovare a Suediei ar putea fi îmbunătățită și prin intensificarea colaborării dintre mediul academic și IMM-uri.

                  (10)

                  În contextul unui scandal de spălare a banilor în care este implicată una dintre cele mai mari instituții financiare din țară, prevenirea spălării banilor a devenit o prioritate pentru Suedia. Autoritățile de supraveghere financiară din Suedia și din Estonia au început o anchetă comună, alături de omologii lor din Letonia și Lituania. Cadrul de combatere a spălării banilor al Suediei a fost consolidat în 2017, când a intrat în vigoare actul legislativ privind combaterea spălării banilor, însă este important să se continue activitatea de identificare și corectare a eventualelor deficiențe ale cadrului. Există în continuare provocări, iar autoritatea de supraveghere trebuie să adopte măsuri și orientări suplimentare cu privire la modul de consolidare a supravegherii în acest domeniu. Ar trebui să se acorde atenție punerii în aplicare efective a acestor măsuri, odată ce au fost adoptate.

                  (11)

                  Programarea fondurilor Uniunii pentru perioada 2021-2027 ar putea contribui la eliminarea unora dintre lacunele identificate în recomandări, în special în domeniile vizate de anexa D la raportul de țară pentru 2019. Acest lucru i-ar permite Suediei să utilizeze în mod optim fondurile respective pentru sectoarele identificate, ținând seama de disparitățile regionale.

                  (12)

                  În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Suediei, pe care a publicat-o în raportul de țară din 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de convergență pentru 2019 și Programul național de reformă pentru 2019, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Suediei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică fiscal-bugetară și socioeconomică sustenabilă în Suedia, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

                  (13)

                  Consiliul a examinat Programul de convergență pentru 2019 prin prisma acestei evaluări și consideră că este de așteptat ca Suedia să respecte dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

                  (14)

                  În lumina bilanțului aprofundat realizat de Comisie și a acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul național de reformă pentru 2019 și Programul de convergență pentru 2019. Recomandările Consiliului, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandarea 1 de mai jos,

            RECOMANDĂ ca, în perioada 2019-2020, Suedia să întreprindă acțiuni astfel încât:

         1.

            Să abordeze riscurile legate de gradul ridicat de îndatorare a gospodăriilor, prin reducerea treptată a deductibilității fiscale a dobânzilor ipotecare sau prin majorarea impozitelor recurente pe proprietate. Să stimuleze investițiile în construcțiile de locuințe acolo unde se resimte cel mai acut nevoia urgentă de astfel de locuințe, în special prin eliminarea obstacolelor structurale în calea construcțiilor. Să îmbunătățească eficiența pieței locuințelor, inclusiv prin introducerea unui grad mai mare de flexibilitate a prețurilor chiriilor și prin revizuirea formei actuale a impozitului pe câștigurile de capital.

         2.

            Să pună accentul în politica economică legată de investiții pe educație și competențe, pe menținerea investițiilor în transportul durabil în vederea modernizării diferitelor moduri de transport, în special a căilor ferate, precum și pe cercetare și inovare, ținând seama de disparitățile regionale.

         3.

            Să asigure supravegherea și asigurarea respectării, în mod eficace, a cadrului de combatere a spălării banilor.

         Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2019.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. LINTILÄ

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

         (3)  JO C 320, 10.9.2018, p. 116.

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

         (5)  Soldul ajustat ciclic, excluzând măsurile cu caracter excepțional și pe cele temporare, recalculat de Comisie prin metoda stabilită de comun acord.


title: Recomandarea Consiliului din 9 iulie 2019 privind Programul național de reformă al Regatului Unit pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Regatului Unit pentru 2018-2019

text:
               5.9.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 301/163

      RECOMANDAREA CONSILIULUI
      din 9 iulie 2019
      privind Programul național de reformă al Regatului Unit pentru 2019 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Regatului Unit pentru 2018-2019
      (2019/C 301/28)
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
      având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
      având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
      având în vedere concluziile Consiliului European,
      având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
      având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
      având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
      având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
      întrucât:

                  (1)

                  La data de 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european de coordonare a politicilor economice pentru anul 2019. Comisia a ținut cont în mod corespunzător de Pilonul european al drepturilor sociale, proclamat de Parlamentul European, Consiliu și Comisie la 17 noiembrie 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 21 martie 2019. De asemenea, la 21 noiembrie 2018, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Regatul Unit printre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

                  (2)

                  Raportul de țară privind Regatul Unit pentru 2019 a fost publicat la 27 februarie 2019. Acesta a evaluat progresele realizate de Regatul Unit în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 13 iulie 2018, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori, precum și progresele realizate de Regatul Unit în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

                  (3)

                  La 23 aprilie 2019, Regatul Unit și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2019 și Programul de convergență pentru 2018-2019. Pentru a se ține seama de corelațiile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

                  (4)

                  La 29 martie 2017, Regatul Unit a notificat Consiliului European intenția sa de a părăsi Uniunea Europeană. Regatul Unit va deveni o țară terță atunci când va părăsi Uniunea Europeană. Întrucât există incertitudine cu privire la data și condițiile retragerii Regatului Unit, precum și cu privire la relațiile viitoare ale Regatului Unit cu Uniunea, prezenta recomandare nu formulează ipoteze cu privire la posibilele implicații economice ale diferitelor scenarii. În eventualitatea în care Regatul Unit părăsește Uniunea în baza Acordului privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (3) (denumit în continuare „Acord de retragere”), acceptat de Guvernul Regatului Unit și aprobat de Consiliul European la 25 noiembrie 2018, dreptul Uniunii, inclusiv semestrul european, va continua să se aplice Regatului Unit și în Regatul Unit pe durata perioadei de tranziție prevăzute în Acordul de retragere.

                  (5)

                  Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost luate în considerare în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene (denumite în continuare „fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care se va prevala de dispoziția menționată anterior în orientările sale privind aplicarea măsurilor prin care se stabilește o corelație între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

                  (6)

                  În prezent, Regatul Unit se încadrează în componenta preventivă a Pactului de stabilitate și de creștere și face obiectul regulii tranzitorii privind datoria până în 2019-2020. Conform Programului de convergență pentru 2018-2019, guvernul preconizează că deficitul total va crește de la 1,2 % din produsul intern brut (PIB) în 2018-2019 la 1,4 % din PIB în 2019-2020 și că va scădea la 1,1 % din PIB în 2020-2021. Programul de convergență nu include un obiectiv bugetar pe termen mediu. În conformitate cu Programul de convergență, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea de la 85,5 % din PIB în 2018-2019 la 83,8 % din PIB în 2019-2020 și apoi la 82,9 % din PIB în 2020-2021. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. Deși măsurile necesare pentru a sprijini țintele de deficit planificate sunt în general bine specificate, presiunile tot mai mari asupra cheltuielilor publice (5) într-o serie de domenii reprezintă un risc la adresa realizării traiectoriei planificate a deficitului.

                  (7)

                  La 13 iulie 2018, Consiliul a recomandat Regatului Unit să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu va depăși 1,6 % în 2019-2020, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,6 % din PIB. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2019, în 2019-2020 există riscul unei abateri semnificative de la cerințele componentei preventive.

                  (8)

                  În 2020-2021, având în vedere faptul că ponderea datoriei publice a Regatului Unit este de peste 60 % din PIB, iar deviația estimată a PIB-ului este de 0,3 %, rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu ar trebui să depășească 1,9 %, ceea ce ar corespunde unei ajustări structurale de 0,6 % din PIB rezultată din matricea de cerințe prevăzută de Pactul de stabilitate și de creștere. În ipoteza în care nu se aduc modificări politicilor, există riscul ca în 2020-2021 să se înregistreze o abatere semnificativă de la această cerință. Se preconizează că Regatul Unit va respecta regula tranzitorie privind datoria în 2019-2020, ca urmare a abaterii anuale permise de 0,25 %, precum și regula privind datoria în 2020-2021. În ansamblu, Consiliul este de părere că Regatul Unit trebuie să fie pregătit să adopte măsuri suplimentare începând cu 2019-2020 pentru a respecta dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

                  (9)

                  De mult timp, Regatul Unit este economia din G7 cu cel mai redus nivel de investiții de capital, exprimat ca pondere din PIB. De asemenea, investițiile au scăzut în mod drastic în timpul crizei financiare, iar restabilirea investițiilor private a stagnat în perioada de după criză. Intensitatea investițiilor în cercetare și dezvoltare a Regatului Unit a fost de aproximativ 1,7 % din PIB în ultimul deceniu, situându-se sub media Uniunii. Prin strategia sa industrială, Regatul Unit a stabilit un obiectiv la nivelul întregii economii de 2,4 % din PIB până în 2027 și de 3 % din PIB pe termen mai lung. Investițiile în cercetare și dezvoltare se concentrează asupra unui număr restrâns de întreprinderi și regiuni. Aceste deficite ample, atât în ceea ce privește capitalul fizic, cât și cel uman reprezintă cauza principală a productivității relativ scăzute și stagnante a forței de muncă din Regatul Unit.

                  (10)

                  Regatul Unit înregistrează o penurie constantă a locuințelor. S-a pierdut dinamismul înregistrat în perioada de după criză în ceea ce privește redresarea sectorului construcției de locuințe. Apar constrângeri legate de capacitate, în timp ce construcțiile de locuințe se mențin sub nivelul care ar fi necesar pentru a răspunde cererii estimate. Prețurile locuințelor și chiriile rămân la un nivel ridicat, în special în zonele cu o cerere mare de locuințe, existând indicii ale supraaprecierii. Numărul tinerilor adulți care sunt proprietari de locuință este acum mult mai redus. Guvernul pune în aplicare o serie de măsuri care să stimuleze oferta de locuințe. În același timp, numărul terenurilor pentru locuințe noi și amplasarea acestora fac în continuare obiectul limitărilor impuse de reglementarea strictă a pieței funciare, în special în jurul orașelor mari.

                  (11)

                  Sunt necesare investiții importante pentru modernizarea și extinderea rețelelor de infrastructură, reducând totodată costurile aferente proiectelor și emisiile de gaze cu efect de seră. Se înregistrează presiuni tot mai mari asupra capacității în rețelele rutieră, feroviară și aeriană. Regatul Unit trebuie să asigure o producție a energiei și o capacitate de furnizare a energiei la standarde mai noi și mai verzi. Dezvoltarea infrastructurii Regatului Unit a fost, în general, costisitoare și lentă. După decenii de investiții publice insuficiente, guvernul începe să abordeze problema deficitului de infrastructură în cadrul Strategiei naționale privind infrastructura, însă va fi dificil să se obțină, în condiții eficiente din punctul de vedere al costurilor, finanțarea externă necesară estimată în previziunile guvernului.

                  (12)

                  Deși rata șomajului este scăzută, salariile reale rămân sub nivelul maxim înregistrat înainte de criză. Angajații cu un nivel scăzut de calificare, numeroși la număr, au oportunități limitate de evoluție în carieră, ceea ce afectează productivitatea și contribuie la nivelurile ridicate de sărăcie ale persoanelor încadrate în muncă. Se poate îmbunătăți eficacitatea sistemelor de învățământ și formare în ceea ce privește competențele de bază și tehnice. Guvernul reformează atât cursurile de formare predate în sălile de curs, cât și cursurile de formare din mediul profesional, însă, în general, numărul persoanelor înscrise în noul sistem dual este mult mai mic decât se preconizase.

                  (13)

                  În contextul semestrului european 2019, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Regatului Unit, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2019. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de convergență pentru 2018-2019 și Programul național de reformă pentru 2019, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Regatului Unit în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Regatul Unit, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

                  (14)

                  Consiliul a examinat Programul de convergență pentru 2018-2019 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său (6) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

            RECOMANDĂ ca, în perioada 2019-2020, Regatul Unit să întreprindă acțiuni astfel încât:

         1.

            Să se asigure că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu va depăși 1,9 % în 2020-2021, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,6 % din PIB.

         2.

            Să pună accentul în politica economică legată de investiții pe cercetare și inovare, locuințe, formare și îmbunătățirea competențelor, transport durabil, precum și pe tranziția la emisii scăzute de carbon și pe tranziția energetică, ținând seama de diversitatea regională.

         Adoptată la Bruxelles, 9 iulie 2019.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            M. LINTILÄ

         (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

         (3)  JO C 66 I, 19.2.2019, p. 1.

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

         (5)  Cheltuielile publice primare nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din venituri provenite din fonduri ale Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu prestațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de patru ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Măsurile cu caracter excepțional, atât pe partea de venituri, cât și pe partea de cheltuieli, sunt compensate.

         (6)  În temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea (UE) 2019/1888 a Comisiei din 7 noiembrie 2019 privind monitorizarea prezenței acrilamidei în anumite produse alimentare

text:
               11.11.2019

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 290/31

      RECOMANDAREA (UE) 2019/1888 A COMISIEI
      din 7 noiembrie 2019
      privind monitorizarea prezenței acrilamidei în anumite produse alimentare
      COMISIA EUROPEANĂ,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
      întrucât:

                  (1)

                  Regulamentul (UE) 2017/2158 al Comisiei (1) introduce, pentru operatorii care produc și introduc pe piață anumite produse alimentare, obligații specifice de a stabili un program propriu de eșantionare și de analizare a nivelurilor de acrilamidă din produsele alimentare și de a aplica măsuri specifice de diminuare în vederea atingerii unor niveluri de acrilamidă cât mai scăzute posibil și sub nivelurile de referință stabilite în regulamentul respectiv.

                  (2)

                  Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (2) stabilește obligația autorităților competente de a efectua controale oficiale menite să verifice respectarea normelor destinate în special (a) să prevină, să elimine sau să reducă la un nivel acceptabil riscurile pentru om și pentru animale, fie în mod direct, fie prin intermediul mediului și (b) să garanteze practici echitabile în domeniul comerțului cu produse alimentare și hrană pentru animale și protejarea intereselor consumatorilor, inclusiv etichetarea acestor produse alimentare și a hranei pentru animale, precum și orice alte forme de informare a consumatorilor. De asemenea, ar trebui efectuate controale oficiale pentru a verifica respectarea obligațiilor stabilite în conformitate cu Regulamentul (UE) 2017/2158.

                  (3)

                  Este recunoscut faptul că nu sunt disponibile suficiente date cu privire la prezența acrilamidei în anumite produse alimentare menționate la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2017/2158, în pofida obligațiilor prevăzute la articolul 4 din regulamentul respectiv și a rezultatelor controalelor oficiale efectuate. Nu sunt disponibile suficiente date nici cu privire la prezența acrilamidei în produsele alimentare care nu intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (UE) 2017/2158, dar care ar putea conține niveluri semnificative de acrilamidă și/sau ar putea fi contribuitori relevanți la expunerea prin alimentație la acrilamidă.

                  (4)

                  Prin urmare, pentru a asigura un nivel ridicat de protecție a sănătății umane, este oportun ca autoritățile competente și operatorii din sectorul alimentar, în cadrul sferei lor de competență, fără a aduce atingere obligațiilor stabilite prin Regulamentul (UE) 2017/2158 și în temeiul Regulamentului (CE) nr. 882/2004, să monitorizeze prezența acrilamidei în astfel de produse alimentare în vederea adoptării unor posibile măsuri de gestionare a riscurilor, care ar trebui să le completeze pe cele prevăzute deja în Regulamentul (UE) 2017/2158.

                  (5)

                  În vederea orientării autorităților competente și a operatorilor din sectorul alimentar în ceea ce privește produsele alimentare care trebuie să fie monitorizate, se stabilește o listă neexhaustivă a categoriilor de alimente/produselor alimentare.

                  (6)

                  Prin adoptarea Regulamentului (UE) 2017/2158 și a prezentei recomandări, Recomandările 2010/307/UE (3) și 2013/647/UE (4) ale Comisiei devin caduce și, prin urmare, ar trebui abrogate,

            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

                  1.

                  Fără a aduce atingere obligațiilor stabilite în temeiul Regulamentului (CE) nr. 882/2004, autoritățile competente din statele membre ar trebui să monitorizeze în mod regulat prezența acrilamidei și nivelurile sale în produsele alimentare, în special în produsele alimentare enumerate în anexă.
                  Fără a aduce atingere obligațiilor prevăzute în Regulamentul (UE) 2017/2158, operatorii din sectorul alimentar ar trebui să monitorizeze în mod regulat prezența acrilamidei și nivelurile sale în produsele alimentare, în special în produsele alimentare enumerate în anexă.

                  2.

                  Statele membre și operatorii din sectorul alimentar ar trebui să transmită Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA), până la data de 1 octombrie a fiecărui an, datele colectate în cursul anului precedent prin intermediul activităților lor de monitorizare, în vederea compilării lor într-o bază de date, în conformitate cu cerințele Orientărilor EFSA privind descrierea standard a probelor (Standard Sample Description – SSD) pentru produse alimentare și hrană pentru animale și cu cerințele specifice suplimentare de raportare ale EFSA (5).

                  3.

                  Pentru a se asigura că probele sunt reprezentative, statele membre trebuie să urmeze procedurile de prelevare a probelor prevăzute în partea B a anexei la Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei (6).
                  Procedura de prelevare de probe aplicată de operatorii economici din sectorul alimentar se poate abate de la dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 333/2007, dar trebuie să rămână reprezentativă pentru lot.

                  4.

                  Statele membre ar trebui să efectueze analiza acrilamidei în conformitate cu criteriile stabilite în Regulamentul (CE) nr. 333/2007.
                  Operatorii din sectorul alimentar ar trebui să se asigure că analiza acrilamidei se realizează în conformitate cu cerințele și criteriile prevăzute în anexa III la Regulamentul (UE) 2017/2158.

                  5.

                  Recomandările 2010/307/UE și 2013/647/UE se abrogă.

         Adoptată la Bruxelles, 7 noiembrie 2019.

               Pentru Comisie

            Vytenis ANDRIUKAITIS

               Membru al Comisiei

         (1)  Regulamentul (UE) 2017/2158 al Comisiei din 20 noiembrie 2017 de stabilire a măsurilor de diminuare și a nivelurilor de referință pentru reducerea prezenței acrilamidei în produsele alimentare (JO L 304, 21.11.2017, p. 24).

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 165, 30.4.2004, p. 1).

         (3)  Recomandarea 2010/307/UE a Comisiei din 2 iunie 2010 privind monitorizarea nivelului de acrilamidă din alimente (JO L 137, 3.6.2010, p. 4).

         (4)  Recomandarea 2013/647/UE a Comisiei din 8 noiembrie 2013 privind analizele nivelurilor de acrilamidă din alimente (JO L 301, 12.11.2013, p. 15).

         (5)  http://www.efsa.europa.eu/en/consultations/call/180307

         (6)  Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei din 28 martie 2007 de stabilire a metodelor de prelevare a probelor și de analiză pentru controlul oficial al nivelurilor de plumb, cadmiu, mercur, staniu anorganic, 3-MCPD și benzo(a)piren din produsele alimentare (JO L 88, 29.3.2007, p. 29).

         ANEXĂ

            LISTA NEEXHAUSTIVĂ A PRODUSELOR ALIMENTARE PENTRU MONITORIZAREA PREZENȚEI ACRILAMIDEI

            Produse pe bază de cartofi

                     —

                     Rösti

                     —

                     Crochete, pommes duchesse, pommes noisettes, …

                     —

                     Caserolă cu cartofi (și caserolă cu legume)

                     —

                     Făină de cartofi și carne

                     —

                     Făină de cartofi și brânză

            Produse de panificație

                     —

                     Chifle (chifle pentru hamburger, chifle de grâu integral și chifle cu lapte, …)

                     —

                     Lipii, tortilla mexicană

                     —

                     Cornuri

                     —

                     Gogoși

                     —

                     Specialități de pâine (de exemplu pâine de tip pumpernickel, ciabatta cu măsline, pâine cu ceapă,...)

                     —

                     Clătite

                     —

                     Fursecuri crocante din strat subțire de aluat și prăjite în ulei

                     —

                     Churros

            Produse pe bază de cereale

                     —

                        Crackers pe bază de orez

                     —

                        Crackers pe bază de porumb

                     —

                     Batoane cu cereale (cum ar fi porumbul extrudat și/sau produsele pe bază de grâu)

                     —

                     Müsli prăjit cu miere

            Altele

                     —

                     Chipsuri de legume/cartofi prăjiți

                     —

                     Fructe cu coajă, prăjite

                     —

                     Semințe oleaginoase prăjite

                     —

                     Fructe uscate

                     —

                     Boabe de cacao prăjite și produse pe bază de cacao

                     —

                     Măsline în saramură

                     —

                     Înlocuitori de cafea care nu sunt pe bază de cicoare sau de cereale

                     —

                        Fudge, caramel, nuga, …