title: Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind stabilirea unui sistem european de credite pentru educație și formare profesională (SECEFP) (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               8.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 155/11

      RECOMANDAREA PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

   din 18 iunie 2009
   privind stabilirea unui sistem european de credite pentru educație și formare profesională (SECEFP)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   2009/C 155/02
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 149 alineatul (4) și articolul 150 alineatul (4),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
   hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3),
   întrucât:

               (1)

               Dezvoltarea și recunoașterea cunoștințelor, abilităților și competențelor cetățenilor sunt fundamentale pentru dezvoltarea personală și profesională a acestora, precum și pentru competitivitatea, ocuparea forței de muncă și coeziunea socială în Comunitate. În acest sens, acestea ar trebui să faciliteze mobilitatea transnațională a lucrătorilor și a celor care învață și să contribuie la respectarea cerințelor cererii și ofertei pe piața europeană a muncii. Participarea tuturor la învățarea de-a lungul vieții nelimitată, precum și transferul, recunoașterea și acumularea rezultatelor învățării dobândite de o persoană în contexte formale, non-formale și informale ar trebui în consecință promovate și îmbunătățite la nivel comunitar.

               (2)

               Consiliul European de la Lisabona din 2000 a ajuns la concluzia că sporirea transparenței calificărilor trebuie să constituie una dintre componentele principale necesare pentru adaptarea sistemelor educaționale și de formare profesională din Comunitate la cererile societății cunoașterii. În plus, Consiliul European de la Barcelona din 2002 a subliniat importanța îmbunătățirii transparenței și a metodelor de recunoaștere în domeniul educației și formării profesionale („EFP”).

               (3)

               Sistemele de EFP, unul dintre principalele domenii ale învățării de-a lungul vieții, sunt direct legate de învățământul general și superior, precum și de politicile sociale și de ocupare a forței de muncă ale fiecărui stat membru. Prin impactul lor transsectorial acestea promovează nu numai competitivitatea economiei europene și acoperirea necesităților pieței muncii, ci și coeziunea socială, egalitatea, participarea și implicarea cetățenilor.

               (4)

               Rezoluția Consiliului din 19 decembrie 2002 privind promovarea intensificării cooperării europene în domeniul educației și formării profesionale (4) („Procesul Copenhaga”) și Raportul comun intermediar adoptat în 2004 al Consiliului și Comisiei privind punerea în aplicare a programului de lucru Educație și Formare 2010 (5) subliniază importanța unui sistem de credite pentru EFP, în timp ce Raportul comun al Consiliului și Comisiei din 2008 (6) subliniază necesitatea intensificării eforturilor în vederea îmbunătățirii calității și atractivității EFP.

               (5)

               Concluziile Consiliului și ale reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului la 15 noiembrie 2004 privind viitoarele priorități ale intensificării cooperării europene în domeniul educației și formării profesionale au acordat prioritate dezvoltării și punerii în aplicare a unui sistem european de credite pentru EFP pentru a permite celor care învață să acumuleze rezultatele învățării dobândite prin parcursurile proprii de învățare în momentul trecerii de la un sistem de formare profesională la altul.

               (6)

               Scopul prezentei recomandări este de a institui un sistem european de credite pentru educație și formare profesională („SECEFP”) care vizează facilitarea transferului, recunoașterii și acumulării rezultatelor evaluate ale învățării persoanelor care doresc să obțină o calificare. Acest aspect va îmbunătăți modul în care sunt înțelese în general rezultatele învățării cetățenilor, transparența acestora, mobilitatea transnațională și transferabilitatea lor între statele membre și, dacă este cazul, în interiorul acestora, într-un spațiu al învățării de-a lungul vieții nelimitate, precum și mobilitatea și transferabilitatea calificărilor la nivel național între diversele sectoare ale economiei și în interiorul pieței muncii; de asemenea, acest sistem va contribui la dezvoltarea și extinderea cooperării europene în domeniul educației și formării.

               (7)

               ECEFP se bazează pe principiile și specificațiile tehnice stabilite în anexa II. Mai mult, sistemul trebuie să fie confirmat de principiile comune pentru asigurarea calității prezentate în Concluziile Consiliului din 28 mai 2004 privind asigurarea calității în educație și formare profesională și în Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 [privind stabilirea Cadrului european de referință pentru asigurarea calității în educație și formare profesională] (7).

               (8)

               ECEFP este aplicabil tuturor rezultatelor învățării care ar trebui, în principiu, să poată fi dobândite prin intermediul diferitelor trasee educaționale și de învățare la toate nivelurile Cadrului european al calificărilor pentru învățarea de-a lungul vieții („CEC”) și apoi transferate și recunoscute. Prin urmare, prezenta recomandare contribuie la obiectivele mai generale de promovare a învățării de-a lungul vieții și de creștere a ocupării, a deschiderii față de mobilitate și a includerii sociale a lucrătorilor și a celor care învață. Aceasta facilitează mai ales dezvoltarea unor trasee de învățare flexibile și individualizate și recunoașterea rezultatelor învățării dobândite prin învățarea non-formală și informală.

               (9)

               Principiile transparente pentru asigurarea calității, schimbul de informații și dezvoltarea parteneriatelor între instituțiile competente pentru calificări, furnizorii de EFP și alte părți interesate trebuie să contribuie la construirea încrederii reciproce și să faciliteze punerea în aplicare a prezentei recomandări.

               (10)

               Prezenta recomandare ar trebui să faciliteze compatibilitatea, comparabilitatea și complementaritatea sistemelor de credite utilizate în EFP și Sistemul european de credite transferabile („SECT”) utilizat în învățământul superior și ar trebui, prin urmare, să contribuie la o permeabilitate mai ridicată între nivelurile educaționale și de formare, în conformitate cu legislația și practicile naționale.

               (11)

               Validarea rezultatelor evaluate ale învățării non-formale și informale ar trebui promovată în conformitate cu Concluziile Consiliului din 28 mai 2004 privind principiile europene comune pentru identificarea și validarea învățării non-formale și informale.

               (12)

               Prezenta recomandare completează Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2008 privind stabilirea Cadrului european al calificărilor pentru învățarea de-a lungul vieții (8), prin care se recomandă ca statele membre să promoveze corelarea între CEC și sistemele europene existente sau viitoare pentru transferul și acumularea de credite în învățământul superior și în EFP. În timp ce principalul obiectiv al CEC este de a îmbunătăți transparența, comparabilitatea și portabilitatea calificărilor obținute, scopul SECEFP este să faciliteze transferul, recunoașterea și acumularea rezultatelor învățării indivizilor pentru obținerea unei calificări.

               (13)

               Prezenta recomandare ține seama de Decizia nr. 2241/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 de instituire a unui cadru comunitar unic pentru transparența calificărilor și competențelor (Europass) (9) și Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind mobilitatea transnațională în Comunitate în scopurile educației și formării: Carta europeană a calității pentru mobilitate (10).

               (14)

               Prezenta recomandare ar trebui să faciliteze implicarea autorităților locale și regionale competente în procesul de apropiere a cadrelor și sistemelor naționale de calificări sau a altor tipuri de cadre și sisteme cu SECEFP, după caz.

               (15)

               Prezenta recomandare nu ar trebui să aducă atingere Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (11), care conferă drepturi și obligații atât autorităților naționale, cât și migranților. Utilizarea SECEFP nu ar trebui să afecteze accesul la piața muncii în care calificările profesionale au fost recunoscute în conformitate cu Directiva 2005/36/CE. Mai mult, SECEFP nu implică pentru cetățeni niciun drept nou de obținere automată a recunoașterii rezultatelor învățării sau a punctelor de credit.

               (16)

               Introducerea și punerea în aplicare a SECEFP sunt voluntare, în conformitate cu articolele 149 și 150 din tratat, și, prin urmare, pot fi realizate doar în conformitate cu actele cu putere de lege și actele administrative existente la nivel național

               (17)

               Deoarece obiectivele prezentei recomandări, și anume sprijinirea și completarea activităților statelor membre, facilitarea cooperării între acestea, sporirea transparenței și promovarea mobilității și a învățării de-a lungul vieții, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, având în vedere amploarea și efectele, pot fi realizate mai bine la nivelul Comunității, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în respectivul articol, prezenta recomandare nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii acestor obiective, deoarece nu înlocuiește sau definește sistemele naționale de calificări și/sau calificările și/sau sistemele naționale de credite, nu prevede rezultate specifice ale învățării sau competențele unui individ și nu vizează sau necesită nici fragmentarea, nici armonizarea sistemelor de calificări,

         RECOMANDĂ PRIN PREZENTA STATELOR MEMBRE:

               1.

               să promoveze Sistemul european de credite pentru educație și formare profesională („SECEFP”) astfel cum este stabilit în anexele I și II, la toate nivelurile CEC pentru calificările din EFP, pentru a facilita mobilitatea transnațională și recunoașterea rezultatelor învățării în EFP și în cadrul învățării nelimitate pe tot parcursul vieții;

               2.

               să creeze condițiile necesare și să adopte măsurile corespunzătoare, astfel încât, începând cu 2012 – în conformitate cu legislația și practicile naționale și pe baza experimentării și a testărilor – SECEFP să poată fi aplicat treptat calificărilor din EFP de la toate nivelurile CEC în scopul transferului, recunoașterii și acumulării rezultatelor învățării indivizilor dobândite în contexte formale și, după caz, în contexte non-formale și informale;

               3.

               să susțină dezvoltarea parteneriatelor și a rețelelor naționale și europene care implică instituțiile și autoritățile competente în domeniul calificărilor și al diplomelor, furnizorii de EFP, partenerii sociali și alți actori relevanți, consacrate experimentării, punerii în aplicare și promovării sistemului SECEFP;

               4.

               să se asigure că părțile interesate și indivizii din domeniul EFP au acces la informații și consiliere pentru utilizarea SECEFP și să faciliteze, în același timp, schimbul de informații între statele membre. În plus, statele membre trebuie să se asigure că utilizarea SECEFP pentru calificări este făcută publică în mod corespunzător de către autoritățile competente și că documentele „Europass” asociate emise de autoritățile competente conțin informații relevante explicite;

               5.

               să aplice, în conformitate cu legislația și practicile naționale, principiile comune pentru asigurarea calității în EFP prevăzute în Concluziile Consiliului din 28 mai 2004 privind asigurarea calității în educație și formare profesională în momentul utilizării SECEFP, în special în raport cu evaluarea, validarea și recunoașterea rezultatelor învățării;

               6.

               să se asigure că există mecanisme de coordonare și monitorizare la nivelurile corespunzătoare, în conformitate cu legislația, structurile și cerințele fiecărui stat membru pentru a garanta calitatea, transparența și coerența inițiativelor întreprinse pentru punerea în aplicare a SECEFP,

         APROBĂ INTENȚIA COMISIEI:

               1.

               de susținere a statelor membre în îndeplinirea sarcinilor menționate la punctele 1-6 și în utilizarea principiilor și specificațiilor tehnice ale SECEFP stabilite în anexa II, în special prin facilitarea testării, cooperării, învățării reciproce, promovării și lansării de acțiuni de informare și de consultare, precum și de asigurare a accesului la informații pentru toți cetățenii interesați;

               2.

               de elaborare a unor ghiduri și instrumente pentru utilizatori, precum și de adaptare a documentelor Europass corespunzătoare, în colaborare cu statele membre și cu experții și utilizatorii naționali și europeni; dezvoltare a unei expertize pentru creșterea compatibilității și a complementarității între SECEFP și SECT utilizat în învățământul superior, în colaborare cu experți și utilizatori EFP și din domeniul învățământului superior de la nivel european și național; și de furnizare periodică a informațiilor asupra evoluției SECEFP;

               3.

               de promovare și participare, alături de statele membre, în cadrul unei rețele europene pentru SECEFP care să implice părțile interesate și instituțiile naționale competente în EFP profesională în scopul diseminării și susținerii SECEFP în cadrul statelor membre și în scopul constituirii unei platforme durabile pentru schimbul de informații și de experiență între statele membre; creare, în interiorul acestei rețele, a unui grup de utilizatori ai SECEFP pentru a contribui la actualizarea ghidului utilizatorilor și la calitatea și coerența generală a procesului de cooperare pentru punerea în aplicare a SECEFP;

               4.

               de monitorizare și continuare a acțiunilor întreprinse, inclusiv a rezultatelor experimentărilor și testărilor, și, după evaluarea acțiunii întreprinse în cooperare cu statele membre, de raportare, până la 18 iunie 2014, către Parlamentul European și Consiliu asupra experienței câștigate și asupra implicațiilor pentru viitor, inclusiv, dacă este cazul, o reexaminare și adaptare a prezentei recomandări, care să cuprindă o actualizare a anexelor tehnice și a materialului informativ, în colaborare cu statele membre.

      Adoptată la Bruxelles, 18 iunie 2009.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         H.-G. PÖTTERING

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Štefan FÜLE

      (1)  JO C 100, 30.4.2009, p. 140.

      (2)  JO C 325, 19.12.2008, p. 48.

      (3)  Avizul Parlamentului European din 18 decembrie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 11 mai 2009.

      (4)  JO C 13, 18.1.2003, p. 2.

      (5)  JO C 104, 30.4.2004, p. 1.

      (6)  JO C 86, 5.4.2008, p. 1.

      (7)  A se vedea pagina 1 din prezentul Jurnal Oficial.

      (8)  JO C 111, 6.5.2008, p. 1.

      (9)  JO L 390, 31.12.2004, p. 6.

      (10)  JO L 394, 30.12.2006, p. 5.

      (11)  JO L 255, 30.9.2005, p. 22.

      ANEXA I

         DEFINIȚII

      În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

                  (a)

                  „calificare” înseamnă un rezultat formal al unui proces de evaluare și validare obținut în momentul în care o instituție competentă stabilește că o persoană a dobândit rezultate ale învățării corespunzătoare unor standarde date;

                  (b)

                  „rezultate ale învățării” înseamnă declarații cu privire la ceea ce o persoană care învață cunoaște, înțelege și este capabilă să realizeze la finalizarea unui proces de învățare și care sunt definite sub forma cunoștințelor, abilităților și a competențelor;

                  (c)

                  „unitate de rezultate ale învățării” (unitate) înseamnă o componentă a unei calificări care constă într-un set coerent de cunoștințe, abilități și competențe care pot fi evaluate și validate;

                  (d)

                  „credit pentru rezultatele învățării” (credit) înseamnă un set de rezultate ale învățării ale unei persoane, care au fost evaluate și care pot fi acumulate în vederea obținerii unei calificări sau transferate altor programe de învățare sau calificări;

                  (e)

                  „instituție competentă” înseamnă o instituție responsabilă de conceperea și acordarea calificărilor sau de recunoașterea unităților ori a altor funcții legate de SECEFP precum acordarea punctelor SECEFP calificărilor și unităților, evaluarea, validarea și recunoașterea rezultatelor învățării, în conformitate cu normele și practicile din țările participante;

                  (f)

                  „evaluarea rezultatelor învățării” înseamnă metode și procese utilizate pentru stabilirea măsurii în care o persoană care învață a dobândit cunoștințe, abilități și competențe specifice;

                  (g)

                  „validarea rezultatelor învățării” înseamnă procesul de confirmare a faptului că anumite rezultate ale învățării evaluate dobândite de o persoană care învață corespund unor rezultate specifice care pot fi necesare pentru o unitate sau calificare;

                  (h)

                  „recunoașterea rezultatelor învățării” înseamnă procesul de atestare a rezultatelor învățării dobândite oficial prin acordarea de unități sau calificări;

                  (i)

                  „puncte SECEFP” înseamnă o reprezentare numerică a ponderii generale a rezultatelor învățării într-o calificare și a ponderii relative a unităților în raport cu calificarea.

      ANEXA II

         SECEFP – PRINCIPII ȘI SPECIFICAȚII TEHNICE

      SECEFP este un cadru tehnic pentru transferul, recunoașterea și, după caz, acumularea rezultatelor învățării indivizilor în vederea obținerii unei calificări. Instrumentele și metodologia SECEFP cuprind descrierea calificărilor sub formă de unități de rezultate ale învățării cu punctele aferente, un proces de transfer și acumulare și documente complementare precum contracte de studiu, foi matricole și ghiduri pentru utilizatorii SECEFP.
      SECEFP vizează facilitarea recunoașterii rezultatelor învățării în conformitate cu legislația națională, în cadrul mobilității, cu scopul obținerii unei calificări. Trebuie menționat că SECEFP nu implică pentru cetățeni niciun nou drept de obținere a recunoașterii automate a rezultatelor învățării sau a punctelor de credit. Aplicarea acestuia pentru o anumită calificare respectă legislația, normele și reglementările aplicabile în statele membre și se bazează pe următoarele principii și specificații tehnice:
      1.   Unitățile de rezultate ale învățării

      O unitate reprezintă o componentă a unei calificări, constând într-un set coerent de cunoștințe, abilități și competențe care pot fi evaluate și validate cu un număr de puncte SECEFP asociate. O calificare conține în principiu o serie de unități și este constituită din întregul set de unități. Astfel, o persoană care învață poate obține o calificare prin acumularea unităților necesare obținute în diferite țări și în diferite contexte (formal și, după caz, non-formal, informal), respectând legislația națională referitoare la acumularea unităților și la recunoașterea rezultatelor învățării.
      Unitățile care alcătuiesc o calificare ar trebui să fie:

                  —

                  descrise în termeni lizibili și comprehensibili prin referire la cunoștințele, abilitățile și competențele conținute de unitățile respective;

                  —

                  construite și organizate într-o manieră coerentă cu privire la calificarea generală;

                  —

                  construite într-o manieră care să permită evaluarea și validarea distinctă a rezultatelor învățării cuprinse în unitate.

            O unitate poate fi specifică unei singure calificări sau comună mai multor calificări. Rezultatele așteptate ale învățării care definesc o unitate pot fi obținute indiferent de locul și modul de dobândire a acestora. Astfel, în principiu, o unitate nu trebuie confundată cu o componentă a unui program de învățare formal sau cu un proces de formare.
      Normele și procedurile pentru definirea caracteristicilor unităților de rezultate ale învățării și pentru combinarea și acumularea unităților pentru o anumită calificare sunt definite de instituțiile competente și de partenerii competenți implicați în procesul de formare, în conformitate cu normele naționale sau regionale.
      Specificațiile unei unități ar trebui să includă:

                  —

                  titlul generic al unității;

                  —

                  titlul generic al calificării (sau al calificărilor) care conține (conțin) unitatea, după caz;

                  —

                  referința la nivelul de calificare conform CEC și, după caz, la nivelul de calificare corespunzător cadrului național de calificări („CNC”), împreună cu punctele de credit SECEFP asociate calificării;

                  —

                  rezultatele învățării conținute de unitate;

                  —

                  procedurile și criteriile pentru evaluarea acestor rezultate ale învățării;

                  —

                  punctele SECEFP asociate unității;

                  —

                  valabilitatea unității în timp, dacă acest lucru este relevant.

            2.   Transferul și acumularea rezultatelor învățării, parteneriatele SECEFP

      În cadrul SECEFP, unitățile de rezultate ale învățării dobândite într-un anumit cadru sunt evaluate și apoi, după evaluarea cu succes, transferate unui alt cadru. În cel de-al doilea context, acestea sunt validate și recunoscute de către instituția competentă ca parte a cerințelor pentru calificarea pe care persoana intenționează să o obțină. Unitățile de rezultate ale învățării pot fi apoi acumulate în vederea obținerii acestei calificări, în conformitate cu normele naționale sau regionale. Procedurile și liniile directoare pentru evaluarea, validarea, acumularea și recunoașterea unităților rezultatelor învățării sunt concepute de instituțiile competente și partenerii competenți relevanți implicați în procesul de formare.
      Transferul de credite bazat pe SECEFP și aplicat rezultatelor învățării dobândite în contexte de învățare formale ar trebui facilitat prin stabilirea unor parteneriate și rețele care să implice instituțiile competente, fiecare dintre acestea fiind abilitate, în propriul cadru, să atribuie calificări sau unități ori să ia în considerare rezultatele învățării dobândite pentru transfer și validare.
      Stabilirea parteneriatelor vizează:

                  —

                  să furnizeze un cadru general de cooperare și relaționare între parteneri, stabilit prin Memorandumul de înțelegere prin care este creat un climat de încredere reciprocă;

                  —

                  să asiste partenerii în conceperea unor aranjamente specifice pentru transferul de credite pentru persoanele care învață.

            Memorandumul de înțelegere ar trebui să confirme că partenerii:

                  —

                  acceptă statutul celuilalt partener ca instituție competentă;

                  —

                  acceptă criteriile și procedurile utilizate de celălalt partener pentru asigurarea calității, evaluare, validare și recunoaștere ca fiind satisfăcătoare în scopul transferului de credite;

                  —

                  aprobă condițiile pentru desfășurarea parteneriatului, ca de exemplu obiectivele, durata și aranjamentele pentru reexaminarea Memorandumului de înțelegere;

                  —

                  aprobă comparabilitatea calificărilor vizate în scopul transferului de credite, utilizând nivelurile de referință stabilite de CEC;

                  —

                  identifică alți actori și instituții competente care pot fi implicate în proces și funcțiile acestora.

            Pentru aplicarea SECEFP rezultatelor învățării dobândite în contexte de învățare non-formale și informale sau în afara cadrului unui Memorandum de înțelegere, instituția competentă împuternicită pentru acordarea calificărilor sau a unităților ar trebui să stabilească proceduri și mecanisme pentru identificarea, validarea și recunoașterea acestor rezultate ale învățării prin acordarea unităților corespunzătoare și a punctelor SECEFP asociate.
      3.   Contractul de studii și fișa personală

      Pentru aplicarea transferului de credite care implică doi parteneri și o anumită persoană mobilă care învață, se încheie un contract de studii între cele două instituții competente implicate în procesul de formare și validare și persoana care învață, în cadrul unui Memorandum de înțelegere. Acesta ar trebui:

                  —

                  să distingă între instituțiile „de origine” și cele „gazdă” competente (1);

                  —

                  să precizeze condițiile specifice pentru perioada mobilității, ca de exemplu identitatea persoanei care învață, durata mobilității, rezultatele învățării așteptate și punctele SECEFP asociate.

            Contractul de studii ar trebui să stabilească faptul că, în cazul în care persoana care învață a dobândit rezultatele așteptate și acestea au fost evaluate în mod pozitiv de către instituția „gazdă”, instituția „de origine” ar trebui să valideze și să recunoască aceste rezultate ca parte a cerințelor pentru calificare, în conformitate cu normele și procedurile stabilite de instituțiile competente.
      Transferul între parteneri se poate aplica rezultatelor învățării dobândite în contexte formale și, după caz, în contexte non-formale și informale. Astfel, transferul de credite pentru rezultatele învățării dobândite are trei stadii:

                  —

                  instituția „gazdă” evaluează rezultatele învățării dobândite și atribuie credite persoanei care învață. Rezultatele învățării dobândite și punctele SECEFP corespunzătoare sunt înregistrate în „fișa personală” a persoanei care învață (2);

                  —

                  instituția „de origine” validează creditele ca o înregistrare adecvată a rezultatelor obținute de persoana care învață;

                  —

                  instituția „de origine” recunoaște apoi rezultatele învățării care au fost dobândite. Această recunoaștere conferă dreptul de acordare a unităților și punctelor SECEFP corespunzătoare, conform normelor sistemului „de origine”.

            Validarea și recunoașterea de către instituția „de origine” competentă depind de evaluarea cu succes a rezultatelor învățării de către instituția „gazdă” competentă, în conformitate cu procedurile și criteriile pentru asigurarea calității.
      4.   Punctele SECEFP

      Punctele SECEFP furnizează informații suplimentare sub formă numerică asupra calificărilor și unităților. Punctele nu au valoare independent de rezultatele învățării dobândite pentru calificarea specifică căreia îi corespund și reflectă dobândirea și acumularea de unități. Pentru a permite o abordare comună pentru utilizarea punctelor SECEFP, se utilizează o convenție potrivit căreia se alocă 60 de puncte rezultatelor învățării preconizate a fi dobândite pe parcursul unui an de EFP în sistem formal la cursuri de zi.
      În cadrul SECEFP, alocarea punctelor are de regulă două etape: punctele SECEFP sunt alocate inițial unei calificări ca întreg și apoi unităților sale componente. Pentru o anumită calificare, se ia drept referință contextul de învățare formal și, pe baza convenției, se acordă calificării numărul total de puncte. Din acest total, punctele SECEFP sunt apoi alocate fiecărei unități în conformitate cu ponderea relativă a acestora în cadrul calificării.
      Pentru calificările care nu au ca referință un parcurs de învățare în sistem formal, punctele SECEFP pot fi alocate prin estimarea prin comparație cu o altă calificare care are ca referință un context formal. Pentru stabilirea comparabilității calificărilor, instituția competentă ar trebui să se raporteze la nivelul CEC echivalent sau, eventual, la nivelul specific CNC sau la similaritatea rezultatelor învățării dintr-un domeniu profesional apropiat.
      Ponderea relativă a unei unități de rezultate ale învățării, în raport cu calificarea, ar trebui stabilită conform criteriilor următoare sau unei combinații a acestora:

                  —

                  importanța relativă a rezultatelor învățării care constituie unitatea pentru participarea pe piața muncii, pentru progresare la alte niveluri de calificare sau pentru integrare socială;

                  —

                  complexitatea, amplitudinea și volumul rezultatelor învățării conținute de unitate;

                  —

                  efortul necesar al persoanei care învață pentru dobândirea cunoștințelor, abilităților și competențelor necesare pentru unitate.

            Ponderea relativă a oricărei unități comune mai multor calificări, astfel cum este exprimată în puncte SECEFP, poate varia de la una dintre aceste calificări la alta.
      Alocările punctelor SECEFP fac în mod normal parte din conceperea calificărilor și a unităților. Acestea sunt realizate de instituțiile competente responsabile pentru conceperea și actualizarea calificării sau împuternicite pentru această sarcină. În țările în care există deja un sistem național de puncte, instituțiile competente relevante stabilesc proceduri pentru conversia punctelor de credit naționale în puncte SECEFP.
      Dobândirea cu succes a unei calificări sau a unei unități atrage după sine atribuirea punctelor SECEFP asociate, independent de timpul propriu-zis necesar pentru obținerea acestora.
      De obicei, transferul unei unități implică transferul punctelor SECEFP corespunzătoare astfel încât acestea să fie atribuite în momentul în care rezultatele învățării transferate sunt recunoscute, în conformitate cu normele naționale sau regionale. Instituția competentă poate alege să reexamineze, dacă este necesar, punctele SECEFP care trebuie atribuite, atât timp cât normele și metodologiile în acest domeniu sunt transparente și respectă principiile pentru asigurarea calității.
      Orice calificare dobândită prin învățare non-formală sau informală pentru care poate fi identificat un program de pregătire în sistem formal ca referință și unitățile corespunzătoare acestei calificări primesc același număr de puncte SECEFP ca referința, din moment ce sunt dobândite aceleași rezultate ale învățării.

         (1)  Instituția „de origine” este instituția care va valida și recunoaște rezultatele învățării dobândite de către persoana care învață. Instituția „gazdă” este cea care furnizează formarea pentru rezultatele învățării în cauză și evaluează rezultatele învățării dobândite.

         (2)  Fișa personală este un document în care sunt detaliate rezultatele învățării, unitățile și punctele SECEFPT acordate persoanei care învață.


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2011 privind Programul național de reformă al Suediei pe 2011 și care include avizul Consiliului privind Programul de convergență actualizat al Suediei pentru perioada 2011-2014

text:
               23.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 217/9

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2011
   privind Programul național de reformă al Suediei pe 2011 și care include avizul Consiliului privind Programul de convergență actualizat al Suediei pentru perioada 2011-2014
   2011/C 217/03
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (3),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului Europei în materie de creștere durabilă și competitivitate.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale ale politicilor economice ale statelor membre și ale Uniunii Europene (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă naționale.

               (3)

               La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima analiză anuală a creșterii, marcând astfel începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și al primului semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care are la bază Strategia Europa 2020.

               (4)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile privind consolidarea bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din 15 februarie și 7 martie 2011 și ca urmare a analizei anuale a creșterii adoptate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii unor bugete solide și a sustenabilității finanțelor publice, reducerii șomajului prin reforme ale pieței forței de muncă și depunerii de noi eforturi în vederea consolidării creșterii. Statelor membre li s-a cerut să transpună aceste priorități în măsuri concrete, care să fie incluse în programele lor de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (5)

               La 29 aprilie 2011, Suedia a prezentat actualizarea pe 2011 a Programului său de convergență, care vizează perioada 2011-2014, și Programul său național de reformă pe 2011. Cele două programe au fost evaluate în același timp.

               (6)

               Înainte de criza economică din 2008-2009, economia Suediei înregistrase timp de peste o decadă o creștere solidă, determinată de cererea internă și de exporturile nete. Întrucât economia Suediei este orientată spre export și are un sector financiar de mari dimensiuni, a fost puternic afectată de scăderea semnificativă a cererii externe și de înghețarea piețelor financiare în 2008, care a dus la o contracție a PIB-ului de 5,1 % în 2009 și la o creștere a ratei șomajului de la aproximativ 6 % la peste 9 %. Datorită unei poziții de start solide, ce nu necesita ajustări semnificative în sectorul gospodăriilor, în cel bancar și public, precum și datorită unui răspuns adecvat în materie de politică monetară și bugetară, recesiunea a fost mai degrabă scurtă și a afectat în principal sectorul manufacturier orientat spre exporturi. Pe măsură ce comerțul mondial s-a revitalizat, economia Suediei a cunoscut o redresare puternică și amplă, PIB-ul real crescând substanțial, cu 5,5 %, în 2010. Ca urmare a efectului combinat al stabilizatorilor automați și al măsurilor discreționare, după ce soldul bugetar a trecut de la un excedent de 3,7 % din PIB în 2007 la un deficit de 0,9 % din PIB în 2009, echilibrul s-a restabilit în 2010.

               (7)

               Pe baza evaluării Programului de convergență actualizat, realizată în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare este plauzibil pe termen scurt, exceptând anul 2012, pentru care pare a fi optimist, în comparație cu previziunea de primăvară a serviciilor Comisiei. Strategia bugetară, astfel cum este prezentată în Programul de convergență actualizat, este adecvată, întrucât va contribui la atingerea de către Suedia a obiectivului său pe termen mediu de a avea un excedent de 1 % din PIB pe parcursul unui ciclu. Astfel, va exista o oarecare marjă de siguranță pentru a se evita ca deficitul să depășească valoarea de referință de 3 % din PIB într-un eventual declin economic viitor. Programul prevede ca excedentul bugetului general să crească de la 0,6 % din PIB în 2011 la 3,7 % din PIB în 2014, ultimul an al aplicării programului. Această îmbunătățire s-ar datora creșterii economice puternice preconizate, întrucât programul nu prevede niciun efort de consolidare în acești ani. Riscurile la adresa obiectivelor bugetare sunt echilibrate, în general. Întrucât previziunile în materie de venituri prezentate în program sunt oarecum precaute pentru 2011, rezultatele bugetare ar putea fi puțin mai bune anul acesta, în timp ce anumite riscuri de evoluție negativă cu privire la previziunile pentru 2012 și anii următori sunt legate de ipoteze macroeconomice favorabile. Întrucât guvernul a indicat că, dacă există o marjă de manevră fiscală suficientă, din 2012 ar putea fi implementate măsuri de expansiune fiscală suplimentare, prevăzute în Legea privind bugetul din 2011 (inclusiv o a cincea etapă a sistemului de credite fiscale pentru salariați, o nouă creștere a pragului de la care se percepe impozitul național pe venit, scăderea TVA-ului pe serviciile de restaurant și a impozitelor pe pensii), există riscul aplicării unei politici fiscale prociclice. Având totodată în vedere perspectivele demografice, este important să se susțină o politică fiscală care să asigure faptul că obiectivul pe termen mediu continuă să fie atins. În conformitate cu ultima evaluare a Comisiei, riscurile cu privire la sustenabilitatea finanțelor publice pe termen lung par a fi reduse.

               (8)

               Situația actuală de pe piața locuințelor și a ipotecilor este o sursă de instabilitate potențială. După ce s-a efectuat o corecție ușoară și de scurtă durată în perioada de vârf a crizei financiare, prețurile locuințelor în Suedia – spre deosebire de alte țări – și-au reluat tendința de creștere constatată începând cu a doua jumătate a anilor ’90, în prezent înregistrându-se un nivel record. Creșterea puternică a prețurilor locuințelor a fost însoțită de creșterea gradului de îndatorare a gospodăriilor, care la mijlocul lui 2010 se afla la un nivel maxim istoric de circa 170 % din venitul disponibil. În plus, o mare parte din creditele ipotecare au fost contractate la rate variabile și cu amortizare redusă. Din acest motiv, gospodăriile din Suedia sunt deosebit de vulnerabile la majorările ratei dobânzii sau la problemele în materie de ocupare a forței de muncă. Efectuarea unei corecții considerabile pe piața locuințelor ar putea avea repercusiuni negative asupra stabilității macroeconomice, întrucât gospodăriile și-ar reduce consumul pentru a-și echilibra bugetul și întrucât ar crește costurile de finanțare ale băncilor suedeze.

               (9)

               În ceea ce privește piața forței de muncă a Suediei, situația tinerilor și a resortisanților din țările care nu fac parte din UE este mai defavorabilă în comparație cu media UE. Îmbunătățirea situației acestora pe piața forței de muncă este esențială pentru a duce la creșterea globală a ratei de ocupare și pentru a îmbunătăți oferta de forță de muncă pe termen mediu, astfel încât să se poată face față provocării demografice pe care o reprezintă îmbătrânirea populației. Guvernul Suediei pune în aplicare în prezent o serie de reforme pentru a îmbunătăți situația ocupării ambelor grupuri, cum ar fi acordarea de fonduri suplimentare pentru consiliere, posturi care necesită experiență în muncă, formare profesională pentru adulți, consiliere pentru formarea stagiarilor, subvenții salariale bine direcționate și cursuri de limba suedeză simplificate. În statisticile cele mai recente sunt semne clare că se înregistrează îmbunătățiri generale pe piața forței de muncă a Suediei, exceptând în cazul femeilor de origine străină.

               (10)

               Comisia a evaluat Programul de convergență și Programul național de reformă. Comisia nu a ținut seama doar de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Suedia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a UE prin oferirea unei contribuții la nivelul UE pentru deciziile naționale viitoare. Comisia consideră că programele abordează în mod adecvat principalele provocări cu care se confruntă Suedia. Cu toate acestea, chiar dacă strategia bugetară a guvernului de a continua respectarea obiectivului pe termen mediu este corespunzătoare, începând cu 2012 este nevoie să se evite aplicarea unei politici bugetare prea laxe în perioadele de creștere favorabilă. Ar trebui să se evalueze riscurile de dezechilibre macroeconomice, în special cele care rezultă din creșterea prețurilor locuințelor și din îndatorarea gospodăriilor. În plus, participarea pe piața forței de muncă a grupurilor vulnerabile trebuie monitorizată și îmbunătățită, în special în cazul tinerilor și al femeilor de origine străină.

               (11)

               În lumina prezentei evaluări, Consiliul a examinat actualizarea pe 2011 a Programului de convergență prezentat de Suedia și avizul (3) său se reflectă în special în recomandarea de la punctul 1 de mai jos. Ținând seama de concluziile Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul național de reformă prezentat de Suedia,

         RECOMANDĂ ca Suedia să întreprindă acțiuni în perioada 2011-2012, astfel încât:

               1.

               Să susțină o politică fiscală care să asigure faptul că obiectivul pe termen mediu continuă să fie atins.

               2.

               Să întreprindă acțiuni preventive pentru a aborda riscurile macroeconomice asociate creșterii prețurilor locuințelor și îndatorării gospodăriilor. Ar putea fi avut în vedere un set larg de măsuri, cum ar fi revizuiri în domeniul sistemului de credite ipotecare, inclusiv în ceea ce privește cerințele privind capitalul în cazul băncilor, în domeniul reglementării chiriilor, al impozitelor pe proprietate și al permiselor de construcții.

               3.

               Să monitorizeze și să îmbunătățească participarea pe piața forței de muncă a tinerilor și a altor grupuri vulnerabile.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 138, 26.5.2011, p. 56).

      (3)  Prevăzut la articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 25 august 2011 către Consiliul Uniunii Europene privind auditorii externi ai Banco de Portugal (BCE/2011/11)

text:
               2.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 258/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 25 august 2011
   către Consiliul Uniunii Europene privind auditorii externi ai Banco de Portugal
   (BCE/2011/11)
   2011/C 258/01
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul auditorilor externi actuali ai Banco de Portugal a încetat după efectuarea auditului pentru exercițiul financiar 2010. Prin urmare, este necesară desemnarea unor auditori externi începând cu exercițiul financiar 2011.

               (3)

               Banco de Portugal a selectat PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda., în calitate de auditor extern pentru exercițiile financiare 2011-2016,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă ca PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda. să fie desemnată auditorul extern al Banco de Portugal pentru exercițiile financiare 2011-2016.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 25 august 2011.

            Președintele BCE

         Jean-Claude TRICHET


title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind punerea în aplicare a orientărilor generale pentru politicile economice ale statelor membre a căror monedă este euro

text:
               24.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/95

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind punerea în aplicare a orientărilor generale pentru politicile economice ale statelor membre a căror monedă este euro
   2012/C 219/28
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136 coroborat cu articolul 121 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               De la crearea sa, Eurogrupul a jucat un rol fundamental și are o responsabilitate deosebită în guvernanța economică a zonei euro. Criza economică a expus în mod clar relațiile strânse din zona euro, evidențiind nevoia unei strategii politice generale coerente, care să țină cont de efectele de contagiune puternice între țările a căror monedă este euro, și a unor modalități eficace de coordonare a politicilor pentru a reacționa rapid la schimbările survenite în mediul economic.

               (2)

               Consiliul a emis recomandări specifice pentru fiecare dintre statele membre a căror monedă este euro („statele membre din zona euro”). Aceste recomandări abordează provocări economice la nivel național și, în același timp, sunt un element central pentru a asigura stabilitatea și creșterea în ansamblul zonei euro. Statele membre din zona euro s-au angajat, de asemenea, să pună în practică o serie de reforme politice suplimentare importante în cadrul Pactului Euro Plus, în scopul de a stimula competitivitatea, de a promova ocuparea forței de muncă, de a contribui la sustenabilitatea finanțelor publice și de a consolida stabilitatea financiară. La 2 martie 2012, statele membre din zona euro și alte opt state membre („statele membre din afara zonei euro”) au semnat Tratatul privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul Uniunii economice și monetare, în cadrul căruia au convenit să se asigure că toate reformele majore în domeniul politicii economice pe care intenționează să le întreprindă vor fi discutate ex-ante și, după caz, coordonate între ele. Coordonarea ex ante în contextul zonei euro, atât prin prezentarea planurilor de proiecte de buget, cât și prin discutarea planurilor de reforme majore în domeniul politicii economice, va contribui la luarea în considerare a efectelor de contagiune a acțiunilor naționale asupra ansamblului zonei euro.

               (3)

               Existența cadrelor bugetare bine concepute, care consolidează guvernanța fiscală națională, reprezintă un element esențial pentru buna gestionare a finanțelor publice și contribuie la sustenabilitatea finanțelor publice în ansamblul zonei euro. Șefii de stat și de guvern din zona euro s-au angajat în iulie și octombrie 2011 să introducă cadre bugetare naționale, conform prevederilor din Directiva 2011/85/UE a Consiliului din 8 noiembrie 2011 privind cerințele referitoare la cadrele bugetare ale statelor membre (1), încă de la sfârșitul anului 2012, în avans față de calendarul prevăzut în directivă, și să adopte măsuri mai stricte decât cele din directivă. Mai mult, la 2 martie 2012, statele membre din zona euro, împreună cu opt state membre din afara zonei euro, prin semnarea Tratatului privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul Uniunii economice și monetare, s-au angajat să consolideze și mai mult guvernanța fiscală națională, în special prin introducerea de norme obligatorii pentru situația bugetară a administrațiilor publice, în vederea realizării obiectivului bugetar pe termen mediu (OTM).

               (4)

               Continuarea consolidării fiscale reprezintă un element central al strategiei de depășire a crizei în zona euro. Cadrul fiscal al UE permite diferențe de ritm între statele membre în ceea ce privește consolidarea, în funcție de marja fiscală și de situația macroeconomică. Accentul Pactului de stabilitate și creștere și al Tratatului privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul Uniunii economice și monetare este pus pe soldurile structurale și, prin urmare, se poate ține seama de efectele ciclului și ale măsurilor cu caracter excepțional asupra soldurilor bugetare importante. Acțiunile eficace adoptate ca răspuns la recomandările Consiliului privind corectarea pozițiilor cu deficit excesiv sunt evaluate din punct de vedere structural. O combinare adecvată a măsurilor de consolidare este crucială pentru a întări încrederea în natura permanentă a măsurilor de consolidare în zona euro și pentru a limita impactul negativ pe termen scurt al acestora asupra creșterii economice. Cheltuielile favorabile creșterii, în special cheltuielile destinate investițiilor, trebuie să aibă prioritate; în mai multe state membre din zona euro ar putea fi identificate proiecte de investiții productive care să aducă beneficii superioare, pentru sectorul privat și pe plan social, ratelor mici ale dobânzilor practicate în prezent. Reforme ale drepturilor pe termen lung, în special în domeniul sănătății și al pensiilor, sunt necesare în mod stringent, pentru a consolida sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. O politică fiscală adecvată, care să greveze mai puțin forța de muncă, să lărgească bazele de impozitare și acțiunile mai eficiente de combatere a evaziunii fiscale, ar putea contribui la consolidarea și sporirea competitivității, creând în același timp condiții mai bune pentru creșterea economică.

               (5)

               Stabilitatea și buna funcționare a sistemului financiar sunt condiții prealabile pentru preîntâmpinarea „unui scenariu al unui deceniu pierdut”, cu o creștere lentă în zona euro, și pentru consolidarea încrederii investitorilor. Întrucât este necesar să se reducă în continuare gradul de îndatorare legat de bilanțurile bancare, este important să se asigure că acest lucru decurge ordonat și că se menține un flux adecvat de credite către economia reală. Pentru a contracara tendința de fragmentare a piețelor financiare, sunt necesare progrese suplimentare în ceea ce privește integrarea în materie de structuri și practici de supraveghere, precum și în gestionarea crizelor transfrontaliere.

               (6)

               Corectarea ordonată a dezechilibrelor macroeconomice în interiorul zonei euro este esențială pentru creșterea durabilă și stabilitatea în zona euro. A început un proces de reducere a dezechilibrelor, însă acesta trebuie să fie continuat cu hotărâre. Urgența acțiunilor de corectare a dezechilibrelor este mai mare în țările cu probleme de deficit, unde sunt necesare reforme pentru a îmbunătăți competitivitatea și a facilita realocarea resurselor în direcția sectoarelor bunurilor tranzacționabile. În același timp, țările cu excedent pot contribui la reechilibrare prin eliminarea constrângerilor inutile de reglementare și de altă natură, asupra cererii interne, asupra activităților netranzacționabile și asupra oportunităților de investiții.

               (7)

               Se recunoaște faptul că interdependența dintre economiile statelor membre din zona euro și beneficiile pe care stabilitatea din această uniune monetară le poate aduce membrilor săi și Uniunii în general este o condiție prealabilă pentru dezvoltarea în continuare a uniunii economice. În perspectivă, statele membre din zona euro vor trebui să își aprofundeze integrarea, pentru a realiza o uniune economică și monetară deplină.

               (8)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului (2) și, la 15 februarie 2012, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2012 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2012,

         RECOMANDĂ statelor membre din zona euro să ia măsuri, în mod individual și colectiv, fără a aduce atingere competențelor Consiliului în ceea ce privește coordonarea politicilor economice ale statelor membre, dar în special în contextul coordonării politicii economice în cadrul Eurogrupului, în perioada 2012-2013, astfel încât:

               1.

               Să consolideze metodele de lucru ale Eurogrupului pentru a-i permite să își asume responsabilitatea privind strategia politică generală în zona euro, să răspundă în mod eficient la schimbările din mediul economic și să conducă coordonarea politicii economice în contextul cadrului de supraveghere consolidat care se aplică statelor membre din zona euro.

               2.

               Să intensifice politica de cooperare în cadrul Eurogrupului prin schimbul de informații și discuțiile privind planurile bugetare și planurile de reforme majore cu efecte de contagiune potențiale asupra zonei euro; să se asigure că se întreprind reformele necesare pentru o zonă euro stabilă și solidă, inclusiv punerea în aplicare a recomandărilor pe care Consiliul le-a adresat în mod individual statelor membre din zona euro și care, pe lângă abordarea provocărilor la nivel național, au un impact asupra ansamblului zonei euro.

               3.

               Să întărească disciplina fiscală și instituțiile fiscale, atât la nivel național, cât și la nivelul subdiviziunilor naționale, pentru a consolida încrederea pieței în sustenabilitatea pe termen mediu și lung a finanțelor publice în zona euro. În urma acordului șefilor de stat sau de guvern din zona euro în iulie și octombrie 2011 și la 2 martie 2012, să devanseze transpunerea Directivei 2011/85/UE, la sfârșitul anului 2012, și să consolideze în continuare guvernanța fiscală, în special prin introducerea în legislația națională a tuturor statelor membre din zona euro de norme pentru un buget echilibrat din punct de vedere structural și de mecanisme de corecție automată.

               4.

               Pe baza Concluziilor Consiliului European din 1-2 martie 2012, să asigure o strategie fiscală generală și coerentă în zona euro, prin continuarea consolidării fiscale prevăzute în recomandările și deciziile Consiliului, în conformitate cu regulile din Pactul de stabilitate și creștere, care țin cont de situația macrofinanciară specifică fiecărei țări. Statele membre afectate de prime de risc semnificative sau susceptibile să crească ar trebui să limiteze abaterile de la obiectivele privind soldul nominal, chiar și în caz de condiții macroeconomice mai nefavorabile decât cele prevăzute; alte state membre ar trebui să lase stabilizatorii automați să își joace rolul în funcție de strategia de ajustare evaluată din punct de vedere structural și să fie pregătite să reexamineze ritmul consolidării dacă condițiile macroeconomice continuă să se deterioreze. Structura cheltuielilor și a veniturilor publice ar trebui să reflecte impactul asupra creșterii al liniilor bugetare de cheltuieli și al surselor de venituri. În special, toate marjele bugetare disponibile ar trebui să fie utilizate pentru a stimula investițiile publice în zona euro, inclusiv ținându-se seama de diferențele între țări în materie de costuri de finanțare.

               5.

               Să ia măsuri pentru a ameliora funcționarea și stabilitatea sistemului financiar în zona euro; să accelereze demersurile către o arhitectură financiară mai integrată, cuprinzând controlul bancar și soluționarea situațiilor de criză transfrontaliere.

               6.

               Să pună în aplicare reforme structurale, care să promoveze de asemenea ajustările salariale flexibile și care – în paralel cu o politică bugetară diferențiată – ar promova corectarea ordonată a dezechilibrelor macroeconomice în interiorul zonei euro, și ar stimula, astfel, creșterea economică și locurile de muncă. Aceste acțiuni ar include măsuri la nivel național care să reflecte situația specifică fiecărei țări și să ia în considerare recomandările formulate de Consiliu pentru fiecare stat membru din zona euro.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY

      (1)  JO L 306, 23.11.2011, p. 41.

      (2)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.


title: RECOMMENDATION FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL to authorise the Commission to open negotiations on behalf of the European Union for the renewal of the protocol to the Fisheries Partnership Agreement with the Kingdom of Morocco

text:
     RO

RO        RO
 ---pagebreak---                       COMISIA EUROPEANĂ

                                                     Bruxelles, 11.2.2011
                                                     SEC(2011) 170 final

                     RECOMANDARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU

     de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene
       pentru reînnoirea protocolului la Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului cu
                                          Regatul Maroc

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                         RECOMANDARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU

     de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri în numele Uniunii Europene
       pentru reînnoirea protocolului la Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului cu
                                          Regatul Maroc

     1.       EXPUNERE DE MOTIVE

     Uniunea Europeană și Regatul Maroc au încheiat un Acord de parteneriat în domeniul
     pescuitului și protocolul aferent acestuia, care a fost adoptat la 22 mai 20061 și a intrat în
     vigoare la 28 februarie 2007. Protocolul, care acordă posibilități de pescuit navelor din UE și
     stabilește valoarea contraprestației financiare, va expira la 27 februarie 2011.

     Aplicarea actualului acord se extinde la apele aflate la sud de paralela de 27° 40' N. Având în
     vedere specificitatea zonei sus-menționate în temeiul legislației internaționale și condițiile
     legale în care UE a încheiat cu Maroc un acord bilateral care include această zonă, Comisia a
     solicitat Marocului de mai multe ori pe parcursul anului 2010 să furnizeze o evaluare a
     avantajelor pe care acordul respectiv le prezintă pentru populația locală. Marocul a răspuns
     acestei solicitări la 13 decembrie. În timp ce evaluarea situației continuă pe această bază, se
     propune reînnoirea actualului protocol pentru o perioadă de 1 an, cu scopul de a lăsa timp
     pentru încheierea negocierilor referitoare la un protocol revizuit cu garanții corespunzătoare și
     pentru continuarea activităților de pescuit până la momentul respectiv. Consiliul este invitat să
     adopte liniile directoare pentru negociere anexate prezentei recomandări.

     2.       RECOMANDARE

     În temeiul celor de mai sus, Comisia face următoarele recomandări:

     – Consiliul să autorizeze Comisia să deschidă și să poarte negocieri în vederea reînnoirii
       protocolului în cadrul Acordului de parteneriat în domeniul pescuitului cu Regatul Maroc;

     – Reînnoirea să fie limitată la o perioadă de 1 an;

     – Comisia să fie numită negociatorul Uniunii Europene în această chestiune;

     – Comisia să poarte negocierile în consultare cu comitetul special, în temeiul dispozițiilor
       din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

     – Consiliul să aprobe liniile directoare pentru negocieri anexate prezentei recomandări.

     1
            JO L 141, 29.5.2006, p. 1.

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---      ANEXĂ

     Linii directoare pentru negocieri

     – Obiectivul negocierilor este reînnoirea protocolului în cadrul Acordului de parteneriat în
       domeniul pescuitului dintre Uniunea Europeană și Regatul Maroc, în conformitate cu
       Concluziile Consiliului din 15 iulie 2004 privind acordurile de parteneriat în domeniul
       pescuitului bazate pe comunicarea Comisiei din 23 decembrie 2002.

     – În vederea asigurării promovării pescuitului durabil și responsabil, obiectivele de negociere
       ale Comisiei vor fi următoarele :

             – Reînnoirea actualului protocol pentru o perioadă de 1 an, necesară pentru
               adoptarea unui nou cadru juridic pentru relațiile dintre UE și Maroc în domeniul
               pescuitului, sub rezerva următoarelor condiții:

             – O modificare a posibilităților de pescuit în conformitate cu cele mai bune avize
               științifice disponibile;

             – Raportarea periodică cu privire la punerea în aplicare a politicii sectoriale, bazată
               pe indicatori stabiliți de comun acord, care să includă impactul la nivel regional al
               protocolului.

             –

RO                                                                                RO


title: Recomandarea Comisiei din 17 martie 2010 privind monitorizarea substanțelor perfluoroalchilate în alimente (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               18.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 68/22

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 17 martie 2010
   privind monitorizarea substanțelor perfluoroalchilate în alimente
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2010/161/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Substanțele perfluoroalchilate (PAFS) sunt utilizate frecvent în aplicațiile industriale și în cele casnice, incluzând huse rezistente la pete pentru țesături și covoare, huse rezistente la ulei pentru produse din hârtie destinate intrării în contact cu alimentele, spumă extinctoare, tensioactivii utilizați în exploatarea minieră și a puțurilor de petrol, ceara pentru parchet și produsele insecticide. Tensioactivii organici (per)fluorați constituie un subgrup important care cuprinde sulfonatul de perfluoroctan (PFOS) și acidul perfluorooctanoic (PFOA).

               (2)

               Datorită acestei utilizări frecvente, PFOS, PFOA, sărurile și precursorii acestora au fost găsite în mediu, pești, păsări și mamifere. Prin urmare, Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) a solicitat Comitetului științific pentru contaminanții din lanțul alimentar să pregătească un aviz privind contribuția relativă a diferitelor produse alimentare și a materialelor care intră în contact cu alimentele la expunerea umană la PFOS și sărurile acestuia și să recomande pașii ce trebuie urmați în legătură cu evaluarea riscului compușilor organici perfluorați.

               (3)

               La 21 februarie 2008 (1), Comitetul științific pentru contaminanții din lanțul alimentar a adoptat un aviz științific privind PFOS, PFOA și sărurile acestora.

               (4)

               În respectivul aviz științific, EFSA a considerat ca fiind improbabilă nocivitatea PFOS și PFOA pentru populație, dar a observat anumite incertitudini în ceea ce privește efectul lor asupra organismelor vii. EFSA a recomandat colectarea de date suplimentare privind nivelurile de PFAS în alimente și la oameni, în special în ceea ce privește monitorizarea expunerii la această substanță.

               (5)

               Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți (POP) solicită părților contractante să monitorizeze POP, soluțiile lor de susbstituție și potențialele POP și a inclus sărurile sale și fluorura de sulfonil perfluorooctanică (PFOSF) în anexa B la Convenție printre substanțele a căror producție și utilizare este supusă restricțiilor,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               În 2010 și 2011, statele membre ar trebui să monitorizeze prezența substanțelor perfluoroalchilate în alimente. Pentru a putea permite o evaluare precisă a expunerii la aceste alimente, monitorizarea ar trebui să includă o mare varietate de produse alimentare care să reflecte obiceiurile de consum, inclusiv alimente de origine animală, cum ar fi peștele, carnea, ouăle, laptele și produsele derivate și alimente de origine vegetală.

               2.

               Statele membre ar trebui să urmeze procedurile de prelevare de probe astfel cum au fost stabilite în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1883/2006 al Comisiei din 19 decembrie 2006 de stabilire a metodelor de prelevare de probe și a metodelor de analiză pentru controlul oficial al nivelurilor de dioxine și de PCB-uri asemănători dioxinelor din anumite produse alimentare (2) pentru a se asigura că probele sunt reprezentative pentru lotul din care se prelevează probe.

               3.

               Se recomandă ca statele membre să efectueze analiza substanțelor perfluoroalchilate în vederea depistării prezenței compușilor PFOS și PFOA și, în cazul în care este posibil, a precursorilor acestora, cum ar fi perfluoroctan sulfonamida (PFOSA), N-etil perfluoroctan sulfonamid-etanol (NEtFOSE) și alcool fluorotelomeric 8:2. Statele membre ar trebui, dacă este posibil, să includă compuși similari PFOS și PFOA, dar cu lungimi diferite ale catenei (C4-C15), și agenți tensioactivi fosfați polifluoroalchilați (PAPS), cum ar fi 8:2 diPAPS și 8:2 monoPAPS în vederea estimării relevanței prezenței acestora în alimente.

               4.

               Statele membre analizează substanțele perfluoroalchilate în conformitate cu anexa III la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (3) prin utilizarea metodei de analiză a cărei fiabilitate a fost dovedită. În mod ideal, rata de recuperare ar trebui să varieze între 70 % și 120 %, cu limite de cantitate de 1 μg/kg.

               5.

               Statelor membre li se recomandă să prezinte în mod regulat EFSA datele monitorizării exprimate pe baza greutății totale împreună cu informații și în formatul electronic definit de EFSA în vederea compilării lor într-o bază de date. De asemenea, acestea prezintă datele disponibile din anii anteriori obținute prin utilizarea unei metode de analiză care s-a dovedit a genera rezultate fiabile în vederea monitorizării expunerii la această substanță.

      Adoptată la Bruxelles, 17 martie 2010.

            Pentru Comisie

         John DALLI

            Membru al Comisiei

      (1)  Avizul Comitetului științific pentru contaminanții din lanțul alimentar privind sulfonatul de perfluoroctan (PFOS), acidul perfluorooctanoic (APFO) și sărurile acestora, The EFSA Journal (2008) nr. 653, p. 1-131.

      (2)  JO L 364, 20.12.2006, p. 32.

      (3)  JO L 165, 30.4.2004, p. 1.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Maltaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Malta 2011-2014

text:
             COMISIA EUROPEANĂ

                                             Bruxelles, 7.6.2011
                                             SEC(2011) 812 final

                               Recomandare de

                    RECOMANDARE A CONSILIULUI

            privind Programul Național de Reformă 2011 al Maltei

                       și care include avizul Consiliului

privind Programul de stabilitate actualizat al Maltei pentru perioada 2011-2014

                            {SEC(2011) 726 final}
 ---pagebreak---                                                 Recomandare de

                                   RECOMANDARE A CONSILIULUI

                        privind Programul Național de Reformă 2011 al Maltei

                                      și care include avizul Consiliului

           privind Programul de stabilitate actualizat al Maltei pentru perioada 2011-2014

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121
     alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

     având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind
     consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
     economice1, în special articolul 5 alineatul (3),

     având în vedere recomandarea Comisiei Europene2,

     având în vedere concluziile Consiliului European,

     având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

     după consultarea Comitetului economic și financiar,

     întrucât:

     (1)     La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei Europene de a
             lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia
             Europa 2020 bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se va
             concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării
             potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

     (2)     La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru
             politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la
             21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de
             ocupare a forței de muncă ale statelor membre3, care formează împreună „orientările
             integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
             cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă naționale.

     1
             JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
     2
             JO C , p. .
     3
             Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011.

RO                                                       2                                               RO
 ---pagebreak---      (3)   La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima Analiză anuală a creșterii, marcând
           astfel începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și al primului semestru
           european de coordonare ex-ante și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul
           Strategiei Europa 2020.

     (4)   La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile privind consolidarea
           bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din
           15 februarie și 7 martie 2011 și ca urmare a Analizei anuale a creșterii efectuate de
           Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii bugetelor
           solide și sustenabilității finanțelor publice, reducerii șomajului prin intermediul
           reformelor pieței forţei de muncă și depunerii de noi eforturi în vederea intensificării
           creșterii. Consiliul European a solicitat statelor membre să transpună aceste priorități
           în măsuri concrete, pe care să le includă în programele de stabilitate sau de
           convergență și în programele naționale de reformă.

     (5)   La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care
           participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi
           incluse în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de
           reformă.

     (6)   La 28 aprilie 2011, Malta a prezentat Programul Naţional de Reformă 2011 și, la
           29 aprilie 2011, actualizarea pentru 2011 a Programului de stabilitate, care acoperă
           perioada 2011-2014. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe,
           acestea au fost evaluate în același timp.

     (7)   Sub impactul crizei economice, exporturile și investițiile au scăzut abrupt, iar PIB-ul
           real s-a contractat cu 3,4% în 2009. Ocuparea forței de muncă a scăzut doar ușor, fiind
           susținută și de asistența guvernamentală. În urma revenirii puternice în 2010 a
           exporturilor și a investițiilor efectuate de întreprinderi, Malta a cunoscut o redresare
           accentuată a activității economice în 2010, iar șomajul a scăzut treptat. Ca urmare a
           datoriei publice ridicate (61,5% din PIB în 2008), guvernul nu a introdus mari
           stimulente fiscale, iar deficitul public din 2009 (3,7% din PIB) s-a menținut sub cel al
           zonei euro în ansamblul său. În 2010, ratele deficitului și datoriei publice au rămas, în
           linii mari, stabile.

     (8)   Pe baza evaluării Programului de stabilitate actualizat în temeiul Regulamentului (CE)
           nr. 1466/97 al Consiliului, opinia Consiliului este că scenariul macroeconomic pe care
           se bazează proiecțiile bugetare este ușor favorabil, în special în ultimii ani ai perioadei
           programului. Programul de stabilitate prevede aducerea deficitului public de la 3,6%
           din PIB în 2010 sub valoarea de referință din tratat în 2011. Ulterior, progresul treptat
           către obiectivul pe termen mediu (OTM), reprezentat de o poziție echilibrată din punct
           de vedere structural, urmează să fie susținut de angajamentul de a asigura o
           consolidare sustenabilă, bazată în mare parte pe cheltuieli. Cu toate acestea, Programul
           de stabilitate nu are în vedere îndeplinirea OTM în orizontul programului. Rata
           datoriei este prevăzută să scadă de la vârful de 68% din PIB în 2010, la 63,7% în 2014,
           ca urmare a unui sold primar pozitiv, care se consolidează. Efortul mediu anual de
           ajustare structurală în perioada 2012-2014 calculat de Comisie respectă, în linii mari,
           Pactul de Stabilitate și Creștere. Cu toate acestea, rezultatele bugetare ar putea fi mai
           slabe decât cele prevăzute, din cauza posibilei depășiri a cheltuielilor, precum și a
           lipsei de informații cu privire la măsurile care stau la baza efortului de consolidare
           după 2011.

RO                                                 3                                                     RO
 ---pagebreak---      (9)    Continuarea consolidării bugetare în vederea îndeplinirii OTM constituie o provocare-
            cheie pentru Malta. Deși bugetul pentru 2011 a instituit măsuri de corectare a
            deficitului excesiv în 2011, vor fi necesare măsuri suplimentare în caz de derapaje. Un
            cadru bugetar multianual mai solid ar mări credibilitatea strategiei de consolidare pe
            termen mediu care nu se sprijină încă pe măsuri concrete. O deficiență principală o
            constituie caracterul neobligatoriu al obiectivelor multianuale, care implică existența
            unui orizont de planificare bugetară relativ scurt. Programul de stabilitate precizează
            că se ia în considerare introducerea unei norme privind cheltuielile.

     (10)   În Malta, impactul bugetar pe termen lung al îmbătrânirii populației, inclusiv al
            pensiilor, depășește semnificativ media UE. În plus, participarea lucrătorilor vârstnici
            la piața forței de muncă este foarte scăzută, din cauza unei vârste de pensionare relativ
            reduse încă, a recurgerii frecvente la scheme de pensionare anticipată și a participării
            foarte slabe a femeilor vârstnice. Reforma pensiilor din 2006 mărește vârsta de
            pensionare, deși gradual, și abordează problema adecvării pensiilor viitoare, în special
            prin măsuri de indexare mai generoase și prin introducerea unei pensii naționale
            minime garantate. Programul Național de Reformă raportează cu privire la consultarea
            în curs referitoare la propunerile de reformă suplimentară a pensiilor înaintate de
            Grupul de lucru privind pensiile, care includ stabilirea unei legături explicite între
            vârsta de pensionare și speranța de viață și introducerea unui al doilea pilon de pensii
            obligatoriu și a unui al treilea pilon voluntar. Cu toate acestea, Programul Național de
            Reformă nu prezintă o strategie cuprinzătoare privind îmbătrânirea activă, care să
            însoțească schimbările legislative în curs și pe cele avute în vedere. Incidența relativ
            ridicată a muncii nedeclarate reprezintă un risc pentru sustenabilitatea pe termen lung
            a finanțelor publice. Guvernul prezintă unele măsuri care abordează această problemă
            în cadrul Programului Național de Reformă, dar nu există propuneri de revizuire a
            sistemului de impozite și alocații, astfel încât munca să fie corect remunerată.
            Stimularea participării femeilor la piața forței de muncă este o altă provocare majoră
            pentru Malta, având în vedere că rata de ocupare a femeilor este cea mai scăzută din
            UE. În Programul Național de Reformă, guvernul a prezentat un număr considerabil de
            inițiative orientate către lucrătorii de sex feminin. Implementarea și impactul acestora
            ar trebui evaluate în 2012.

     (11)   În ultimii ani, Malta a cunoscut o restructurare industrială intensivă, în care producția
            de tip tradițional care solicita intensiv forța de muncă a fost înlocuită cu activități noi,
            cu valoare adăugată ridicată. Acest fapt a condus la o neconcordanță între cererea și
            oferta de competențe de pe piața forței de muncă, indicând necesitatea de a asigura
            competențele cerute de noile sectoare, în special prin intermediul educației superioare,
            într-un efort de a diversifica mai mult baza economică a Maltei.

     (12)   Malta are cea mai ridicată rată de abandonare timpurie a școlii din UE, situată în 2009
            la 36,8% față de media UE de 14,4%. Țara înregistrează, de asemenea, un procent
            scăzut al populației în vârstă de 30-34 de ani cu studii superioare sau echivalente
            (21,1%, față de media UE de 32,3% în 2009). Malta și-a propus obiectivul de a reduce
            rata de abandonare timpurie a școlii la 29% și de a crește procentul persoanelor în
            vârstă de 30-34 de ani cu studii superioare sau echivalente la 33% în 2020. În 2011,
            Malta a introdus măsuri de orientare către cariere interesante a celor care ar putea
            abandona timpuriu școala, prin intermediul educației și al formării profesionale sau
            prin oferirea unei a doua șanse în materie de oportunități de învățare.

RO                                                   4                                                     RO
 ---pagebreak---      (13)   Malta este unul dintre puținele state membre ale UE care are un mecanism de indexare
            a salariilor generalizat. Creșterile salariale sunt legate de un mecanism de ajustare a
            costului vieții (ACV) obligatoriu, care are ca efect creșteri salariale corelate cu
            evoluția precedentă a inflației, dar proporțional mai mari către capătul inferior al scării
            salariilor. Pe lângă salariul minim, această ajustare poate dăuna și mai mult
            competitivității sectoarelor cu utilizare intensivă a forței de muncă. Acest aspect este
            în mod special relevant având în vedere recentele creșteri ale prețurilor energiei care ar
            putea duce la spirale salarii-prețuri.

     (14)   Malta este aproape integral dependentă de importurile de petrol pentru energie, ceea ce
            face ca economia să fie vulnerabilă la modificările prețului petrolului. Acest fapt,
            alături de inadecvarea sistemului energetic al Maltei, poate pune probleme
            antreprenoriatului și competitivității IMM-urilor. Exploatarea potențialului de
            producere a energiei din surse regenerabile ar putea aduce dublul beneficiu al creșterii
            competitivității și al îndeplinirii obiectivelor din domeniile energiei și climei.
            Informațiile furnizate în Programul Național de Reformă în legătură cu măsurile din
            domeniul energiei sunt, totuși, limitate, astfel încât este dificil să se evalueze
            fezabilitatea și rentabilitatea acestora.

     (15)   Malta și-a asumat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus4. Angajamentele
            se referă la două domenii ale Pactului: competitivitatea și sustenabilitatea finanțelor
            publice. În ceea ce privește partea referitoare la buget, angajamentele presupun
            întărirea responsabilității și a transparenței cu privire la cadrul bugetar, împreună cu
            luarea în considerare a introducerii mecanismelor de creștere a disciplinei în execuția
            bugetului. În ceea ce privește productivitatea, există măsuri de îmbunătățire a mediului
            de afaceri și a condițiilor de finanțare a întreprinderilor, precum și a concurenței în
            sectorul serviciilor, în special în telecomunicații. Deși se regăsesc în Programul
            Național de Reformă, angajamentele în cadrul Pactului Euro Plus nu se referă la
            ocuparea forței de muncă și la stabilitatea financiară. Deși autoritățile se concentrează
            pe creșterea productivității, acestea nu recunosc faptul că mecanismul curent de
            indexare a salariilor afectează competitivitatea Maltei. Angajamentele din cadrul
            Pactului Euro Plus au fost evaluate și luate în considerare în recomandări.

     (16)   Comisia a evaluat Programul de stabilitate și Programul Național de Reformă ale
            Maltei, precum și angajamentele acestei țări în cadrul Pactului Euro Plus5. Comisia a
            luat în considerare nu numai relevanța programelor pentru o politică bugetară și
            socioeconomică sustenabilă în Malta, ci și conformitatea acestora cu normele și
            orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică
            globală a Uniunii Europene prin asigurarea unei contribuții a UE la deciziile naționale
            viitoare. Având în vedere aceste aspecte, Comisia consideră că, deși progresul
            prevăzut către obiectivul pe termen mediu (OTM) este adecvat, strategia de
            consolidare este supusă unor riscuri importante, deoarece nu se sprijină pe măsuri
            concrete, iar cheltuielile pot fi depășite, după cum s-a mai întâmplat în trecut. În plus,
            caracterul neobligatoriu al cadrului bugetar pe termen mediu ar putea să nu încurajeze
            disciplina bugetară. Costul relativ ridicat pe termen lung al îmbătrânirii populației, în
            special cheltuielile cu pensiile, reprezintă un risc pentru sustenabilitatea pe termen

     4
            Mai multe detalii privind angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus sunt disponibile în
            documentul SEC(2011) 726.
     5
            SEC(2011) 726.

RO                                                     5                                                       RO
 ---pagebreak---             lung a finanțelor publice ale Maltei. Deși Programul Național de Reformă admite
            principalele provocări structurale cu care se confruntă economia Maltei, pare
            justificată acordarea unei atenții suplimentare anumitor aspecte printre care se numără,
            în special, mai buna utilizare a potențialului de forță de muncă al economiei,
            reformarea mecanismului de stabilire a salariilor pentru asigurarea unei mai bune
            alinieri a salariilor cu evoluția productivității, precum și diversificarea energetică.

     (17)   În lumina acestei evaluări și ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului
            din 16 februarie 2010 în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind
            funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011 a
            Programului de stabilitate al Maltei, iar avizul său6 se regăsește, în special, în
            recomandările de la punctele (1) și (2) de mai jos. Ținând seama de concluziile
            Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul Național de
            Reformă al Maltei.

     RECOMANDĂ ca Malta să depună eforturi în perioada 2011-2012 pentru:

     (1)     A asigura corectarea deficitului excesiv în 2011, fiind în același timp gata să ia
             măsuri suplimentare pentru prevenirea eventualelor derapaje, și a adopta măsuri
             concrete de sprijinire a țintei de deficit din 2012. În vederea întăririi credibilității
             strategiei de consolidare pe termen mediu, trebuie definite măsurile generale
             necesare, trebuie integrate țintele bugetare într-un cadru bugetar multianual
             obligatoriu și bazat pe norme și trebuie îmbunătățită monitorizarea execuției
             bugetare.

     (2)     A lua măsuri în vederea asigurării sustenabilității sistemului de pensii prin
             accelerarea creșterii treptate a vârstei de pensionare și prin corelarea acesteia cu
             speranța de viață. Vârsta legală mai ridicată de pensionare trebuie însoțită de o
             strategie cuprinzătoare privind îmbătrânirea activă, trebuie descurajată utilizarea
             schemelor de pensionare anticipată și încurajată contribuția la pensia privată.

     (3)     A orienta mai mult rezultatele educației către nevoile pieței muncii, mai ales luând
             măsuri de îmbunătățire a accesului la educația superioară și întărind eficacitatea
             sistemului de formare profesională. Trebuie luate măsuri de reducere a abandonării
             timpurii a școlii, prin identificarea, analizarea și cuantificarea cauzelor sale până în
             2012 și prin instituirea unui mecanism de monitorizare și raportare periodică a ratei
             de succes a măsurilor.

     (4)     A reforma mecanismul de indexare automată a salariilor, prin consultare cu
             partenerii sociali în conformitate cu practica naţională, pentru a asigura faptul că
             majorările salariale reflectă mai bine evoluţia productivității muncii și a
             competitivității.

     6
            Prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.

RO                                                         6                                            RO
 ---pagebreak---      (5)     A intensifica eforturile de reducere a dependenței Maltei de importurile de petrol,
             prin încurajarea investițiilor în energiile regenerabile și utilizarea pe deplin a
             fondurilor UE disponibile pentru modernizarea infrastructurii și promovarea
             eficienței energetice.

     Adoptată la Bruxelles,

                                               Pentru Consiliu,
                                               Preşedintele

RO                                               7                                                 RO