title: Recomandare de decizie a Consiliului de acordare de asistență reciprocă Letoniei

text:
Anunţ juridic important

|

52009PC0004(01)

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 8.1.2009COM(2009) 4 finalRecomandare deDECIZIE A CONSILIULUIde acordare de asistență reciprocă LetonieișiPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIde acordare de asistență financiară comunitară pe termen mediu LetonieiRecomandare deDECIZIE A CONSILIULUIde acordare de asistență reciprocă LetonieișiPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIde acordare de asistență financiară comunitară pe termen mediu LetonieiEXPUNERE DE MOTIVE1. INTRODUCEREEconomia Letoniei a acumulat dezechilibre importante în ultimii ani, deoarece creșterea economică rapidă a fost alimentată de condițiile ușoare de acordare a creditelor și de o politică fiscală prea expansionistă, contrar recomandărilor exprimate de Comisie și de Consiliu, în special în avizele privind programele de convergență succesive ale Letoniei. Situația a fost agravată considerabil de criza globală a pieței financiare și de înăsprirea percepției generale privind economiile de piață emergente, implicând un acces la credit din ce în ce mai dificil și mai costisitor. Piața letonă de capital precum și cea financiară au cunoscut o presiune importantă începând cu luna octombrie, reflectând preocupările crescânde referitoare la sustenabilitatea situației economice și financiare a țării. Îngrijorări particulare au fost suscitate de situația sectorului bancar și în special de viabilitatea celei mai mari bănci cu capital local (Parex), dependentă considerabil de finanțarea externă, al cărei control și proprietate au fost, prin urmare, preluate de stat. Per total, Letonia s-a confruntat cu o criză abruptă și severă a sectorului bancar și a finanțării externe.În acest context, autoritățile letone s-au adresat UE și FMI pentru sprijin financiar. Comisia și Președinția Consiliului au anunțat la 22 noiembrie că UE este pregătită să participe împreună cu FMI la un pachet coordonat de finanțare în vederea sprijinirii sustenabilității balanței de plăți a Lituaniei. Cu toate acestea, a fost subliniat faptul că un pachet de asistență financiară va fi acordat numai cu condiția unui angajament ferm al autorităților letone de a implementa un program riguros și credibil de reformare a economiei. În baza discuțiilor cu Comisia și cu FMI, parlamentul Letoniei a adoptat la 12 decembrie propunerea autorităților pentru un „Program de stabilizare economică și de relansare a creșterii” (denumit în continuare „program”). Obiectivele cheie ale programului sunt menținerea încrederii în sistemul financiar la nivel național și internațional, contribuția directă și indirectă la întreruperea și inversarea tendinței de deteriorare a competitivității costurilor și a inflației prin reduceri ale costurilor salariale din sectorul public ca axă principală a unei discipline fiscale mult mai stricte, precum și consolidarea potențialului de creștere a economiei printr-o serie de reforme structurale.2. EVOLUțIA MACROECONOMICă RECENTăDupă o perioadă de creștere susținută care a început la sfârșitul anilor 1990, bazată în mare parte pe cererea internă, PIB-ul real al Letoniei a înregistrat creșteri procentuale de ordinul zecilor în perioada 2005-2007. Creșterea a fost generată în primul rând de o expansiune semnificativă a creditului care a stimulat consumul privat și investițiile imobiliare, dar această tendință a fost întreruptă în prima jumătate a anului 2007, când prețurile imobiliare supraevaluate nu au mai putut fi menținute. De-a lungul acestor ani structura economiei a trecut de la sectorul bunurilor comercializabile la sectorul bunurilor necomercializabile, ceea ce a prejudiciat sustenabilitatea externă a economiei și a generat o gravă supraîncălzire a acesteia.Ritmul de creștere a PIB-ului a scăzut brusc în primele trei trimestre ale lui 2008, tendință care este prevăzută să continue, generată, în primul rând, de o scădere a consumului privat și a investițiilor private. Consumul privat a suferit din cauza inflației ridicate, a scăderii prețurilor bunurilor imobiliare, a creșterii plăților aferente serviciului datoriei, a reducerii disponibilității creditelor și a deteriorării previziunilor privind gradul de ocupare a forței de muncă și veniturile. Investițiile în capital fix din construcții au scăzut în paralel cu întreruperea fazei de expansiune a pieței imobiliare și a investițiilor în echipament, având în vedere perspectivele de temperare atât a cererii interne cât și a celei externe. Sectorul privat este supus unor presiuni ridicate la nivelul costurilor ca urmare a creșterii costurilor cu forța de munca, în timp ce posibilitățile de finanțare sunt din ce în ce mai reduse. Proiectele finanțate de UE și în general proiectele publice vor contracara, într-o anumită măsură, scăderea bruscă a celorlalte investiții. Cu toate acestea, PIB-ul este prevăzut să scadă pentru o perioadă considerabilă, în contextul unei cereri interne foarte slabe care nu va fi compensată în mod suficient de expansiunea exportului net.Condițiile de pe piața muncii au început de curând să devină mai flexibile, dar reacția pieței muncii la scăderea bruscă a cererii interne va fi semnificativă. Șomajul a crescut deja de la 6,3% în al doilea trimestru la 7,2% în al treilea trimestru 2008, în timp ce creșterea salariilor nominale se temperează, pornind însă de la niveluri foarte ridicate ale ratei de creștere. Piața letonă a muncii este estimată ca relativ flexibilă, ceea ce ar trebui să reducă costurile de producție și costurile cu forța de muncă induse de realinierea salariilor în funcție de productivitate.După ce a atins un maxim de 17,7% în mai 2008, inflația IAPC a scăzut la 11,8% în noiembrie. Inflația de bază[1] (11,0% în noiembrie) și inflația prețurilor serviciilor se reduc constant în paralel cu dispariția presiunii cererii. Perspectivele unei diminuări substanțiale ale inflației sunt încurajatoare, având în vedere perspectivele unei cereri interne semnificativ mai reduse, ale scăderii salariilor din sectorul public (a se vedea secțiunea 6) implicând moderarea salariilor din sectorul privat, precum și ale scăderii prețurilor materiilor prime pe piața mondială.Dezechilibrele externe au fost foarte ridicate, cu o acumulare nesustenabilă a datoriilor externe, dar, în 2008, împrumuturile externe au scăzut substanțial odată cu scăderea absorției interne. Balanța de plăți și poziția investițiilor externe sunt examinate în secțiunea 5 de mai jos.3. FINANțELE PUBLICEFinanțele publice au o responsabilitate mai ridicată în Letonia datorită limitării domeniului de acțiune al politicii monetare în cadrul unui regim al cursului de schimb cvasi-fix[2]. Cu toate acestea, Letonia a dus o politică fiscală prociclică de-a lungul anilor 2005-2007, perioadă marcată de o creștere explosivă a cererii interne, în ciuda ameliorării rezultatelor bugetare globale și contrar recomandărilor repetate exprimate în avizele Consiliului privind actualizările succesive ale programelor de convergență ale Letoniei. Rețetele suplimentare erau utilizate, în mod general, în cadrul unor bugete suplimentare în cursul exercițiului respectiv, nefiind create rezerve pentru perioadele mai dificile. Creșterea salariilor din sectorul public a devenit un element generator al creșterilor salariale din sectorul privat, nivelurile comparabile ale salariilor fiind mai ridicate în sectorul public. În Letonia, mai mult de 30% dintre persoanele ocupate lucrează în sectorul public și, având în vedere că sectorul serviciilor este relativ important, reprezentând aproximativ 75% din VAB, stabilirea salariilor din sectorul public influențează în mod semnificativ salariile din sectorul privat.În primele zece luni ale anului 2008, veniturile din TVA s-au redus foarte mult (scăzând cu 3% pe bază anuală), ca urmare a prăbușirii consumului privat. Veniturile din alte categorii principale de taxe au rezistat relativ bine la început datorită inflației ridicate, dar aceste efecte favorabile au început, de asemenea, să se estompeze. Trezoreria Letoniei estimează că deficitul bugetului de stat consolidat pentru 2008, care include bugetul administrației centrale și pe cel al securității sociale, ar putea atinge între 2½ și 2¾% din PIB[3]. Luând în calcul eventualitatea unui ușor deficit înregistrat, în condițiile actuale, de sectorul administrațiilor locale (în ciuda limitelor vizând menținerea unui echilibru sau a unui surplus la nivelul acestuia), deficitul sectorului administrației publice ar putea să se apropie, în 2008, de 3% din PIB.Bugetul pentru 2009, astfel cum a fost adoptat de parlament la 14 noiembrie, viza un deficit consolidat al administrației centrale de 1½% din PIB, bazându-se însă pe o contracție nerealistă a producției de numai 1%. Acesta includea reduceri substanțiale ale impozitelor directe și creșteri ale cheltuielilor. La momentul respectiv era deja clar că producția avea să scadă cu mult mai mult și că, în absența unor măsuri de compensare, deficitul risca să crească până la un nivel foarte ridicat. Luând în calcul un deficit foarte scăzut al administrațiilor locale, deficitul public general era prevăzut de autorități la 1,8% din PIB, cu un deficit primar de 1,1% din PIB. Având în vedere datele privind colectarea taxelor din ultimele luni ale anului 2008 și deteriorarea previziunilor economice pentru 2009, estimările privind balanța administrației publice s-au înrăutățit față de cele realizate de serviciile Comisiei în toamnă, care anunțau un deficit de 5,6% din PIB. În schimb, rata datoriei publice la sfârșitul anului 2007, de 9,5%, era una dintre cele mai reduse din UE.4. PIEțELE FINANCIARESistemul financiar al Letoniei este dominat aproape în exclusivitate de sectorul bancar, care s-a dezvoltat foarte rapid în ultimii zece ani. Pot fi identificate în mod clar două segmente. Pe de o parte, băncile străine finanțate, în principal, direct din împrumuturi de la companiile mamă dețin aproximativ 70% din piață. Pe de altă parte, băncile letone sunt finanțate în principal prin împrumuturi sindicalizate străine și prin depozite ale nerezidenților. Importanța depozitelor nerezidenților, care reprezentau, la începutul lui noiembrie 2008, 43,5% din totalul depozitelor altele decât cele ale instituțiilor monetare și financiare, reprezintă o caracteristică semnificativă. Sistemul financiar leton se bazează, astfel, în principal, pe finanțarea externă, fie din partea companiilor mamă, fie prin depozitele nerezidenților sau împrumuturile sindicalizate străine. Nivelul foarte ridicat și crescător al pasivelor externe care rezultă este contrabalansat prin împrumuturile acordate rezidenților, mai ales în valută (aproape 90% din împrumuturi). Creditul intern a crescut de la 10% din PIB în 1997 la 90% în 2007. Rezultă, prin urmare, că principalele două riscuri care apasă asupra sistemului bancar al Letoniei sunt riscul de lichiditate și cel de credit.Riscul de lichiditate s-a materializat deja printr-o presiune susținută a lichidităților începând din octombrie 2008. Prevăzând dificultăți de rambursare, două sindicate străine au lăsat clar să se înțeleagă că ar putea cere băncii Parex o rambursare anticipată a împrumuturilor totalizând 0,8 miliarde EUR a căror scadență era prevăzută pentru februarie și iunie 2009. Aceasta a condus la naționalizarea parțială a băncii la 10 noiembrie 2008. Cu toate acestea, garanțiile publice pentru împrumuturi astfel acordate au fost considerate insuficiente, ceea ce a condus la naționalizarea completă a băncii Parex la începutul lunii decembrie și la impunerea unor limite de retragere a depozitelor (50 000 EUR/lună pentru persoanele fizice). În ciuda acestor măsuri, Parex și băncile locale având un model de întreprindere similar au înregistrat, între timp, retrageri substanțiale din depozitele nerezidenților, numai o mică parte a acestora fiind redepusă în alte bănci din Letonia. Presiunea sistemică a lichidităților a determinat Banca Letoniei să anunțe, la 13 noiembrie, reduceri suplimentare ale ratei rezervei obligatorii de la 7% la 5% pentru pasivele pe termen scurt și de la 5% la 3% pentru pasivele cu scadență mai mare de 2 ani, eliberând astfel lichidități (aceste decizii au intrat în vigoare în două etape, la 24 noiembrie și respectiv la 24 decembrie, fiecare etapă referindu-se la o reducere de 1 punct procentual). Totuși, epuizarea rezervelor a continuat, iar poziția investițională internațională netă a Băncii Letoniei s-a deteriorat cu 0,9 miliarde EUR de la începutul lui octombrie 2008 până la sfârșitul anului. Depozitele rezidenților și nerezidenților din băncile străine au crescut de-a lungul acestei perioade și, fapt foarte important, companiile mamă par să asigure sprijinirea lichidităților.Riscul de credit nu s-a materializat încă în mod substanțial, dar este prevăzut să crească în următoarele luni. În timp ce restanțele la împrumuturi au crescut deja, împrumuturile nerentabile au rămas deocamdată sub 1% din totalul împrumuturilor, aceasta datorându-se, printre altele, restructurării în curs a împrumuturilor problematice. Totuși, impactul negativ al recesiunii, care este prevăzută să se prelungească, asupra veniturilor rezidenților și, prin urmare, asupra capacității lor de rambursare a datoriilor se va intensifica cu siguranță. Rata solvabilității va scădea, riscând să se apropie de minimul reglementar, caz în ar putea fi necesară injectarea de capital.Situația actuală și viitoare a sectorului bancar depinde de factori obiectivi dar și de perspectivele legate de credibilitate și încredere. În cadrul actualei conjuncturi este primordială garantarea încrederii pentru a stabiliza baza depozitelor și a ușura presiunea curentă a lichidităților. Având în vedere posibilitățile limitate ale finanțelor publice, restabilirea încrederii în sectorul financiar printr-o intervenție guvernamentală nu ar fi credibilă decât dacă este însoțită de un sprijin financiar internațional puternic.5. BALANțA DE PLățI șI CERINțELE PRIVIND FINANțAREA EXTERNăFaza de expansiune economică a Letoniei, care a durat până în 2007, a fost caracterizată de apariția unor dezechilibre externe majore și de o acumulare nesustenabilă a pasivelor externe. Datoria externă brută a depășit 135% din PIB la sfârșitul anului 2007 (în timp ce datoria externă netă atingea 52% din PIB). Poziția investițională internațională la sfârșitul lui 2007 s-a amplificat, pasivele nete ajungând la 79% din PIB, în timp ce la sfârșitul celui de-al doilea trimestru 2008 pasivele nete erau estimate deja la 82% din PIB.În 2008, în contextul diminuării absorției interne, împrumuturile externe au scăzut substanțial. Conform estimărilor preliminare ale Băncii Letoniei, deficitul de cont curent a scăzut la aproximativ 12½% din PIB în al treilea trimestru al anului 2008 (de la un maxim de peste 27% din PIB în al patrulea trimestru 2006). În 2009, deficitul comercial este prevăzut să rămână la aproximativ 10% din PIB (ca și în ultimele luni ale anului 2008), dar, având în vedere soldul pozitiv al balanței serviciilor și ameliorarea balanței veniturilor, deficitul de cont curent va fi mai redus. Pentru a asigura o trecere a bazei de creștere a PIB-ului de la cererea internă aflată în scădere la exporturi, care sunt în creștere, este necesară realinierea salariilor mai aproape de productivitate și continuarea reformelor structurale care să consolideze oferta economică.În timp ce corectarea deficitului de cont curent, care a atins niveluri nesustenabile în ultimii ani, este esențială pentru ameliorarea situației balanței de plăți, aceasta nu va fi suficientă pentru obținerea sustenabilității externe, având în vedere importanța datoriilor țării, majoritatea acestora fiind pe termen scurt. Finanțarea externă va mai rămâne sub presiune pentru un anumit interval de timp, având în vedere reducerea disponibilității creditelor străine, eventualele retrageri din depozitele nerezidenților și rezidenților și deteriorarea perspectivelor privind investițiile în interiorul țării. O nouă diminuare a rezervelor valutare (care au scăzut cu aproximativ 25% între începutul lunii octombrie și începutul lunii decembrie 2008) ar pune în pericol viabilitatea ancorării cursului de schimb leton. În acest context, va fi necesară asistența financiară externă, susținută printr-un program politic solid, pentru a relaxa constrângerile privind lichiditățile pe termen scurt, sprijinind, în același timp, o ajustare externă sistematică pe termen mediu.În lumina celor menționate anterior, Comisia este de părere că există o amenințare gravă la adresa balanței de plăți a Letoniei. Prin urmare, Comisia recomandă Consiliului adoptarea unei decizii de acordare de asistență reciprocă.6. „PROGRAMUL DE STABILIZARE ECONOMICă șI DE RELANSARE A CREșTERII” AL LETONIEI: MăSURI PRIVIND SISTEMUL MACROECONOMIC șI FINANCIARDiscuțiile în curs între autoritățile letone și părțile care ar putea eventual contribui la un pachet coordonat de asistență financiară internațională au condus la adoptarea, de către autorități, a unui program politic ambițios (după cum s-a indicat mai sus, acesta a fost transmis parlamentului și aprobat la 12 decembrie). Programul se bazează pe menținerea ancorării existente a lats-ului, care va constitui în continuare un pilon principal al politicii economice. Programul vizează remedierea vulnerabilităților sectorului financiar, corectarea dezechilibrelor bugetare și ameliorarea competitivității, precum și menținerea, în același timp, a benzii înguste de fluctuație a cursului de schimb. Acesta include o consolidare fiscală imediată și susținută, o strategie globală de soluționare a problemelor bancare, o capacitate mai puternică de gestionare a crizei din partea autorităților de reglementare, reforme structurale globale precum și alte măsuri importante. Acesta are la bază un scenariu macroeconomic prevăzând o scădere a PIB-ului de 5% în 2009 și de 3% în 2010, dar o ușoară creștere de 2% în 2011. Strategia fiscală vizează atingerea unui deficit public general de maxim 3% până în 2011, propunându-și pentru anul respectiv respectarea criteriului de la Maastricht privind deficitul.Negocierile cu UE, FMI și alte părți privind asistența financiară au evidențiat deficite bugetare viitoare grave și au condus la adoptarea de către guvern a unui buget global modificat pentru 2009; acesta a fost adoptat de parlament la 12 decembrie în conformitate cu programul de stabilizare economică de urgență. Bugetul modificat, bazat pe estimările revizuite care anunță o scădere de 5% a PIB-ului pentru 2009, ține cont de deteriorarea recentă a perspectivelor economice și vizează un deficit fiscal general de mai puțin de 5% din PIB[4], implicând numai o ușoară ajustare structurală în comparație cu rezultatele estimate pentru 2008 (dar mult mai ridicată în comparație cu bugetul adoptat în noiembrie). De asemenea, o lege privind bugetul suplimentar complet pentru 2009, în conformitate cu bugetul global din decembrie, va fi adoptată spre sfârșitul lui martie 2009.În ceea ce privește cheltuielile, consolidarea se realizează în jurul unei importante reduceri a salariilor din sectorul public (de 15%, în medie, față de bugetul inițial din 14 noiembrie 2008 - dar care compensează numai parțial creșterea reală substanțială înregistrată în ultimii ani), precum și a unor noi reduceri de personal; de asemenea, este prevăzută o reducere importantă a costurilor curente altele decât cele cu personalul. Printre celelalte măsuri semnificative prevăzute se numără o reducere a subvențiilor (cu excepția sprijinului social) și a cheltuielilor cu bunurile și serviciile, precum și o scădere a cheltuielilor administrațiilor. În acest sens, participarea financiară națională la proiectele finanțate de UE va fi menținută la nivelurile planificate și va contribui la trecerea economiei spre sectorul bunurilor comercializabile. În ceea ce privește veniturile, este prevăzută creșterea cu 3 puncte procentuale la 21% a ratei TVA normale, creșterea de la 5% la 10% a ratei TVA reduse care are o bază de impozitare mult mai restrânsă (în principal medicamentele), creșterea accizei la carburanți (realizând acquis-ului comunitar), precum și o compensare parțială prin reducerea cu 2 puncte procentuale a ratei de impozitare a veniturilor persoanelor fizice.Este prevăzută continuarea consolidării fiscale pentru 2010, iar cadrul fiscal pe termen mediu se concentrează asupra obiectivului de a obține, în 2011, un deficit public general care să nu depășească 3% din PIB, respectând criteriul de convergență fiscală de la Maastricht. Impunerea unor restricții suplimentare ale cheltuielilor în 2010, introducerea unei taxe pe veniturile din capital (10%), creșterea impozitelor privind bunurile imobiliare și a impozitului pe proprietate prin eliminarea scutirilor în vederea lărgirii bazei de impozitare vor contribui, la rândul lor, la consolidare în anul respectiv. De asemenea, vor fi luate măsuri pentru consolidarea proiectării și a implementării procedurilor bugetare prin adoptarea unui nou cadru fiscal și a unei legi de reformă bugetară.În plus față de pachetul fiscal descris anterior, orice sprijin financiar extern va fi condiționat și de căutarea unei soluții pentru banca Parex astfel încât acționarii actuali să nu mai dețină niciun drept de proprietate. După un prim audit, guvernul a preluat deja controlul a 85% din acțiunile băncii. Personalul din conducere a fost înlocuit. Noua echipă de conducere pregătește un plan de soluționare care să permită minimizarea pierderilor statului. În cadrul acestuia, va fi solicitat, în viitorul apropiat, un angajament ferm al părților externe, în vederea actualizării finanțării sindicalizate a băncii Parex.Alte măsuri vizează garantarea unei stabilități mai ridicate a sistemului bancar pe termen mediu și lung. Ca un prim pas în această direcție, autoritățile vor face eforturi pentru restabilirea încrederii în sistemul bancar. Examinări specifice vor fi efectuate în sectorul bancar pentru a asigura faptul că toate băncile sunt solvabile și dispun de capitaluri suficiente. Băncile viabile care vor avea nevoie de majorări de capital vor trebui să facă apel la restructurarea privată, prin intermediul investitorilor exteriori sau al fuziunilor, sau la sprijinirea capitalului de către banca mamă.Aproape toată datoria externă curentă este deținută de sectorul privat. Pentru a aduce datoria la un nivel compatibil cu o creștere sustenabilă în viitor și în plus față de măsurile prudențiale, de supraveghere și de politică monetară, restructurarea datoriei este o componentă importantă a programului. Va fi consolidată baza legală adecvată pentru restructurarea scadenței datoriei existente și valutei în care aceasta este exprimată. Facilitarea procedurilor de insolvabilitate și implementarea rapidă a planurilor de reabilitare vor deveni, de asemenea, prioritare.Programul de politică economică include, de asemenea, măsuri de reformă structurală prevăzute în cadrul Strategiei de la Lisabona, cum ar fi politici active privind piața muncii și politici privind învățarea continuă, o mai mare implicare a actorilor din sectorul privat în activitățile de cercetare și dezvoltare, precum și în cele de inovare, măsuri de promovare a exportului și reducerea sarcinilor administrative pentru întreprinderi.7. SPRIJIN DIN PARTEA UE ÎN CADRUL MECANISMULUI PENTRU BALANțELE DE PLățI CARE FACE PARTE DIN EFORTUL INTERNAțIONAL DE ASISTENțăAvând în vedere dificultățile grave cu care se confruntă balanța de plăți a Letoniei și cu condiția unui angajament ferm al autorităților letone de a implementa un vast program de reformare a economiei, în urma consultării Comitetului economic și financiar la 12 ianuarie 2009, Comisia recomandă Consiliului acordarea asistenței reciproce prevăzute de articolul 119 din tratat.În plus, în urma consultării Comitetului economic și financiar, Comisia propune ca, după adoptarea de către Consiliu a deciziei sus-menționate de acordare de asistență reciprocă Letoniei la recomandarea Comisiei, Consiliul să adopte o decizie prin care să i se acorde Letoniei, în cadrul mecanismului UE pentru statele membre [reglementat de Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002], asistență financiară pe termen mediu de până la 3,1 miliarde EUR, în vederea sprijinirii sustenabilității balanței de plăți a acesteia.Asistența financiară pe termen mediu ar interveni într-un moment în care Letonia este grav amenințată cu pierderea încrederii în sistemul său financiar atât la nivelul național, cât și internațional, este caracterizată de o situație bugetară care continuă să se deterioreze și urmează să fie supusă în viitorul apropiat unei presiuni de finanțare semnificative. În general, asistența este prevăzută în vederea facilitării ajustărilor necesare, externe și interne. Nevoile totale de finanțare estimate pentru un interval de timp care se încheie cu primul trimestru 2011 sunt de 7,5 miliarde EUR. În această valoare sunt incluse sume pentru deficitul extern prevăzut (al contului curent și al contului de capital), retragerile din depozite, reînnoirea insuficientă a împrumuturilor care ajung la scadență, erorile și omisiunile balanței de plăți și acumularea de rezerve internaționale până la atingerea unui nivel prudențial.Acest sprijin va fi acordat în paralel cu un ajutor din partea FMI și cu alte ajutoare multilaterale sau bilaterale. El va fi plătit în șase tranșe și va fi legat de unele condiții privind politica economică. Decizia propusă urmează să expire la trei ani după intrarea în vigoare. Detaliile condiționării de politica economică aferentă plății împrumutului UE vor fi consemnate într-un memorandum de înțelegere care urmează să fie încheiat cu autoritățile letone; principalele elemente ale acestei condiționări sunt descrise în continuare.O consolidare fiscală majoră pentru intervalul de timp care durează până în 2011. În comparație cu bugetul inițial prevăzut la 14 noiembrie 2008, o vastă consolidare fiscală este planificată pentru 2009, vizând un deficit bugetar care să nu depășească 5% din PIB, consolidarea continuându-se în 2010. Măsurile bugetare care stau la baza acesteia includ, în principal: (i) adoptarea unui program fiscal bine definit pe termen mediu pentru reducerea deficitului bugetar general, până în 2011, la un nivel inferior celui de referință din tratat, de 3% din PIB; (ii) ținând cont de plafoanele bugetare pe termen mediu, reducerea, în termeni nominali, a remunerației medii din sectorul public cu aproximativ 15% în 2009; aceasta trebuie să se aplice și administrațiilor locale, agențiilor guvernamentale și companiilor deținute de stat; (iii) eliminarea bonusurilor și a celorlalte plăți similare; (iv) reducerea personalului din sectorul public și administrațiile locale cu cel puțin 5%; (v) reduceri substanțiale ale subvențiilor (cu excepția sprijinului social), precum și ale cheltuielilor cu bunurile și serviciile; (vi) implementarea proiectelor finanțate de UE la nivelurile planificate anterior.Măsuri legate de condiții financiare care vizează garantarea unei stabilități mai ridicate a sistemului bancar pe termen mediu și lung. Ca un prim pas în această direcție, autoritățile vor face eforturi pentru restabilirea încrederii în sistemul bancar. Examinări specifice vor fi efectuate în sectorul bancar pentru a asigura faptul că toate băncile sunt solvabile și dispun de capitaluri suficiente. Băncile viabile care vor avea nevoie de majorări de capital vor trebui să facă apel la restructurarea privată, prin intermediul investitorilor exteriori sau al fuziunilor, sau la sprijinirea capitalului de către banca mamă. O etapă importantă a acestui proces a fost reprezentată de declarațiile separate a trei mari grupuri bancare mamă străine, de la 18 decembrie 2008, conform cărora acestea se angajau să rămână în Letonia și să își sprijine operațiunile din această țară.Restructurarea datoriei sectorului privat în vederea reducerii vulnerabilității cauzate de nivelul ridicat de îndatorare (aproape toată datoria externă este deținută de sectorul privat), în plus față de măsurile prudențiale, de supraveghere și de politică monetară. Este necesară consolidarea bazei legale adecvate pentru restructurarea scadenței datoriei existente și a valutei în care aceasta este exprimată. Facilitarea procedurilor de insolvabilitate și implementarea rapidă a planurilor de reabilitare trebuie, de asemenea, să devină prioritare. În acest sens, este necesară modificarea legii insolvabilității pentru a facilita aranjamentele între întreprinderile viabile și creditori, precum și ameliorarea cadrului privind falimentul persoanelor fizice.Măsuri structurale în domeniul politicilor privind veniturile, al disciplinei fiscale, și al procedurii bugetare și gestionării bugetului. Legea bugetului și a managementului financiar va fi modificată în scopul consolidării prevederilor privind responsabilitatea financiară, transparența și responsabilitatea, iar cadrul bugetar pe termen mediu va deveni operațional. Un comitet special va fi instituit pentru a monitoriza reducerea salariilor și pentru a emite recomandări în vederea garantării unei evoluții a salariilor care să ducă la reinstaurarea competitivității.Măsuri de reformă structurală prevăzute, printre altele, în cadrul Strategiei de la Lisabona , cum ar fi politici active privind piața muncii și politici privind învățarea continuă, o mai mare implicare a sectorului privat în activitățile de cercetare și dezvoltare, precum și în cele de inovare, măsuri de promovare a exportului și reducerea sarcinilor administrative pentru întreprinderi.Pentru a garanta flexibilitatea necesară în contextul actual al pieței, se propune autorizarea recurgerii la swap-uri pe rata dobânzii pentru operațiunea de împrumut care finanțează împrumutul. Pentru a asigura protecția bugetului comunitar, contrapărțile unui eventual swap ar trebui să aibă cea mai înaltă calitate de credit.Recomandare deDECIZIE A CONSILIULUIde acordare de asistență reciprocă LetonieiCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 119,având în vedere recomandarea Comisiei emisă în urma consultării Comitetului economic și financiar,întrucât:(1) În contextul unei nevoi acute de finanțare externă, piața letonă de capital precum și cea financiară au fost, recent, supuse presiunii, reflectând astfel deteriorarea generală a percepției pieței precum și preocupările sporite cu privire la sănătatea economiei letone în contextul dezechilibrelor majore ale acesteia în ceea ce privește deficitul extern semnificativ și datoria externă foarte ridicată, finanțele publice din ce în ce mai slabe și ratele ridicate ale inflației costurilor și prețurilor. Sectorul bancar leton a avut probleme grave legate de lichidități și de încredere. Nivelul rezervelor valutare a scăzut pe măsură ce banca centrală a intervenit pentru menținerea ancorării monedei.(2) Consiliul examinează în mod regulat politicile economice implementate de Letonia, în special în cadrul programului de convergență și al programului național de reformă al Letoniei, precum și in cadrul rapoartelor de convergență.(3) Nevoile totale de finanțare externă ale Letoniei până în primul trimestru 2011 sunt estimate la 7,5 miliarde EUR.(4) Autoritățile letone au solicitat asistență financiară substanțială din partea UE și a altor instituții financiare internaționale și țări, pentru a sprijini sustenabilitatea balanței de plăți.(5) Există o amenințare gravă la adresa balanței de plăți letone, care justifică acordarea urgentă de asistență reciprocă de către Comunitate, în cooperare cu FMI și cu alte părți.(6) Pachetul de asistență financiară va fi acordat numai cu condiția unui angajament ferm al autorităților letone de a implementa un program ambițios de reformare fiscală, financiară și structurală, pentru a facilita ajustările interne și externe necesare, a stabiliza economia și a restaura credibilitatea politicii economice. Comisia va verifica regulat și cu atenție, în colaborare cu CEF, dacă condițiile privind politica economică de care depinde asistența sunt îndeplinite în totalitate.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articol unicComunitatea acordă asistență reciprocă Letoniei.Prezenta decizie se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședintelePropunere deDECIZIE A CONSILIULUIde acordare a unei asistențe financiare comunitare pe termen mediu LetonieiCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului[5] din 18 februarie 2002 de înființare a unui mecanism de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre, în special articolul 3 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei emisă în urma consultării Comitetului economic și financiar (CEF),întrucât:(1) La [….] Consiliul a decis să acorde asistență reciprocă Letoniei.(2) În contextul unei nevoi acute de finanțare externă, piața letonă de capital precum și cea financiară au fost, recent, supuse presiunii, reflectând astfel deteriorarea generală a percepției pieței precum și preocupările sporite cu privire la sănătatea economiei letone în contextul dezechilibrelor majore ale acesteia în ceea ce privește deficitul extern ridicat, finanțele publice din ce în ce mai slabe și ratele ridicate ale inflației costurilor și prețurilor. Sectorul bancar leton a avut probleme grave legate de lichidități și de încredere. Nivelul rezervelor valutare a scăzut pe măsură ce banca centrală a intervenit pentru menținerea ancorării monedei.(3) Nevoile totale de finanțare externă ale Letoniei până în primul trimestru 2011 sunt estimate la 7,5 miliarde EUR.(4) Este oportun să se acorde Letoniei sprijin comunitar de până la 3,1 miliarde EUR în cadrul mecanismului de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre, înființat prin Regulamentul (CE) nr. 332/2002. Asistența Comisiei trebuie acordată împreună cu un împrumut din partea Fondului Monetar Internațional, în valoare de 1,5 miliarde DST (1200% din cota FMI a Letoniei, aproximativ 1,7 miliarde EUR) în cadrul acordului stand-by cu FMI aprobat la 23 decembrie 2008. Contribuția totală a țărilor nordice (Suedia, Danemarca, Finlanda și Norvegia) este prevăzută la 1,8 miliarde EUR, cea a Băncii Mondiale la 0,4 miliarde EUR, în timp ce contribuția totală a Băncii Europene pentru Reconstrucție și Dezvoltare, a Republicii Cehe, a Poloniei și a Estoniei este prevăzută la 0,5 miliarde EUR, suma totală ajungând astfel la 7,5 miliarde EUR pentru intervalul de timp care se încheie cu primul trimestru 2011.(5) Asistența comunitară trebuie gestionată de către Comisie. Condițiile particulare privind politica economică asupra cărora s-a ajuns la un acord cu autoritățile letone după consultarea CEF trebuie consemnate într-un memorandum de înțelegere. Acestea trebuie să conțină, printre altele, măsuri menite să reducă presiunile imediate ale lichidităților, să reinstaureze stabilitatea pe termen lung prin consolidarea sistemului bancar, să corecteze dezechilibrele bugetare și să sprijine adoptarea unor politici naționale care să amelioreze competitivitatea. Măsurile trebuie să includă o consolidare fiscală imediată și susținută, o strategie globală de soluționare a problemelor bancare, o capacitate mai puternică de gestionare a crizei din partea autorităților de reglementare, reforme structurale globale, precum și alte măsuri importante. Prevederile financiare detaliate trebuie stabilite de Comisie în acordul de împrumut.(6) Asistența trebuie acordată pentru a reduce presiunile imediate ale lichidităților și, în funcție de politici, pentru a reinstaura stabilitatea pe termen lung prin consolidarea sistemului bancar, corectarea dezechilibrelor bugetare și adoptarea unor politici naționale care să amelioreze competitivitatea, menținând, în același timp, cursul de schimb într-o bandă îngustă de fluctuație față de paritatea centrală actuală.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 11. Comunitatea acordă Letoniei un împrumut pe termen mediu de maximum 3,1 miliarde EUR, cu o scadență medie de maximum cinci ani.2. Asistența financiară comunitară se acordă timp de trei ani începând cu ziua următoare datei intrării în vigoare a prezentei decizii.Articolul 21. Asistența va fi administrată de Comisie într-un mod compatibil cu angajamentele luate de Letonia și cu recomandările Consiliului. Aceste condiții sunt stabilite într-un memorandum de înțelegere. Prevederile financiare detaliate se stabilesc de Comisie în acordul de împrumut.2. În colaborare cu CEF, Comisia verifică la intervale regulate dacă condițiile privind politica economică sunt îndeplinite. Comisia va informa CEF cu privire la refinanțările eventuale ale împrumuturilor sau la modificarea condițiilor financiare.3. Letonia este dispusă să adopte și să implementeze măsuri suplimentare de consolidare pentru stabilizarea economiei, în cazul în care astfel de măsuri devin necesare în cursul programului de asistență. Autoritățile letone consultă Comisia înaintea adoptării unor astfel de măsuri suplimentare.Articolul 31. Sprijinul financiar comunitar este pus la dispoziția Letoniei de către Comisie în maximum șase tranșe, a căror valoare va fi stabilită în memorandumul de înțelegere.2. Prima tranșă se plătește în urma intrării în vigoare a acordului de împrumut și a memorandumului de înțelegere.3. Dacă acest lucru este necesar în vederea finanțării împrumutului, este permisă utilizarea prudentă a swap-urilor pe rata dobânzii cu contrapărți cu cea mai înaltă calitate de credit.4. Comisia decide cu privire la plata următoarelor tranșe după obținerea avizului CEF.5. Plata fiecărei tranșe următoare se efectuează pe baza unei aplicări satisfăcătoare a noului program economic (Programul de stabilizare economică și de relansare a creșterii) al guvernului leton inclus în programul de convergență și, în special, pe baza condițiilor specifice privind politica economică menționate în memorandumul de înțelegere. Acestea includ, printre altele:1.  Adoptarea unui program fiscal bine definit pe termen mediu pentru reducerea deficitului public general, până în 2011, la un nivel care să nu depășească nivelul de referință din tratat, de 3% din PIB.2.  Executarea bugetului pentru 2009 astfel cum a fost modificat de bugetul suplimentar adoptat la 12 decembrie 2008 (și astfel cum va fi modificat în detaliu în primul trimestru 2009), care vizează un deficit public general care să nu depășească 5% din PIB.3.  Reducerea în termeni nominali a remunerației medii din sectorul public în 2009 cu cel puțin 15% în comparație cu bugetul inițial din 14 noiembrie 2008 și o nouă reducere de 2% în 2010-2011.4.  Reducerea, în 2009, a personalului din sectorul public și administrațiile locale cu cel puțin 5%.5.  Consolidarea proiectării și implementării procedurilor bugetare prin adoptarea unui cadru fiscal și a unei legi de reformă bugetară.6.  Instituirea unui sistem clar și transparent de plată a salariilor pentru angajații direcți ai administrației publice și a unui sistem unic de planificare și management al resurselor umane pentru instituțiile administrației publice.7.  Mecanisme care să asigure o mai mare stabilitate a sistemului bancar pe termen mediu și lung, inclusiv o serie vastă de măsuri de supraveghere, prudențiale și de politică monetară. Acestea ar trebui să limiteze creșterea creditului la un nivel sustenabil și să evite dependența prea ridicată de o finanțare străină negarantată. Examinări specifice vor fi efectuate în sectorul bancar pentru a asigura faptul că toate băncile sunt solvabile și dispun de capitaluri suficiente.8.  Măsuri adecvate privind restructurarea datoriei sectorului privat. Va fi consolidată baza legală adecvată pentru restructurarea scadenței datoriei existente și valutei în care aceasta este exprimată. Facilitarea procedurilor de insolvabilitate și implementarea rapidă a planurilor de reabilitare vor deveni, de asemenea, prioritare.9.  Asigurarea, printr-o naționalizare completă a băncii Parex, a faptului că acționarii minoritari ai băncii Parex care au mai rămas nu profită de măsurile de soluționare a problemelor băncii și de ameliorarea stabilității financiare.10.  Măsuri de reformă structurală prevăzute în cadrul Strategiei de la Lisabona și implementate în cadrul programului național de reformă al Letoniei, cuprinzând politici active privind piața muncii și politici privind învățarea continuă, o mai mare implicare a actorilor sectorului privat în activitățile de cercetare și dezvoltare, precum și în cele de inovare, măsuri de promovare a exportului și reducerea sarcinilor administrative pentru întreprinderi.11.  Implementarea proiectelor finanțate de UE la nivelurile planificate, pentru a sprijini majorarea contribuției sectorului bunurilor comercializabile la creșterea economică.12.  Măsuri pentru ameliorarea accesului la finanțare a companiilor și întreprinzătorilor ale căror cereri pentru obținerea de fonduri structurale au fost acceptate sau care prevăd eventual să depună cereri pentru fonduri structurale.Prezenta decizie se adresează Republicii Letonia. Aceasta se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședintele  DECLARAȚIE DE IMPACT BUGETAR(conform articolului 16 din regulamentul intern)DOMENIUL DE POLITICĂ: TITLUL 01 – AFACERI ECONOMICE ȘI FINANCIAREACTIVITATE: OPERAȚIUNI ȘI INSTRUMENTE FINANCIARETITLUL ACȚIUNII: ASISTENȚĂ FINANCIARĂ COMUNITARĂ PE TERMEN MEDIU PENTRU LETONIA1. DENUMIREA PROPUNERII: RUBRICA BUGETARĂ ÎN CAUZĂ ȘI TITLUL01 04 01 01 garanția CE pentru împrumuturile comunitare contractate pentru sprijinul privind balanța de plăți2. BAZĂ LEGALĂ:Art. 119; Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002.3. CIFRE GLOBALE PENTRU EXERCI ȚIUL FINANCIAR (ÎN EURO)Această rubrică constituie structura pentru garanția acordată de Uniunea Europeană. Ea va permite Comisiei să onoreze datoria (principalul, dobânda și alte costuri) în cazul incapacității de plată a debitorului (Letonia).Se va utiliza linia bugetară („p.m.”) corespunzătoare garanției bugetare doar în cazul unei cereri efective de garanție. Se preconizează că, în mod normal, garanția bugetară nu va fi solicitată.3a – Exercițiul curentNu se aplicăCA |Credit inițial pentru exercițiul financiar (buget) |Transferuri |Credit suplimentar |Credit total |Credite deja rezervate pentru alt program de lucru |Sold disponibil |Sumă pentru acțiunea propusă |3b – ReportăriNu se aplicăCA |Reportări |Credite deja rezervate pentru alt program de lucru |Sold disponibil |Sumă pentru acțiunea propusă |3c – Următorul exercițiu financiarNu se aplicăCA |Credit inițial pentru exercițiul financiar (buget) | p.m. |Transferuri |Credit suplimentar |Credit total |Credite deja rezervate pentru alt program de lucru |Sold disponibil |Sumă pentru acțiunea propusă | p.m. |4. DESCRIEREA AC ȚIUNIIAsistența financiară pe termen mediu propusă pentru Letonia constă într-un împrumut comunitar (care urmează să fie finanțat prin împrumuturi comunitare pe piețele internaționale de capital) în valoare de 3,1 miliarde EUR. Acesta va fi plătit în cadrul unui pachet internațional de finanțare, în special printr-un împrumut din partea FMI de 1,5 miliarde DST (aproximativ 1,7 miliarde EUR) sprijinit prin mecanismul stand-by. Țările nordice contribuie cu 1,8 miliarde iar Estonia, Republica Cehă, Polonia și BERD s-au angajat pentru o sumă totală de 0,5 miliarde EUR.Asistența reflectă dorința de a sprijini Letonia, ale cărei piețe financiare și de capital s-au confruntat cu presiuni ca urmare a deteriorării generale a percepției pieței fața de piețele emergente. Ajutorul financiar comunitar pe termen mediu acordat Letoniei își propune să combată presiunile imediate ale lichidităților, să reinstaureze stabilitatea pe termen lung prin consolidarea sistemului bancar, să corecteze dezechilibrele bugetare și să sprijine adoptarea unor politici naționale care să amelioreze competitivitatea menținând, în același timp, cursul de schimb într-o bandă îngustă de fluctuație. Pachetul de politici economice sprijinite astfel include o consolidare fiscală imediată și susținută, o strategie globală de soluționare a problemelor bancare, o capacitate mai puternică de gestionare a crizei din partea autorităților de reglementare, reforme structurale globale precum și alte măsuri importante.Asistența administrată de Comisie, pe baza consultărilor Comitetului economic și financiar, este un mijloc de a garanta că UE continuă să se implice îndeaproape în modelarea politicilor economice din Letonia și că aceste politici sunt coerente cu angajamentele Letoniei față de UE și cu recomandările Consiliului, mai ales în ceea ce privește aplicarea programului național de reformă, precum și a programului de convergență.Împrumuturile comunitare obținute pe piețele de capital sau de la instituțiile financiare în scopul extinderii împrumutului acordat Letoniei sunt acoperite de garanția comunitară. Împrumutul este obținut pe piețele de capital sau de la instituții financiare. Cuantumul împrumuturilor care vor fi acordate Letoniei se ridică la 3,1 miliarde EUR.Structura garanției oferite de Uniunea Europeană îi va permite Comisiei să onoreze datoria în caz de neplată din partea Letoniei.Pentru a-și onora obligațiile, Comisia ar putea recurge la propriile rezerve de lichidități pentru a onora provizoriu datoria. În acest caz, se aplică articolul 12 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 2000/597/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, 31.5.2000, p. 1).5. METODA DE CALCUL ADOPTATĂNu se aplică.6. SCADEN ȚARUL PLĂȚILOR (ÎN EURO)Nu se aplică.Denumirea rubricii | Credite | Plăți |Anul n | Anul n+1 | Anul n+2 | Anul n+3 | Exercițiile financiare următoare |Anul n |Anul n+1 |Anul n |Anul n+1 |Total |[1] Definită ca indicele global exclusiv energia și produsele alimentare neprelucrate.[2] Letonia are o tradiție îndelungată în ceea ce privește ancorarea cursului de schimb al monedei sale, lats-ul: la DST începând cu 1994 și la euro începând cu 2005. În mai 2005 Letonia a intrat în ERM II, adoptând unilateral o bandă de fluctuație de încadrare a parității centrale de +/- 1%.[3] Cifre calculate conform metodologiei naționale, excluzând administrațiile locale.[4] Programul de asistență admite că Letonia se va afla în PDE în 2009.[5] JO L 53 23.2.2002, p.1.


title: Recomandarea Consiliului din 11 iulie 2017 privind Programul național de reformă al Belgiei pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Belgiei pentru 2017

text:
               9.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 261/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 11 iulie 2017
   privind Programul național de reformă al Belgiei pentru 2017 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Belgiei pentru 2017
   (2017/C 261/01)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 16 noiembrie 2016, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice pentru 2017. Prioritățile analizei anuale a creșterii au fost aprobate de Consiliul European din 9-10 martie 2017. La 16 noiembrie 2016, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (2), Comisia a adoptat Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Belgia ca fiind unul dintre statele membre pentru care ar urma să se efectueze un bilanț aprofundat. În aceeași zi, Comisia a adoptat, de asemenea, o recomandare de recomandare a Consiliului privind politica economică a zonei euro, care a fost aprobată de Consiliul European la 9-10 martie 2017. La 21 martie 2017, Consiliul a adoptat o Recomandare privind politica economică a zonei euro („recomandarea privind zona euro”) (3).

               (2)

               În calitate de stat membru al cărui monedă este euro și având în vedere legăturile strânse dintre economiile din cadrul uniunii economice și monetare, Belgia ar trebui să asigure punerea în aplicare integrală și în timp util a recomandării privind zona euro, astfel cum se reflectă în recomandările 1-2 de mai jos.

               (3)

               Raportul de țară al Belgiei din 2017 a fost publicat la 22 februarie 2017. Acesta a evaluat progresele realizate de Belgia în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 12 iulie 2016, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor specifice fiecărei țări din anii anteriori, precum și progresele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020.

               (4)

               La 28 aprilie 2017, Belgia și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2017 și Programul de stabilitate pentru 2017. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (5)

               Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza respectiva dispoziție în orientările cu privire la aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor ESI și buna guvernanță economică.

               (6)

               În prezent, Belgia face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și al regulii privind datoria. În cadrul Programului său de stabilitate pentru 2017, Guvernul prevede reducerea treptată a soldului global, de la un deficit de 2,6 % din PIB în 2016 la -0,1 % din PIB în 2020. Se preconizează că obiectivul bugetar pe termen mediu, stabilit ca o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali, va fi atins până în 2019. Cu toate acestea, soldul structural recalculat (5) indică în continuare un deficit structural de 0,3 % din PIB în 2019. După ce a atins o valoare maximă de aproximativ 107 % din PIB în 2014 și a scăzut la aproximativ 106 % din PIB în 2015 și 2016, conform Programului de stabilitate pentru 2017 se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va descrește la 99 % din PIB până în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. În același timp însă, măsurile necesare pentru sprijinirea, începând cu 2018, a țintelor de deficit preconizate nu au fost detaliate, ceea ce contribuie la deteriorarea preconizată a soldului structural în 2018 în condițiile menținerii politicilor actuale, conform previziunilor Comisiei din primăvara 2017.

               (7)

               La 22 mai 2017, Comisia a emis un raport în temeiul articolului 126 alineatul (3) din TFUE, deoarece Belgia nu a realizat progrese suficiente în direcția respectării criteriului de referință privind reducerea datoriei în 2016. În baza raportului, în urma evaluării tuturor factorilor relevanți, criteriul datoriei ar trebui să fie considerat ca fiind în prezent respectat. În același timp, în 2017 trebuie luate măsuri fiscal-bugetare suplimentare pentru a se asigura că această țară se conformează, în linii mari, traiectoriei de ajustare în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pentru 2016 și 2017.

               (8)

               Din Programul de stabilitate pentru 2017 reiese că impactul bugetar al afluxului excepțional de refugiați și al măsurilor de securitate este semnificativ în 2016 și 2017, prezentându-se dovezi convingătoare privind amploarea și natura acestor costuri bugetare suplimentare. Potrivit Comisiei, cheltuielile suplimentare eligibile legate de afluxul excepțional de refugiați s-au ridicat în 2016 la 0,08 % din PIB și la 0,05 % din PIB pentru măsurile de securitate. Față de 2016, impactul suplimentar al măsurilor de securitate prevăzute pentru 2017 este estimat în prezent la 0,01 % din PIB. Dispozițiile articolului 5 alineatul (1) și ale articolului 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 iau în calcul aceste cheltuieli suplimentare, întrucât afluxul de refugiați și gravitatea amenințării teroriste constituie evenimente excepționale, impactul acestora asupra finanțelor publice ale Belgiei este semnificativ, iar sustenabilitatea nu ar fi compromisă în cazul unei abateri temporare de la traiectoria de ajustare stabilită pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu. Prin urmare, ajustarea necesară în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pentru 2016 a fost redusă pentru a se lua în calcul costurile suplimentare legate de refugiați și de securitate. În primăvara anului 2018 se va efectua o evaluare finală privind anul 2017, inclusiv în ceea ce privește sumele eligibile, pe baza datelor observate puse la dispoziție de autoritățile din Belgia.

               (9)

               La 12 iulie 2016, Consiliul i-a recomandat Belgiei să realizeze o ajustare fiscal-bugetară anuală de cel puțin 0,6 % din PIB în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu în 2017. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, există în 2017 riscul unei abateri de la acest obiectiv. Cu toate acestea, există încă un risc de abatere semnificativă de la traiectoria de ajustare recomandată în vederea atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu pentru 2016 și 2017. Această concluzie nu ar fi diferită dacă impactul bugetar al afluxului excepțional de refugiați și cel al măsurilor de securitate nu ar fi fost luate în calcul în evaluare.

               (10)

               În 2018, în contextul situației sale fiscale și, în special, al nivelului datoriei sale, se așteaptă ca Belgia să continue ajustarea în direcția atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu, și anume o poziție bugetară echilibrată în termeni structurali. În conformitate cu matricea de ajustare stabilită de comun acord în temeiul Pactului de stabilitate și de creștere, ajustarea respectivă se traduce printr-o cerință de rată nominală de creștere a cheltuielilor publice primare nete (6) care să nu depășească 1,6 % în 2018. Aceasta ar reprezenta o ajustare anuală structurală de cel puțin 0,6 % din PIB. Dacă se mențin politicile actuale, există riscul ca în 2018 să se înregistreze o abatere semnificativă de la acest obiectiv. La prima vedere, nu este de așteptat ca Belgia să respecte regula privind datoria în 2017 și în 2018. În ansamblu, Consiliul este de părere că vor fi necesare măsuri suplimentare începând cu 2017 pentru a se asigura respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, astfel cum este prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 1466/97, evaluarea planurilor bugetare și a rezultatelor ar trebui să țină seama de echilibrul bugetar al statului membru respectiv, în contextul condițiilor ciclice. Astfel cum s-a reamintit în comunicarea Comisiei privind semestrul european 2017 care însoțește aceste recomandări specifice fiecărei țări, evaluarea proiectului de plan bugetar pentru 2018 și evaluarea ulterioară a rezultatelor bugetare din 2018 vor trebui să ia în considerare obiectivul de a atinge o orientare fiscală care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice ale Belgiei. În acest context, Consiliul ia act de intenția Comisiei de a efectua o evaluare globală, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97, în special ținând seama de situația ciclică a Belgiei.

               (11)

               Este esențial să existe o coordonare bugetară efectivă în cazul unui stat federal precum Belgia, în care o mare parte din competențele legate de gestionarea cheltuielilor a fost transferată guvernelor subnaționale. Pentru a îmbunătăți coordonarea internă și pentru a transpune tratatul privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul uniunii economice și monetare („pactul bugetar”), guvernul federal și guvernele Comunităților și Regiunilor au încheiat un acord de cooperare în 2013, care vizează definirea unor traiectorii bugetare multianuale generale și individuale, care urmează să fie monitorizate de Consiliul superior al finanțelor. Însă acest proces nu a condus la încheierea unui acord formal cu privire la traiectoriile bugetare și nici nu a stabilit suficiente garanții în ceea ce privește rolul de monitorizare al Consiliului superior al finanțelor. Această lipsă de coordonare privind partajarea efortului subminează viabilitatea traiectoriei globale a țării în vederea realizării obiectivului său pe termen mediu stabilit în Programul de stabilitate pentru 2017.

               (12)

               În pofida potențialului său de stimulare a creșterii pe termen lung, nivelul investițiilor publice este foarte scăzut în raport cu standardele europene, în special în raport cu volumul total al cheltuielilor publice. Nu numai că stocul de capital public este scăzut, ci și calitatea infrastructurii publice s-a deteriorat. Având în vedere importantele constrângeri bugetare la toate nivelurile de putere, păstrarea unei marje de manevră suficiente pentru investiții depinde de restructurarea componenței cheltuielilor publice generale prin îmbunătățirea eficienței serviciilor publice și a politicilor și prin îngrădirea creșterii rapide a anumitor elemente de cheltuieli.

               (13)

               Belgia a realizat progrese importante în ceea ce privește reformarea sistemului său de stabilire a salariilor. Revizuirea legii din 1996 privind reglementarea negocierilor salariale vizează protejarea câștigurilor în materie de competitivitate a costurilor realizate în urma recentelor eforturi de moderare a salariilor. Proiecțiile de bază mai conservatoare și ajustările prealabile integrate în calculul normei salariale indică faptul că acest cadru reformat contribuie în mare măsură la îmbunătățirea competitivității costurilor în Belgia în raport cu principalii parteneri comerciali din zona euro. În plus, această reformă oferă mai multe garanții că măsurile luate de guvern pentru a reduce costurile nesalariale ale forței de muncă vor aduce beneficii reale pentru competitivitatea prin costuri și extinde rolul guvernului în prevenirea tendințelor negative în materie de competitivitate a costurilor ca rezultat al inflației excesive. Cadrul de negociere colectivă prevede monitorizarea strictă a evoluției salariilor, a productivității și a altor factori determinanți ai competitivității costurilor și ai competitivității care nu se bazează pe costuri de către organizațiile partenerilor sociali reprezentați în Consiliul Central al Economiei. Întrucât corelarea evoluțiilor salariale cu inflația este în continuare o practică larg răspândită în multe sectoare și în contextul lărgirii decalajului în materie de inflație între Belgia și țările învecinate, evoluția costurilor unitare ale forței de muncă va continua să fie monitorizată îndeaproape în cadrul semestrului european.

               (14)

               S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește funcționarea pieței muncii. Majorarea vârstei de pensionare și limitarea dreptului de pensionare anticipată încurajează persoanele mai în vârstă să rămână sau să se reîntoarcă pe piața muncii. Reducerea treptată a sarcinii fiscale a contribuit la stimularea ratei de ocupare a forței de muncă. Crearea de locuri de muncă a fost solidă, alimentată de creșterea economică și de o mai bună competitivitate a costurilor. Acest lucru reflectă, de asemenea, reducerea impozitelor pe veniturile salariale și moderarea nivelului salarial care au îmbunătățit competitivitatea întreprinderilor belgiene în ceea ce privește costurile forței de muncă. Însă persistă în continuare anumite deficiențe structurale. Ratele de tranziție de la șomaj sau inactivitate la ocuparea unui loc de muncă sunt scăzute, iar rata globală a ocupării forței de muncă este în continuare trasă în jos de performanțele slabe ale unor grupuri specifice. Printre acestea se numără lucrătorii slab calificați, tinerii, lucrătorii în vârstă și persoanele care provin din familii de imigranți, precum lucrătorii născuți în afara UE, dar și a doua generație a migranților. Rezultatele în materie de ocupare a forței de muncă pentru persoanele care provin din familii de imigranți, chiar și ajustate în funcție de alte caracteristici individuale, sunt printre cele mai slabe din Uniune. În special, disparitățile privind ocuparea forței de muncă pentru persoanele care nu s-au născut în UE sunt cele mai ridicate din Uniune: rata de ocupare a forței de muncă pentru grupa de vârstă 20-64 de ani era de 49,1 % în 2016, comparativ cu 70,2 % pentru persoanele autohtone, această rată fiind chiar și mai mică pentru femeile care s-au născut în afara UE (39,1 %). În 2015, riscul de sărăcie și de excluziune socială era de 50,7 % pentru rezidenții care nu s-au născut în UE, față de 17 % pentru persoanele autohtone. Aceste diferențe considerabile în materie de ocupare a forței de muncă dintre anumite categorii de populație continuă să se traducă într-o subutilizare cronică a forței de muncă. Deși reformele regionale în curs privind sistemele de stimulare a ocupării forței de muncă urmăresc să raționalizeze și să adapteze sistemul, raportul cost-eficacitate al opțiunilor de politică ar trebui să facă obiectul unei monitorizări regulate. Anumite caracteristici de politică în favoarea grupurilor-țintă ar putea avea efecte neașteptate și de dislocare. Coordonarea și comunicarea între diferitele niveluri de putere și în cadrul acestora sunt, de asemenea, esențiale pentru eficiența politicilor orientate. Taxele, inclusiv contribuțiile sociale pentru salariile mai mici și retragerea prestațiilor sociale la intrarea pe piața forței de muncă sau creșterea numărului de ore lucrate ar putea genera inactivitate și capcane pentru salariile mici.

               (15)

               S-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește reformele în materie de educație și formare care urmăresc îmbunătățirea competențelor-cheie și a calității educației. Cu toate acestea, în pofida unei performanțe medii bune în comparație cu rezultatele la nivel internațional, procentul de elevi în vârstă de 15 care obțin rezultate foarte bune a scăzut, în timp ce procentul de elevi puțin performanți a crescut. În plus, inegalitățile educaționale legate de mediul socioeconomic sunt peste media Uniunii și a OCDE. Decalajul în ceea ce privește performanțele în funcție de contextul de migrație este, de asemenea, important, iar rezultatele obținute de imigranții de a doua generație nu sunt decât cu puțin mai bune decât ale celor de primă generație, chiar ținând seama de contextul socioeconomic. Combaterea inegalității educaționale va necesita așadar măsuri de politică ample, depășind cadrul sistemului educațional. Creșterea puternică a populației școlare, în special în rândul elevilor proveniți din familii de migranți (proporția acestora a crescut de la 15,1 % în 2012 la 17,7 % în 2015), va accentua provocările în materie de echitate. În plus, Belgia se confruntă cu un deficit emergent de profesori, iar profesorii nu sunt întotdeauna bine pregătiți sau sprijiniți pentru a face față unei populații școlare tot mai diverse. Principalele explicații sunt dificultatea de a atrage elevii și candidații cei mai potriviți către această profesie, rata ridicată de abandon a cadrelor didactice aflate la început de carieră și indisponibilitatea de a preda a unei anumite părți dintre aceste cadre didactice. De asemenea, în prezent durata formării inițiale (3ani) a cadrelor didactice este relativ scurtă în Belgia. Reformele din domeniul educației și formării profesionale sunt esențiale pentru a îmbunătăți participarea pe piața forței de muncă a tinerilor slab calificați și pentru a sprijinirii tranziția către o economie bazată într-o mare măsură pe cunoaștere.

               (16)

               Aspectele în materie de competitivitate care nu sunt legate de costuri necesită încă îmbunătățiri. Câștigurile de productivitate mai ridicate și investiții mai importante în capitalul de cunoștințe, în special în ceea ce privește adoptarea tehnologiilor digitale, sunt esențiale în acest sens. Deși sistemul public de cercetare este de înaltă calitate, pentru a ameliora performanțele în materie de inovare ar fi nevoie de o mai mare difuzare a cunoștințelor în rândul sectoarelor mai puțin productive. Toate entitățile federate recunosc această necesitate și în ultimii ani au adoptat diferite strategii și măsuri de promovare a inovării. Cu toate acestea, pentru promovarea acestor evoluții, s-ar putea face mai mult pentru a îmbunătăți condițiile-cadru pentru inovare. În plus, se pare că există posibilități de îmbunătățire a eficienței și a eficacității sprijinului public pentru cercetare și inovare în Belgia, în special pentru evaluarea posibilelor efecte de evicțiune și prin simplificarea în continuare a întregului sistem.

               (17)

               S-au înregistrat progrese limitate în eliminarea restricțiilor în materie de funcționare și stabilire în sectorul comerțului cu amănuntul. În urma celei de a șasea reforme a statului, care a transferat regiunilor competențele privind stabilirea în sectorul comerțului cu amănuntul, au fost introduse noi legi regionale pentru a simplifica procedura administrativă de autorizare. Cu toate acestea, pentru anumite dispoziții există o marjă largă de interpretare, ceea ce riscă să conducă la bariere nejustificate la intrarea pe piață. Prețurile de consum continuă să fie mai mari decât în statele membre învecinate, depășind nivelul care s-ar putea explica prin existența unor costuri salariale mai ridicate. Ar fi necesară o strategie globală prin care să fie abordate aceste probleme, pentru a garanta că toți consumatorii pot beneficia de o piață competitivă și de prețuri mai mici.

               (18)

               O reglementare puternică în industriile de rețea și pentru anumite servicii profesionale restricționează concurența în Belgia, în special pentru agenți imobiliari, contabili și arhitecți. Printre aceste bariere se numără restricțiile privind acționariatul și forma de societate pentru arhitecți, în plus față de alte cerințe; normele de incompatibilitate care interzic exercitarea simultană a oricărei alte activități economice pentru toate tipurile de profesii contabile; limitări ale accesului agenților imobiliari la profesie și restricțiile privind acționariatul și drepturile de vot. Reducerea acestor obstacole ar putea genera o concurență mai intensă, care ar permite mai multor întreprinderi să intre pe piață și consumatorii ar putea să beneficieze de prețuri mai mici. În ianuarie 2017, Comisia a prezentat un pachet de măsuri menite să reducă obstacolele pe piața serviciilor. Printre aceste măsuri se numără mai multe recomandări de reformă adresate Belgiei pentru a aborda aceste dificultăți.

               (19)

               Rețeaua de transport este domeniul în care se resimte cel mai acut deficitul investițional. Există o problemă tot mai mare legată de congestionarea traficului la orele de vârf care subminează atractivitatea țării pentru investitorii străini și generează costuri economice și de mediu importante. Belgia se confruntă, de asemenea, cu serioase probleme de poluare a aerului și nu este așteptată să își atingă obiectivul de reducere a emisiilor în sectoarele care nu fac obiectul ETS cu 15 % în 2020 comparativ cu 2005, deși cel mai probabil își va îndeplini angajamentele din cadrul legislației Uniunii în materie de climă prin utilizarea dispozițiilor de flexibilitate existente. Cele mai presante provocări sunt legate de modernizarea infrastructurii de transport feroviar și rutier de bază și de crearea conexiunilor care lipsesc în prezent între principalele centre economice. Totodată, este important să se abordeze problema congestionării traficului la orele de vârf prin îmbunătățirea serviciilor de transport public, optimizarea gestionării traficului și eliminarea distorsiunilor pieței și a stimulentelor fiscale negative, cum ar fi tratamentul favorabil de care beneficiază autovehiculele de serviciu. O altă provocare o constituie adecvarea producției interne de energie și securitatea aprovizionării în general. În urma unor întreruperi neprevăzute în alimentarea mai multor instalații nucleare, s-au exprimat îngrijorări legate de modul în care pot fi echilibrate cererea și oferta de energie electrică. Totodată, calendarul revizuit în mod repetat de scoatere treptată din funcțiune a parcului nuclear a creat un climat nefavorabil unor decizii de investiții pe termen lung. Deși riscurile de aprovizionare pe termen scurt au fost atenuate, în special prin creșterea rezervelor strategice, și s-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește creșterea interconexiunilor, necesitățile de investiții pe termen lung sunt în continuare considerabile. Pe lângă creșterea suplimentară a interconexiunilor, este necesar și să se dezvolte rețele inteligente care să asigure gestionarea cererii de energie. Având în vedere intervalul de timp considerabil necesar pentru dezvoltarea unor proiecte în sectorul energetic și necesitatea acută de capacitate de înlocuire care se prefigurează în următorul deceniu, se impun acțiuni rapide, în special sub forma unui cadru juridic adecvat care să promoveze dezvoltarea de capacități flexibile (de exemplu, generare, stocare și gestionare a cererii).

               (20)

               Belgia a realizat unele progrese în ceea ce privește reforma sistemului fiscal, în special prin reorientarea impozitării dinspre veniturile salariale către alte baze de impozitare, ceea ce va avea drept efect reducerea treptată a sarcinii fiscale asupra costului forței de muncă. Impozitarea forței de muncă, inclusiv contribuțiile sociale, au scăzut în mai multe etape între 2016 și 2020. Efectele reformei fiscale în curs încep să se facă simțite. Cu toate acestea, sistemul fiscal rămâne complex, cu bazele de impozitare erodate de scutiri, deduceri și rate reduse specifice. Unele dintre acestea implică pierderi de venituri, distorsiuni economice și o sarcină administrativă considerabilă. Reorientarea fiscală nu pare a fi neutră din punct de vedere bugetar, întrucât reducerile de impozit au fost doar parțial compensate prin creșteri ale altor impozite, inclusiv ale impozitelor pe consum. Mai pot fi aduse încă îmbunătățiri considerabile sistemului fiscal printr-o lărgire și mai mare a bazelor de impozitare, ceea ce ar permite scăderea ratelor legale de impozitare și ar reduce totodată distorsiunile. Există, de asemenea, un potențial considerabil pentru trecerea la taxe ecologice, în special având în vedere tratamentul fiscal favorabil de care beneficiază autovehiculele de serviciu și cardurile pentru carburant, care constituie o piedică pentru combaterea congestionării traficului, a poluării aerului și a emisiilor de gaze cu efect de seră. Guvernul are în vedere modificarea sistemului de autovehicule de serviciu, dar beneficiul ecologic al acestei reforme va fi cel mai probabil limitat.

               (21)

               În contextul semestrului european 2017, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Belgiei, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2017. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2017 și Programul național de reformă pentru 2017, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Belgiei în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Belgia, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările Uniunii.

               (22)

               Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2017 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său (7) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2017-2018, Belgia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să depună un efort fiscal-bugetar notabil în 2018, în conformitate cu cerințele componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere, ținând cont de necesitatea de a consolida redresarea în curs și de a asigura sustenabilitatea finanțelor publice ale Belgiei. Să utilizeze veniturile excepționale, precum veniturile obținute din vânzarea activelor, pentru a accelera reducerea nivelului datoriei publice. Să convină asupra unei formule executorii de distribuție a eforturilor între nivelurile de putere în vederea atingerii țintei de deficit bugetar și să asigure o monitorizare bugetară independentă. Să elimine cheltuielile fiscale care generează distorsiuni. Să îmbunătățească structura cheltuielilor publice pentru a crea loc pentru investiții în infrastructură, inclusiv pentru infrastructura de transport.

               2.

               Să se asigure că grupurile cele mai dezavantajate, inclusiv persoanele care provin din familii de migranți, au posibilități egale de participare la o educație de calitate, la formare profesională și la piața forței de muncă.

               3.

               Să stimuleze investițiile în capitalul de cunoștințe, în special prin măsuri care vizează să crească adoptarea tehnologiilor digitale, și în diseminarea inovării. Să sporească concurența pe piețele serviciilor profesionale, precum și în sectorul vânzărilor cu amănuntul și să îmbunătățească mecanismele de piață în industriile de rețea.

      Adoptată la Bruxelles, 11 iulie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. TÕNISTE

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (JO L 306, 23.11.2011, p. 25).

      (3)  JO C 92, 24.3.2017, p. 1.

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 320).

      (5)  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile cu caracter excepțional și măsurile temporare, recalculat de Comisie folosind metodologia convenită de comun acord.

      (6)  Cheltuielile publice nete cuprind cheltuielile publice totale, mai puțin cheltuielile cu dobânzile, cheltuielile cu programele Uniunii care sunt acoperite integral din fondurile Uniunii și modificările nediscreționare ale cheltuielilor cu indemnizațiile de șomaj. Formarea brută de capital fix finanțată la nivel național este repartizată de-a lungul unei perioade de 4 ani. Sunt luate în calcul și măsurile discreționare privind veniturile sau creșterile veniturilor impuse prin lege. Orice măsură cu caracter excepțional, fie pe partea de venituri, fie pe partea de cheltuieli, va fi compensată.

      (7)  Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


				|

		52013DC0366

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Luxemburgului pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Luxemburgului pentru perioada 2012-2016 /* COM/2013/0366 final - 2013/ () */

.
Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă al Luxemburgului pentru 2013
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de
convergență al Luxemburgului pentru perioada 2012-2016

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor
bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice[1], în special articolul 5
alineatul (2),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[3],
având în vedere concluziile Consiliului European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
ocuparea forței de muncă și creștere economică,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a
politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, pe baza
propunerilor Comisiei, Consiliul a adoptat o recomandare privind
orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre
și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o
decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de
muncă ale statelor membre[4],
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
aplicate la nivel național.
(3)       La 29 iunie 2012, șefii
de stat sau de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere
economică și locuri de muncă, care oferă un cadru coerent
de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE și al zonei
euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și
politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la
nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin
față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și
față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice
fiecărei țări.
(4)       La 6 iulie 2012,
Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de
reformă al Luxemburgului pentru 2012 și a emis un aviz cu privire la
Programul actualizat de stabilitate al Luxemburgului pentru perioada 2011-2015.
(5)       La 28 noiembrie 2012, Comisia
a adoptat cea de a treia analiză anuală a creșterii[5], marcând începutul semestrului
european pentru coordonarea politicilor economice pentru anul 2013. Tot la 28 noiembrie 2012,
Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011
privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice, cel de al
doilea Raport privind mecanismul de alertă[6],
în care nu a identificat Luxemburgul ca fiind unul dintre statele membre pentru
care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.
(6)       La 14 martie 2013, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice
și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul
European a evidențiat că este necesar să se continue
consolidarea finanțelor publice într-un mod diferențiat și
favorabil creșterii, să fie restabilite condițiile normale de
creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea,
să se abordeze șomajul și consecințele sociale ale crizei
și să se modernizeze administrația publică.
(7)       La 26 aprilie 2013,
Luxemburgul și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2013, care
acoperă perioada 2012-2016, precum și Programul național de
reformă pentru 2013. În vederea luării în considerare a
legăturilor dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în
același timp.
(8)       Pe baza evaluării, în
temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a Programului de
stabilitate pentru 2013, Consiliul consideră că scenariul
macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din cadrul
programului este plauzibil. În mod concret, scenariul prevăzut în cadrul
programului pentru anul 2013 este foarte apropiat de previziunile Comisiei din
primăvara anului 2013, în timp ce pentru anul 2014 este ușor mai
optimist. Previziunile privind deficitul pe termen mediu sunt realizate în
cadrul unui scenariu de creștere ușor mai optimist, superior
creșterii potențiale. Obiectivul strategiei bugetare prezentate în
cadrul programului este acela de a reduce deficitul de la 0,8 % din PIB în
2012 la 0,6 % din PIB în 2014. Cu toate acestea, în ultimii ani ai
perioadei de desfășurare a programului se prevede o deteriorare a
deficitului, acesta urmând să atingă valoarea de 1,3 % din PIB
atât în 2015, cât și în 2016. Acesta este rezultatul introducerii unor noi
norme în materie de TVA cu privire la serviciile electronice, care intră
în vigoare la 1 ianuarie 2015 și care vor permite ca Luxemburgul să
respecte normele UE. Conform normelor în cauză, veniturile din TVA
generate de activitățile de comerț electronic vor fi transferate
din țara unde se află furnizorul către țara de
reședință a clientului. Autoritățile estimează
că noile norme vor determina scăderea veniturilor fiscale din TVA
până la valoarea cu 1,4 % din PIB. Guvernul a anunțat deja
că, în vederea compensării parțiale a pierderii de venituri,
cota standard de TVA va fi majorată. Programul de stabilitate pentru 2013
confirmă obiectivul bugetar pe termen mediu (OTM) precedent, și anume
un excedent structural de 0,5 % din PIB. OTM respectă cerințele
Pactului de stabilitate și de creștere. Pe baza previziunilor
Comisiei din primăvara anului 2013, precum și a soldului bugetar
structural (recalculat) din cadrul programului, se preconizează că
Luxemburgul va înregistra în 2012 un excedent structural de 0,1 % din PIB,
valoare inferioară OMT, iar în 2013 își va atinge OMT. Cu toate
acestea, se preconizează că Luxemburgul se va îndepărta din nou
de OMT începând din 2014, cu 0,3 % din PIB, și chiar mai mult în 2015
și 2016. Autoritățile naționale și-au reiterat
obiectivul de a reveni la OMT cel târziu în 2017, astfel încât să asigure
o marjă de manevră mai mare. În 2012, datoria publică brută
reprezintă 20,8 % din PIB, cu mult sub valoarea de
referință din tratat.
(9)       Luxemburgul a reușit
să își mențină deficitul public sub pragul de 3 % din
PIB pe parcursul ultimilor ani, evitând astfel inițierea procedurii de
deficit excesiv. Acest lucru s-a datorat mai degrabă veniturilor
consistente decât limitării cheltuielilor. În mod concret, se
estimează că în 2012 rata de creștere a cheltuielilor publice,
în afara măsurilor discreționare privind veniturile, a
depășit criteriul de referință privind cheltuielile, astfel
cum este definit în Pactul de stabilitate și de creștere. Se
estimează că abaterea ratei de creștere a cheltuielilor publice
față de criteriul de referință privind cheltuielile va
atinge 1,3 % din PIB, situându-se peste pragul de 0,5 % din PIB
definit în Regulamentul (CE) nr. 1466/97. Cu toate acestea, pentru a aprecia
această abatere trebuie realizată o evaluare globală, luând în
considerare și alți factori: (i) în 2012, deficitul s-a deteriorat,
în termeni structurali, cu doar 0,2 % din PIB; (ii) economia Luxemburgului,
având în vedere dimensiunile reduse ale țării și gradul de
deschidere al acesteia, este foarte volatilă; și (iii) conform
previziunilor Comisiei din primăvara anului 2013, Luxemburgul ar trebui
să își atingă deja OMT în 2013. Toate aceste elemente
indică o natură nestructurală a abaterii. Cu toate acestea,
gradul înalt de volatilitate al veniturilor colectate de administrația
publică a Luxemburgului, care până acum a avut ca rezultat venituri
peste nivelul previzionat, reprezintă un risc pentru sustenabilitatea
finanțelor publice. Pentru a contracara mai bine aceste riscuri, atât
constrângerile legate de datorii, cât și cele legate de cheltuieli ar
trebui să fie stabilite prin legislație. Mai mult, ar trebui să
fie identificat un organism de monitorizare și să se definească
măsuri prestabilite în cazul nerespectării. Intrarea în vigoare la 1 ianuarie 2015
a pachetului TVA sus-menționat și puternicul impact negativ ulterior
asupra colectării impozitelor ilustrează cât de importantă este
pentru Luxemburg introducerea unui cadru bugetar pe termen mediu. În mod
concret, acesta ar necesita o abordare bugetară deosebit de prudentă
în 2014.
(10)     În prezent, mai puțin de
o treime din veniturile din impozite provin din impozitele pe consum, în parte
datorită nivelului moderat al cotei de TVA standard și al celor
reduse. Luxemburgul se situează pe primul loc în UE în ceea ce
privește numărul de categorii de bunuri și servicii cărora
li se aplică cote de TVA reduse. Prezența unui sector financiar
important, scutit de plata TVA, contribuie, de asemenea, la ponderea
scăzută a TVA în PIB. În ansamblu, Luxemburgul are posibilitatea de a
încasa venituri mai mari prin extinderea cotei de TVA standard. În plus,
sistemul de impozitare a întreprinderilor din Luxemburg este caracterizat de
favorizarea pronunțată a îndatorării, ceea ce contribuie la o
pondere ridicată a datoriei private în PIB.
(11)     Reforma pensiilor
adoptată de Luxemburg în decembrie 2012 nu poate fi considerată decât
un prim pas în direcția bună. Chiar ținând seama de majoritatea
aspectelor reformei pensiilor care a fost adoptată, pentru a corecta
deficitul bugetar, Luxemburgul ar trebui să pună în aplicare și
politici de consolidare a sustenabilității pe termen lung,
echivalente cu o îmbunătățire permanentă a soldului primar
de 8,6 puncte procentuale din PIB. Prin urmare, Luxemburgul trebuie să
ducă mai departe reforma pensiilor pe care a întreprins-o. Introducerea
unui plafon aplicabil ajustărilor pensiilor pe baza creșterilor
salariale reale ar majora rezervele pentru pensii, iar corelarea vârstei legale
de pensionare de speranța de viață ar contribui la asigurarea
sustenabilității pe termen lung a sistemului de pensii. Mai mult, ar
trebui reduse posibilitățile de pensionare anticipată și ar
trebui sporită atractivitatea continuării activității
profesionale dincolo de perioada minimă obligatorie. În plus, se
preconizează că impactul cheltuielilor aferente îngrijirilor pe
termen lung asupra sustenabilității bugetare va contribui cu 2,1 puncte
procentuale la decalajul de sustenabilitate al Luxemburgului. Creșterea
preconizată, atât a numărului vârstnicilor, cât și a
numărului persoanelor aflate în întreținere din Luxemburg este mare
comparativ cu media UE.
(12)     Productivitatea actuală a
Luxemburgului este destul de ridicată. Cu toate acestea, marja de
manevră în ceea ce privește creșterile de productivitate devine
tot mai redusă. Prin urmare, creșterea costului unitar al muncii ar
trebui să fie limitată prin asigurarea unei mai bune corelări a
salariilor cu productivitatea. Luxemburgul a luat măsuri pentru a modera
creșterea salariilor prin modularea sistemului de indexare între 2012
și 2014. Cu toate acestea, reforma în cauză este doar temporară
și nu garantează că salariile vor evolua de-a lungul timpului
proporțional cu productivitatea. Productivitatea nu este aceeași în
toate sectoarele economice, iar nivelul productivității în sectorul
financiar este aproape dublu față de restul economiei.
Competitivitatea Luxemburgului va fi supusă unui risc semnificativ
începând din 2015, când sistemul de indexare automată se va aplica din nou
în mod normal. Așadar, ar trebui luate măsuri suplimentare pentru a
reforma sistemul de stabilire a salariilor într-un mod mai durabil, astfel
încât să se evite deteriorarea ulterioară a
competitivității în viitor.
(13)     Economia Luxemburgului depinde
foarte mult de sectorul său financiar, care generează circa 30 %
din valoarea adăugată totală și 25 % din veniturile
bugetare colectate. Pentru a menține competitivitatea viitoare a
țării, ar trebui create „nișe de competență”
alternative. Cu toate acestea, sistemul de cercetare și inovare al
Luxemburgului rămâne foarte slab, iar Luxemburgul este în urmă
față de ținta sa în materie de intensitate a cercetării
și dezvoltării pentru anul 2020. Performanța Luxemburgului
privind indicatorii în materie de cooperare între instituțiile publice de
cercetare și întreprinderi este cu mult sub media UE, reflectând
distanțarea actuală dintre cercetarea și dezvoltarea efectuată
în sectorul privat și sistemul public de cercetare. Luxemburgul ar trebui
să contracareze tendința descrescătoare a intensității
cercetării și dezvoltării sale, în special prin acordarea unui
sprijin pentru stimularea intensității cercetării și
dezvoltării la nivelul întreprinderilor. Elaborarea unei strategii de
specializare inteligente, mai precis orientate, ar putea juca un rol crucial în
maximizarea efectelor economice ale finanțării publice pentru
cercetare, în special prin asigurarea unui efect de levier asupra investițiilor
private. O astfel de abordare precis orientată ar trebui completată
cu o politică orizontală cuprinzătoare, axată pe
dezvoltarea și creșterea întreprinderilor inovatoare.
(14)     Șomajul în rândul
tinerilor se menține la un nivel constant ridicat de 18 % și
depinde în mare măsură de sistemul de învățământ.
Tinerii rezidenți se confruntă cu o concurență intensă
pentru locurile de muncă din partea nerezidenților, care deseori sunt
mai bine calificați. Deși Luxemburgul a demonstrat un angajament
puternic față de combaterea șomajului în rândul tinerilor, sunt
necesare eforturi suplimentare. Pentru a maximiza rentabilitatea, măsurile
luate ar trebui să facă parte dintr-o strategie de reformă
cuprinzătoare, care să cuprindă și politici de activare
optimizate pentru a combate dependența de asistență
socială. Rezultatele obținute de Luxemburg la testele de
performanță PISA privind competențele de bază ale tinerilor
sunt relativ slabe. Sunt necesare măsuri suplimentare pentru a contracara
tendința negativă observată începând din 2006 în materie de
citire, matematică și științe exacte. Ar trebui întreprinse
eforturi suplimentare pentru a ameliora și a orienta mai bine resursele
educaționale pentru școlile cu elevi dezavantajați și
pentru a extinde resursele disponibile pentru sprijin lingvistic și
cursuri de recuperare. Provocările specifice cu care se confruntă
persoanele cu origine migrantă pe piața forței de muncă ar
trebui examinate în continuare și combătute prin măsuri precis
orientate, inclusiv în ceea ce privește competențele lingvistice.
Învățământul profesional și tehnic ar trebui să
beneficieze de o atenție deosebită în acest context. Ar trebui luate
măsuri suplimentare pentru a îmbunătăți educația
copiilor preșcolari și a diminua părăsirea timpurie a
școlii, în special în cazul populației migrante. Ar trebui
ameliorată capacitatea de inserție profesională a
lucrătorilor mai în vârstă, inclusiv prin actualizarea
competențelor.
(15)     Luxemburgul este hotărât
ca până în 2020 să își reducă emisiile de gaze cu efect de
seră ale sectoarelor care nu fac parte din ETS cu 20 % comparativ cu 2005,
dar se preconizează că va rata atingerea țintei din cauza unei
diferențe de 27 de puncte procentuale. Sectorul transporturilor a generat 64 %
din emisiile sectoarelor care nu fac parte din ETS în 2010 și
reprezintă o provocare-cheie pentru Luxemburg. Măsurile aflate în
vigoare în prezent ar contribui doar la aproximativ o treime din reducerea
emisiilor de gaze cu efect de seră necesară pentru atingerea
țintei. În consecință, măsurile trebuie accelerate
semnificativ, în special prin majorarea impozitelor pe carburanți, astfel
încât să se reducă decalajul în materie de impozitare față
de țările învecinate. Reforma impozitului pe autovehicule ar trebui,
de asemenea, accelerată. Luxemburgul ar trebui să continue punerea în
aplicare a proiectelor care favorizează utilizarea transporturilor
publice. Ar trebui să introducă o taxă pe congestionarea
traficului rutier pentru a încuraja trecerea la transporturile publice. Ar
trebui promovată îmbunătățirea legăturilor de
transport cu regiunile învecinate.
(16)     În contextul
semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a
politicii economice a Luxemburgului. Aceasta a evaluat Programul de stabilitate
și Programul național de reformă. Comisia a ținut seama nu
numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și
socioeconomică sustenabilă în Luxemburg, ci și de conformitatea
acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de
a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin
oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare.
Recomandările sale emise în cadrul semestrului european se reflectă
în recomandările 1-6 de mai jos.
(17)     În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Luxemburgului,
iar avizul său[7]
se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos,
(18)     În contextul semestrului
european, Comisia a efectuat, de asemenea, o analiză a politicii economice
în ansamblul zonei euro. Pe această bază, Consiliul a emis
recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă
este euro. Luxemburgul ar trebui să asigure, de asemenea, punerea în
aplicare completă și rapidă a acestor recomandări,
RECOMANDĂ ca, în perioada 2013-2014,
Luxemburgul să întreprindă acțiuni astfel încât:
1.           Să mențină o
poziție bugetară solidă și să rămână la
obiectivul pe termen mediu, astfel încât să asigure sustenabilitatea pe
termen lung a finanțelor publice, luând în considerare în special obligațiile
implicite legate de îmbătrânirea populației;
Să consolideze guvernanța bugetară prin adoptarea unui
cadru bugetar pe termen mediu care să acopere administrația
publică și să includă plafoane multianuale de cheltuieli,
precum și prin instituirea monitorizării independente a normelor
bugetare.
2.           Să ia măsuri pentru
a contracara favorizarea îndatorării prin politica de impozitare a
întreprinderilor și pentru a extinde sfera de aplicare a cotei de TVA
standard.
3.           Să diminueze
cheltuielile legate de îmbătrânirea populației, prin asigurarea
îngrijirii pe termen lung la costuri cât mai scăzute, în special printr-o
atenție sporită acordată prevenirii, reabilitării și
vieții autonome, prin consolidarea reformei recent adoptate a pensiilor,
prin luarea de măsuri suplimentare pentru a reduce numărul cazurilor
de pensionare anticipată și prin majorarea vârstei de pensionare
efectivă, inclusiv prin corelarea vârstei legale de pensionare de
speranța de viață.
4.           În plus față de înghețarea actuală, să ia
măsuri structurale suplimentare, în consultare cu partenerii sociali
și în conformitate cu practicile naționale, pentru a reforma sistemul
de stabilire a salariilor, inclusiv indexarea salariilor, pentru a-și
îmbunătăți capacitatea de a reacționa la evoluțiile
sectoriale și în materie de productivitate, precum și la
condițiile pieței muncii, și pentru a favoriza competitivitatea. Să intensifice eforturile de diversificare a
structurii economiei, să favorizeze investițiile private în
cercetare, în special prin dezvoltarea cooperării dintre cercetarea
publică și întreprinderi.
5.           Să intensifice eforturile de a reduce șomajul în rândul
tinerilor prin îmbunătățirea elaborării și a
monitorizării politicilor active în domeniul pieței forței de
muncă. Să consolideze
învățământul general și profesional pentru a adapta mai
bine competențele tinerilor la cererea de forță de muncă,
în special în cazul persoanelor cu origine migrantă. Să ia măsuri ferme pentru a spori rata de
participare a lucrătorilor mai în vârstă, inclusiv prin
îmbunătățirea capacității de inserție
profesională a acestora prin învățarea pe tot parcursul
vieții.
6.           Să intensifice măsurile menite să permită atingerea
țintei de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră care nu sunt
cuprinse în ETS, în special prin majorarea impozitelor aplicate produselor
energetice pentru transport.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               COM (2013) 366 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 și P7_TA(2013)0053.
[4]               Decizia 2013/208/CE a Consiliului din 22 aprilie 2013.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul
(CE) nr. 1466/97 al Consiliului.