title: 2014/478/UE: Recomandarea Comisiei din 14 iulie 2014 privind principiile pentru protecția consumatorilor și a utilizatorilor de servicii de jocuri de noroc online și pentru împiedicarea accesului minorilor la jocurile de noroc online  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               19.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 214/38

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 14 iulie 2014
   privind principiile pentru protecția consumatorilor și a utilizatorilor de servicii de jocuri de noroc online și pentru împiedicarea accesului minorilor la jocurile de noroc online
   (Text cu relevanță pentru SEE)

      (2014/478/UE)

   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               În 2011, Comisia a organizat o consultare publică cu privire la „Cartea verde privind jocurile de noroc online în piața internă” (1). Aceasta a identificat obiectivele comune ale statelor membre în ceea ce privește reglementarea serviciilor de jocuri de noroc online și a contribuit la identificarea principalelor aspecte prioritare în care sunt necesare acțiuni la nivelul Uniunii.

               (2)

               În Comunicarea „Către un cadru european global pentru jocurile de noroc online” adoptată la 23 octombrie 2012 (2), Comisia a propus o serie de acțiuni care încearcă să răspundă provocărilor sociale, tehnice și de reglementare în materie de jocuri de noroc online. În special, Comisia a anunțat că va prezenta recomandări privind protecția consumatorilor în domeniul serviciilor de jocuri de noroc online, inclusiv privind protecția minorilor, precum și privind comunicarea comercială responsabilă a serviciilor de jocuri de noroc online. Scopul prezentei recomandări este de a reuni aceste două subiecte, de a îmbunătăți protecția consumatorilor și a jucătorilor și a împiedica accesul minorilor la jocurile de noroc online. Recomandarea urmărește să garanteze că jocurile de noroc rămân o sursă de divertisment, că mediul în materie de jocuri de noroc pus la dispoziția consumatorilor este unul sigur și că se instituie măsuri pentru a contracara riscul prejudiciilor financiare sau sociale, precum și pentru a stabili acțiunile necesare în vederea împiedicării accesului minorilor la jocurile de noroc online.

               (3)

               În rezoluția din 10 septembrie 2013 privind jocurile de noroc online de pe piața internă, Parlamentul European (3) a invitat Comisia să analizeze posibilitatea interoperabilității dintre registrele naționale de autoexcluderi, să sporească nivelul de sensibilizare cu privire la riscurile dependenței de jocurile de noroc și să analizeze posibilitatea efectuării unor controale obligatorii de identificare de către terți. De asemenea, acesta a solicitat ca operatorii de jocuri de noroc online să aibă obligația de a publica pe site-urile web de jocuri de noroc informații privind autoritățile de reglementare, avertizări pentru minori și informații privind utilizarea autorestricțiilor. În plus, Parlamentul European a solicitat elaborarea de principii comune privind comunicările comerciale responsabile și a recomandat formularea de avertizări clare în comunicările comerciale privind consecințele practicării compulsive a jocurilor de noroc și riscurile dependență de jocuri de noroc. Comunicările comerciale nu ar trebui să fie excesive și nici să apară într-un conținut care este destinat în mod specific minorilor sau în locurile unde există un risc ridicat ca minorii să fie vizați.

               (4)

               Comitetul Economic și Social European a solicitat, la rândul său, Comisiei să intervină pentru a îmbunătăți protecția consumatorilor în ceea ce privește jocurile de noroc online și pentru a proteja minorii (4).

               (5)

               În lipsa unei armonizări la nivelul Uniunii, statele membre sunt în principiu libere să stabilească obiectivele politicii lor privind jocurile de noroc și să definească nivelul de protecție urmărit în vederea protejării sănătății consumatorilor. Curtea de Justiție a Uniunii Europene a oferit îndrumări cu caracter general privind interpretarea libertăților fundamentale ale pieței interne în domeniul jocurilor de noroc (online), ținând seama de caracterul specific al jocurilor de noroc. Statele membre pot să restricționeze sau să limiteze furnizarea transfrontalieră de servicii de jocuri de noroc online pe baza obiectivelor de interes public pe care încearcă să le protejeze, însă trebuie să demonstreze că măsura în cauză este adecvată și necesară. Statele membre au datoria de a demonstra că obiectivele de interes public sunt urmărite în mod consecvent și sistematic (5).

               (6)

               Curtea de Justiție a Uniunii Europene a stabilit, de asemenea, reguli de bază pentru comunicările comerciale privind serviciile de jocuri de noroc și, în special, pentru cele stipulate în condiții de monopol. Publicitatea efectuată de deținătorul unui monopol public trebuie să fie măsurată și limitată strict la ceea ce este necesar pentru canalizarea consumatorilor către rețele controlate de jocuri. Această publicitate nu poate viza încurajarea predilecției naturale a consumatorilor pentru jocurile de noroc prin stimularea participării lor active la acestea, de exemplu prin prezentarea jocurilor de noroc ca fiind o activitate banală sau prin creșterea atractivității jocurilor de noroc cu ajutorul promovării unor mesaje publicitare care promit câștiguri majore. În special, ar trebui să se facă distincția între strategiile deținătorului unui monopol, menite exclusiv să informeze potențialii clienți despre existența unor produse și să asigure accesul normal la jocurile de noroc prin canalizarea jucătorilor în circuite controlate, și strategiile care invită și încurajează participarea activă la astfel de jocuri (6).

               (7)

               Protecția consumatorilor și a sănătății sunt principalele obiective de interes public ale statelor membre în contextul propriilor cadre naționale în materie de jocuri de noroc care vizează prevenirea dependenței de jocurile de noroc și protecția minorilor.

               (8)

               Normele și politicile pe care statele membre le-au introdus pentru a urmări obiective de interes public variază considerabil. Acțiunile întreprinse la nivelul Uniunii încurajează statele membre să ofere un nivel ridicat de protecție pe întreg teritoriul Uniunii, în special din perspectiva riscurilor asociate jocurilor de noroc care includ dezvoltarea unor tulburări comportamentale asociate jocurilor de noroc sau alte consecințe negative de ordin personal și social.

               (9)

               Scopul prezentei recomandări este protejarea sănătății consumatorilor și a jucătorilor și, prin urmare, reducerea la minimum a eventualelor prejudicii economice care ar putea rezulta în urma practicării compulsive sau excesive de jocuri de noroc. În acest scop, recomandarea conține principii pentru un nivel ridicat de protecție a consumatorilor, a jucătorilor și a minorilor în ceea ce privește serviciile de jocuri de noroc online. În pregătirea acestei recomandări, Comisia s-a bazat pe bunele practici din statele membre.

               (10)

               Serviciile de jocuri de noroc online sunt furnizate și utilizate pe scară largă. Jocurile de noroc online constituie o activitate de servicii care a înregistrat venituri anuale la nivelul UE de 10,54 miliarde în 2012. Evoluțiile tehnologice, creșterea disponibilității internetului și a tehnologiilor mobile au drept rezultat accesibilitatea și dezvoltarea jocurilor de noroc online. Cu toate acestea, se pot lua decizii în necunoștință de cauză dacă informațiile nu sunt suficient de clare sau transparente. În plus, jucătorii online caută oferte concurente de jocuri de noroc ori de câte ori consideră că ofertele nu sunt suficient de atractive.

               (11)

               Există o gamă largă de mijloace de comunicare ce contribuie la expunerea la comunicările comerciale privind jocurile de noroc, de exemplu presa scrisă, publicitatea prin poștă, mijloacele audio-vizuale, publicitatea în spații deschise, precum și sponsorizările. ceea ce poate duce la atragerea grupurilor vulnerabile precum minorii către jocurile de noroc. În același timp, comunicările comerciale privind serviciile de jocuri de noroc online pot juca un rol important în direcționarea consumatorilor către o ofertă care a fost permisă și care face obiectul supravegherii, de exemplu o ofertă care indică identitatea operatorului și conține informații corecte despre jocurile de noroc, inclusiv riscurile dependenței de aceste jocuri, precum și mesajele de avertizare corespunzătoare.

               (12)

               Unele persoane care practică jocuri de noroc întâmpină probleme ca urmare a comportamentului lor într-o măsură care afectează persoana sau familia, altele se confruntă cu traume grave din cauza înclinației patologice către jocurile de noroc. Se estimează că între 0,1 și 0,8 % din populația adultă suferă de o tulburare comportamentală asociată jocurilor de noroc și un procent suplimentar de 0,1-2,2 % demonstrează o posibilă implicare problematică în jocurile de noroc (7). Prin urmare, este necesară o abordare preventivă a serviciilor de jocuri de noroc online, care să fie oferite și promovate într-o manieră responsabilă din punct de vedere social, în special pentru a garanta că jocurile de noroc rămân o sursă de activități recreative și de divertisment.

               (13)

               Minorii sunt adesea expuși la jocurile de noroc deoarece utilizează internetul, aplicații mobile și mijloace de comunicare ce afișează reclame pentru jocuri de noroc, precum și la publicitatea în spații deschise pentru jocurile de noroc. De asemenea, minorii urmăresc sau participă la competiții sportive sponsorizate de interese din sectorul jocurilor de noroc sau care afișează reclame pentru activitățile de jocuri de noroc. Prin urmare, prezenta recomandare are și scopul de a preveni lezarea sau exploatarea minorilor prin jocurile de noroc.

               (14)

               Operatorii de jocuri de noroc online stabiliți în Uniune dețin din ce în ce mai des licențe multiple în mai multe state membre care au ales sisteme bazate pe licențe pentru reglementarea jocurilor de noroc. Aceștia ar putea beneficia de o abordare mai armonizată. În plus, multiplicarea cerințelor de conformitate poate crea duplicarea inutilă a infrastructurii și a costurilor, având drept rezultat o sarcină administrativă inutilă pentru autoritățile de reglementare.

               (15)

               Statele membre trebuie invitate să propună norme care să le ofere consumatorilor informații cu privire la jocurile de noroc online. Aceste norme ar trebui să prevină dezvoltarea tulburărilor comportamentale asociate jocurilor de noroc, să împiedice accesul minorilor la jocurile de noroc și să descurajeze consumatorii să dea curs ofertelor care nu au fost permise și care riscă astfel să fie dăunătoare.

               (16)

               Dacă este cazul, principiile formulate în prezenta recomandare ar trebui să fie adresate nu numai operatorilor, ci și părților terțe, inclusiv așa-numitelor „societăți afiliate”, care sunt autorizate să promoveze servicii de jocuri de noroc online în numele operatorului.

               (17)

               Este necesară o mai bună informare a consumatorilor și a jucătorilor cu privire la serviciile de jocuri de noroc online care, în conformitate cu dreptul Uniunii, nu sunt permise în temeiul legislației din statul membru în care ajung serviciile de jocuri de noroc online și, de asemenea, este necesar să se acționeze împotriva unor astfel de servicii. În acest cadru, statele membre care nu permit un anumit serviciu de jocuri de noroc online nu ar trebui să permită difuzarea de comunicări comerciale pentru serviciul respectiv.

               (18)

               Scopul procesului de înregistrare în vederea deschiderii unui cont de jucător este acela de a verifica identitatea persoanei și de a permite urmărirea comportamentului de jucător. Este esențial ca această înregistrare să fie concepută în așa fel încât să împiedice consumatorii să întrerupă procesul de înregistrare și să se îndrepte spre site-uri de jocuri de noroc care nu sunt reglementate.

               (19)

               Deși procesul de înregistrare a fost introdus în mod diferit în statele membre, uneori cu etape de verificare desfășurate offline sau manual, statele membre ar trebui să se asigure că datele de identificare pot fi verificate efectiv pentru a facilita finalizarea procesului de înregistrare.

               (20)

               Este important ca momentul în care conturile jucătorilor devin permanente să aibă loc numai după ce datele de identificare furnizate de jucător au fost validate. Ar fi de dorit ca jucătorii să poată utiliza conturi temporare înainte de a obține un cont permanent. Având în vedere natura acestora, conturile temporare ar trebui să reprezinte o valoare nominală fixă, iar jucătorii nu ar trebui să aibă posibilitatea să retragă depozitele sau câștigurile.

               (21)

               Pentru a proteja jucătorii și finanțele acestora, precum și pentru a asigura transparența, ar trebui să existe proceduri de verificare a conturilor jucătorilor care nu au avut activitate pentru o perioadă determinată, precum și proceduri de închidere sau suspendare a unui cont de jucător. În plus, atunci când se descoperă că persoana în cauză este un minor, contul de jucător ar trebui să fie anulat.

               (22)

               În ceea ce privește alertele informative, dacă este cazul, opțiunea unui temporizator ar trebui să fie vizibilă pentru jucător în cursul unei sesiuni de joc.

               (23)

               În ceea ce privește sprijinul acordat jucătorilor, în plus față de stabilirea unor limite de depozit, jucătorilor ar putea să li se ofere măsuri de protecție suplimentare, cum ar fi posibilitatea de a stabili limite pentru pierderi sau pariuri.

               (24)

               Pentru a preveni dezvoltarea unor tulburări comportamentale asociate jocurilor de noroc, operatorul ar trebui, de asemenea, să poată să solicite jucătorului să ia o pauză sau să poată exclude jucătorul, în cazul unor schimbări confuze ale comportamentului acestuia. Operatorul ar trebui, în astfel de circumstanțe, să-i comunice jucătorului motivele sale și să îl îndrume către asistență sau tratament.

               (25)

               Operatorii sunt sponsori importanți ai echipelor și evenimentelor sportive din Europa. Pentru a îmbunătăți asumarea răspunderii în activitățile de sponsorizare de către furnizorii de servicii de jocuri de noroc online, ar trebui să existe cerințe clare conform cărora sponsorizarea trebuie să fie transparentă și să fie efectuată în mod responsabil. În special, ar trebui stabilite cerințe mai clare care să împiedice ca sponsorizările oferite de operatorii de jocuri de noroc să afecteze sau să influențeze minorii.

               (26)

               Este de asemenea necesar să se sporească gradul de sensibilizare cu privire la riscurile inerente, cum ar fi frauda, pe care le presupun site-urile web de jocuri de noroc predominante care nu sunt controlate sub nicio formă la nivelul Uniunii.

               (27)

               Este necesară o supraveghere eficace pentru protejarea corespunzătoare a obiectivelor de interes public. Statele membre ar trebui să desemneze autorități competente, să definească orientări clare pentru operatori și să ofere informații ușor accesibile pentru consumatori, jucători și grupurile vulnerabile, printre care și minorii.

               (28)

               Codurile de conduită pot juca un rol important în aplicarea și monitorizarea eficace a principiilor privind comunicarea comercială din prezenta recomandare.

               (29)

               Prezenta recomandare nu aduce atingere Directivei 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului (8) sau Directivei 93/13/CEE a Consiliului (9).

               (30)

               Aplicarea principiilor prevăzute de prezenta recomandare implică prelucrarea datelor cu caracter personal. Prin urmare, se aplică Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului (10) și Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului (11),

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   I.   SCOPUL

               1.

               Statelor membre li se recomandă să atingă un nivel ridicat de protecție a consumatorilor, a jucătorilor și a minorilor prin adoptarea unor principii privind serviciile de jocuri de noroc online și comunicările comerciale responsabile cu privire la aceste servicii, pentru a proteja sănătatea cetățenilor și, de asemenea, pentru a reduce la minimum eventualele prejudicii economice care ar putea rezulta în urma practicării compulsive sau excesive de jocuri de noroc.

               2.

               Prezenta recomandare nu aduce atingere drepturilor statelor membre de a reglementa serviciile de jocuri de noroc.

         II.   DEFINIȚII

               3.

               În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

                           (a)

                           „servicii de jocuri de noroc online” înseamnă orice serviciu care implică mize cu valoare monetară în jocuri de noroc, inclusiv cele care presupun o aptitudine, cum ar fi loteriile, jocurile de cazinou, jocurile de poker și tranzacțiile constând în pariuri care sunt furnizate prin orice mijloace la distanță, prin mijloace electronice sau prin orice alte tehnologii de facilitare a comunicării și la solicitarea individuală a unui beneficiar al serviciilor;

                           (b)

                           „consumator” înseamnă orice persoană fizică ce acționează în afara propriei activități comerciale, industriale, artizanale sau profesionale;

                           (c)

                           „jucător” înseamnă orice persoană fizică ce deține un cont de jucător la operator și participă la serviciul de jocuri de noroc online;

                           (d)

                           „cont de jucător” înseamnă contul deschis de jucător în care sunt înregistrate toate tranzacțiile cu operatorul;

                           (e)

                           „minor” înseamnă orice persoană aflată sub pragul de vârstă minim care este necesar, în conformitate cu legislația națională, pentru a participa la serviciul online de jocuri de noroc;

                           (f)

                           „operator” înseamnă orice persoană fizică sau juridică căreia i se permite să furnizeze un serviciu de jocuri de noroc online și orice persoană care acționează în numele sau în contul acelei persoane;

                           (g)

                           „comunicare comercială” înseamnă orice formă de comunicare menită să promoveze direct sau indirect bunurile, serviciile sau imaginea unui operator;

                           (h)

                           „sponsorizare” înseamnă o relație contractuală între un operator și o parte sponsorizată, în temeiul căreia operatorul furnizează finanțare sau alt tip de sprijin pentru un eveniment, o organizație, o echipă sau o persoană din domeniul sportiv sau artistic, pentru a stabili o asociere între imaginea operatorului, marca sau produsele acestuia și obiectul sponsorizării, în schimbul comunicărilor comerciale sau a altor beneficii.

         III.   CERINȚE PRIVIND INFORMAȚIILE

               4.

               Următoarele informații ar trebui să fie afișate în mod vizibil pe prima pagină a site-ului web de jocuri de noroc al operatorului și să fie accesibile de pe orice pagină a site-ului web:

                           (a)

                           datele de identificare ale societății sau alte mijloace care garantează că operatorul poate fi identificat și contactat, printre care următoarele:

                                       (i)

                                       denumirea societății;

                                       (ii)

                                       locul de înregistrare;

                                       (iii)

                                       adresa de e-mail;

                           (b)

                           o mențiune „jocurile de noroc sunt interzise minorilor”, pe care este menționată vârsta minimă sub care practicarea jocurilor de noroc nu este permisă;

                           (c)

                           o mențiune „jocuri de noroc responsabile”, care oferă următoarele informații în maximum un clic:

                                       (i)

                                       informații care să precizeze că practicarea de jocuri de noroc poate fi dăunătoare dacă nu este controlată;

                                       (ii)

                                       informații cu privire la măsurile de sprijin al jucătorilor pe site-ul web;

                                       (iii)

                                       teste de autoevaluare pentru ca jucătorii să-și verifice propriul comportament în materie de jocuri de noroc;

                           (d)

                           un link către cel puțin o organizație care oferă informații și asistență pentru tulburările comportamentale asociate jocurilor de noroc.

               5.

               Termenii și condițiile relației contractuale dintre operator și consumator ar trebui să fie furnizate în mod concis și lizibil și ar trebui:

                           (a)

                           să conțină informații cel puțin despre termenele și limitele aplicabile sumelor retrase din contul de jucător, orice tarife percepute pentru tranzacțiile prin contul jucătorului și un link către procentele de plată aplicabile pentru fiecare joc;

                           (b)

                           să fie acceptate și confirmate de consumator în cursul procedurii de înregistrare menționate în secțiunea V;

                           (c)

                           să fie disponibile prin mijloace electronice în așa fel încât să permită consumatorului să stocheze și să extragă aceste informații, precum și orice schimbări comunicate consumatorului.

               6.

               Statele membre ar trebui să se asigure că informațiile referitoare la normele privind jocurile și pariurile disponibile pe site-ul web de jocuri de noroc al operatorului sunt disponibile pentru consumatori.

               7.

               Statele membre ar trebui să se asigure că site-ul web de jocuri de noroc al operatorului afișează datele de contact ale autorității de reglementare a jocurilor de noroc pentru a arăta că operatorul este autorizat.

         IV.   MINORII

               8.

               Niciun minor nu ar trebui să poată juca pe un site web de jocuri de noroc sau să dețină un cont de jucător.

               9.

               Statele membre ar trebui să se asigure că operatorul dispune de proceduri pentru a împiedica minorii să participe la jocuri de noroc, inclusiv controale de verificare a vârstei în cadrul procedurii de înregistrare menționată în secțiunea V.

               10.

               Pentru a împiedica accesul minorilor la site-urile web de jocuri de noroc, statele membre ar trebui să încurajeze afișarea de linkuri către programele de control parental pe site-urile web de jocuri de noroc.

               11.

               Statele membre ar trebui să garanteze că comunicările comerciale privind serviciile de jocuri de noroc online nu dăunează minorilor și nici nu îi influențează pe aceștia să considere că jocurile de noroc reprezintă un element natural în activitățile de petrecere a timpului liber.

               12.

               Comunicările comerciale ar trebui să conțină un mesaj clar care să precizeze „jocuri de noroc interzise minorilor” și în care să se indice vârsta minimă sub care practicarea jocurilor de noroc nu este permisă.

               13.

               Statele membre ar trebui să descurajeze difuzarea, afișarea sau facilitarea comunicărilor comerciale:

                           (a)

                           în mass-media sau în preajma programelor al căror public principal se preconizează că îl vor constitui minorii;

                           (b)

                           pe site-urile web cu un profil dedicat minorilor;

                           (c)

                           în proximitatea locurilor (cel puțin în proximitatea școlilor) în care minorii își petrec în mod normal timpul și se preconizează că vor constitui publicul principal.

               14.

               Comunicările comerciale nu ar trebui:

                           (a)

                           să exploateze lipsa de experiență sau de informații a minorilor;

                           (b)

                           să utilizeze imaginile unor minori sau ale unor persoane tinere sau campanii care să fie atractive pentru minori;

                           (c)

                           să fie atractive pentru minori sau persoane tinere prin aceea că reflectă cultura tinerilor sau asociază jocurile de noroc cu aceasta;

                           (d)

                           să sugereze că participarea la jocurile de noroc marchează tranziția de la adolescență la vârsta adultă.

         V.   ÎNREGISTRAREA ȘI CONTUL JUCĂTORULUI

               15.

               Statele membre ar trebui să se asigure că unei persoane i se permite să participe la un serviciu de jocuri de noroc online numai dacă este înregistrată ca jucător și deține un cont la operatorul respectiv.

               16.

               Următoarele informații ar trebui solicitate în procesul de înregistrare pentru a deschide un cont de jucător:

                           (a)

                           numele;

                           (b)

                           adresa;

                           (c)

                           data nașterii;

                           (d)

                           adresa de e-mail sau numărul de telefon mobil.

               17.

               Adresa de e-mail sau numărul de telefon mobil furnizate ar trebui să fie validate de jucător sau să fie verificate de operator. Acestea ar trebui să permită contactul și comunicarea dintre operator și jucător în mod direct și eficace.

               18.

               Datele de identitate ale jucătorului ar trebui să fie verificate. Atunci când verificarea electronică directă nu este posibilă sau nu există proceduri în acest sens, statele membre sunt încurajate să faciliteze accesul la registre și baze de date naționale sau la alte documente oficiale pe baza cărora operatorii ar trebui să verifice datele de identitate.

               19.

               Statele membre ar trebui să se asigure că, atunci când identitatea sau vârsta persoanei nu pot fi verificate efectiv, procesul de înregistrare pentru a deschide un cont de jucător, inclusiv un cont temporar, ar trebui să fie anulat.

               20.

               Statele membre sunt încurajate să adopte sisteme electronice de identificare în procesul de înregistrare.

               21.

               Statele membre ar trebui să se asigure că:

                           (a)

                           procesul de înregistrare permite ca verificarea identității să se realizeze într-o perioadă rezonabilă de timp și că acesta nu este o sarcină nejustificat de dificilă pentru consumatori sau pentru operatori;

                           (b)

                           sistemele de înregistrare permit utilizarea unor mijloace alternative de verificare a identității, în special în cazul în care consumatorul nu are un număr național de identificare în statul membru în care acesta este solicitat sau dacă bazele de date sunt indisponibile temporar.

               22.

               Statele membre ar trebui să se asigure că jucătorii:

                           (a)

                           au acces la un cont temporar la operatorul la care este deținut contul până la finalizarea cu succes a verificării identității;

                           (b)

                           dispun de un nume de utilizator și o parolă de identificare unice sau de un alt element de acces securizat la operatorul la care este deținut contul.

               23.

               Statele membre ar trebui să aibă norme în vigoare:

                           (a)

                           pentru a se asigura că fondurile jucătorilor sunt protejate și pot fi plătite doar către jucător și că aceste fonduri sunt păstrate separat de propriile fonduri ale operatorului;

                           (b)

                           pentru a evita complicitatea între jucători și transferurile de bani între aceștia, inclusiv norme privind anularea transferurilor sau recuperarea fondurilor din conturile jucătorilor, în cazul în care este identificat un fenomen de complicitate sau de fraudă.

         VI.   ACTIVITATEA JUCĂTORULUI ȘI ASISTENȚA ACORDATĂ ACESTUIA

               24.

               Statele membre ar trebui să se asigure că, la etapa de înregistrare pe site-ul web de jocuri de noroc al operatorului, un jucător poate stabili implicit limite la depozitele monetare, precum și limite temporale.

               25.

               Statele membre ar trebui să se asigure că jucătorul poate, în orice moment, să acceseze cu ușurință următoarele elemente pe site-ul web de jocuri de noroc al operatorului:

                           (a)

                           soldul contului de jucător;

                           (b)

                           funcția de asistență pentru jucători în ceea ce privește practicarea responsabilă a jocurilor de noroc prin formularele online sau prin contact personal, care să includă cel puțin discuțiile online și cele telefonice);

                           (c)

                           linii de asistență telefonică cu legături către organizațiile care oferă informații și asistență prevăzute la punctul 4 litera (d).

               26.

               Statele membre ar trebui să se asigure că pe site-ul web al operatorului jucătorul poate primi implicit alerte de informare la intervale regulate cu privire la câștigurile și pierderile din timpul unui joc sau al unui pariu și la timpul pe care l-a petrecut jucând. Jucătorul ar trebui să confirme alertele de informare și să aibă posibilitatea de a suspenda sau de a continua jocul de noroc.

               27.

               Statele membre ar trebui să se asigure că pe site-ul web de jocuri de noroc al operatorului un jucător nu poate:

                           (a)

                           să deschidă depozite monetare care să depășească limita de depozit pentru perioada de timp precizată;

                           (b)

                           să participe la jocul de noroc, decât dacă în contul de jucător există fondurile necesare pentru a acoperi jocul sau pariul.

               28.

               Statele membre nu ar trebui să permită operatorului să crediteze jucătorul.

               29.

               Statele membre ar trebui să se asigure că pe site-ul web al operatorului un jucător poate:

                           (a)

                           să reducă limita de depozit, cu efect imediat;

                           (b)

                           să majoreze limita de depozit. Cererea respectivă ar trebui să intre în vigoare la cel puțin douăzeci și patru de ore de la solicitarea jucătorului;

                           (c)

                           să ia o pauză și să se autoexcludă.

               30.

               Statele membre ar trebui să se asigure că operatorul aplică politici și proceduri care facilitează interacțiunea cu jucătorii ori de câte ori comportamentul de joc al acestora indică un risc de apariție a unei tulburări asociate jocurilor de noroc.

               31.

               Statele membre ar trebui să se asigure că operatorul păstrează evidența cel puțin a depozitelor și a câștigurilor jucătorului pentru o perioadă determinată de timp. Această evidență ar trebui să fie pusă la dispoziția jucătorului, la cerere.

         VII.   ÎNTRERUPEREA JOCULUI ȘI AUTOEXCLUDEREA

               32.

               Statele membre ar trebui să se asigure că jucătorul poate, în orice moment, atunci când se află pe site-ul web al operatorului, să activeze opțiunea de pauză sau de autoexcludere de la un anumit serviciu de jocuri de noroc online sau de la toate tipurile de servicii de jocuri de noroc online.

               33.

               Statele membre ar trebui să stipuleze că:

                           (a)

                           perioada de pauză servește la suspendarea jocului de noroc timp de cel puțin douăzeci și patru de ore;

                           (b)

                           autoexcluderea de la un operator este posibilă pentru nu mai puțin de șase luni.

               34.

               Statele membre ar trebui să se asigure că, în cazul autoexcluderii, contul de jucător este închis.

               35.

               Statele membre ar trebui să garanteze că reînregistrarea unui jucător este posibilă numai la cererea jucătorului, în scris sau în format electronic și, în orice caz, numai după expirarea perioadei de autoexcludere.

               36.

               Statele membre ar trebui să dețină norme privind cererile formulate de părțile terțe interesate către un operator prin care se solicită excluderea unui jucător de pe un site web de jocuri de noroc.

               37.

               Statele membre sunt încurajate să instituie un registru național al jucătorilor care s-au autoexclus.

               38.

               Statele membre ar trebui să faciliteze accesul operatorilor la registrele naționale ale jucătorilor care s-au autoexclus, dacă acestea există, și să se asigure că operatorii consultă periodic aceste registre, astfel încât să împiedice jucătorii care s-au autoexclus să continue să practice jocuri de noroc.

         VIII.   COMUNICAREA COMERCIALĂ

               39.

               Statele membre ar trebui să se asigure că operatorul în numele căruia se face comunicarea comercială poate fi clar identificat.

               40.

               Dacă este cazul, statele membre ar trebui să garanteze prezentarea practică și transparentă, în cadrul comunicărilor comerciale privind serviciile de jocuri de noroc online, a unor mesaje care să includă cel puțin riscurile la adresa sănătății pe care le prezintă dependența de jocurile de noroc.

               41.

               Comunicările comerciale nu ar trebui:

                           (a)

                           să facă afirmații nefondate cu privire la șansele de câștig sau profitul la care jucătorii se pot aștepta în urma practicării jocurilor de noroc;

                           (b)

                           să sugereze că aptitudinile pot să influențeze rezultatele unui joc, atunci când nu este cazul;

                           (c)

                           să exercite presiuni pentru a practica jocuri de noroc sau să denigreze persoanele care se abțin de la practicarea jocurilor de noroc prin alegerea unui anumit moment sau loc sau prin natura comunicării comerciale;

                           (d)

                           să prezinte jocurile de noroc ca activități atractive din punct de vedere social sau să conțină afirmații ale unor personalități recunoscute sau persoane celebre care sugerează că jocurile de noroc contribuie la succesul social;

                           (e)

                           să sugereze că jocurile de noroc pot fi o soluție la problemele sociale, profesionale sau personale;

                           (f)

                           să sugereze că jocurile de noroc pot fi o alternativă la un loc de muncă, o soluție la problemele financiare sau o formă de investiții financiare.

               42.

               Statele membre ar trebui să se asigure că posibilitatea de a juca fără miză financiară utilizată în comunicările comerciale se supune acelorași norme și condiții tehnice ca și posibilitatea echivalentă de a juca pentru valori monetare.

               43.

               Comunicările comerciale nu ar trebui să vizeze jucătorii vulnerabili, în special prin utilizarea comunicărilor comerciale nesolicitate adresate jucătorilor care s-au autoexclus de la practicarea jocurilor de noroc sau au fost excluși de la utilizarea de servicii de jocuri de noroc online pe motive care țin de dependența de jocurile de noroc.

               44.

               Statele membre care permit comunicările comerciale nesolicitate prin poștă electronică ar trebui să garanteze:

                           (a)

                           că astfel de comunicări comerciale sunt identificabile în mod clar și neechivoc;

                           (b)

                           că operatorul respectă registrele de neparticipare în care se pot înregistra persoanele fizice care nu doresc să primească astfel de comunicări comerciale.

               45.

               Statele membre ar trebui să se asigure ca respectivele comunicări comerciale iau în considerare riscul potențial al serviciilor de jocuri de noroc online promovate.

         IX.   SPONSORIZARE

               46.

               Statele membre ar trebui să se asigure că sponsorizarea efectuată de operatori este transparentă și că operatorul poate fi clar identificat ca parte care sponsorizează.

               47.

               Sponsorizarea nu ar trebui să afecteze sau să influențeze minorii. Statele membre sunt încurajate să se asigure că:

                           (a)

                           nu este permisă sponsorizarea evenimentelor concepute pentru minori sau care sunt destinate în principal acestora;

                           (b)

                           materialele publicitare ale părții care sponsorizează nu sunt utilizate în mărfuri concepute pentru minori sau destinate în principal acestora.

               48.

               Statele membre ar trebui să încurajeze părțile sponsorizate să verifice dacă sponsorizarea este autorizată, în conformitate cu dreptul intern, în statul membru unde are loc sponsorizarea.

         X.   EDUCARE ȘI SENSIBILIZARE

               49.

               Statele membre, dacă este cazul împreună cu organizațiile de consumatori și cu operatorii, sunt invitate să organizeze sau să promoveze campanii periodice de educare și sensibilizare a publicului, pentru a crește nivelul de informare al consumatorilor și al grupurilor vulnerabile, printre care și minorii, cu privire la jocurile de noroc online.

               50.

               Statele membre ar trebui să se asigure că operatorii și autoritățile de reglementare a jocurilor de noroc au obligația de a-și informa angajații care desfășoară activități în domeniul jocurilor de noroc cu privire la riscurile asociate practicării jocurilor de noroc online. Angajații care interacționează direct cu jucătorii ar trebui să fie instruiți pentru a se asigura că înțeleg aspectele legate de dependența de jocurile de noroc și că știu să reacționeze la acestea.

         XI.   SUPRAVEGHEREA

               51.

               Atunci când aplică principiile prevăzute în prezenta recomandare, statele membre sunt invitate să desemneze autorități competente de reglementare în materie de jocuri de noroc care să asigure și să monitorizeze în mod independent respectarea efectivă a măsurilor naționale adoptate în sprijinul principiilor prevăzute de prezenta recomandare.

         XII.   RAPORTAREA

               52.

               Statele membre sunt invitate să notifice Comisiei toate măsurile adoptate în conformitate cu prezenta recomandare până la 19 ianuarie 2016, astfel încât Comisia să fie în măsură să evalueze punerea în aplicare a prezentei recomandări.

               53.

               Statele membre sunt invitate să colecteze în scopuri statistice date anuale fiabile cu privire la:

                           (a)

                           măsurile de protecție aplicabile, în special numărul de conturi de jucători (deschise și închise), numărul de jucători care s-au autoexclus, persoanele care suferă de o tulburare comportamentală asociată jocurilor de noroc și plângerile formulate de jucători;

                           (b)

                           comunicările comerciale clasificate în funcție de categoria și tipul de încălcare a principiilor.

                     Statele membre sunt invitate să comunice aceste informații Comisiei pentru prima dată până la 19 iulie 2016.

               54.

               Comisia ar trebui să evalueze punerea în aplicare a prezentei recomandări până la 19 ianuarie 2017.

      Adoptată la Bruxelles, 14 iulie 2014.

            Pentru Comisie

         Michel BARNIER

            Vicepreședinte

      (1)  COM(2011) 128 final.

      (2)  COM(2012) 596 final.

      (3)  P7_TA(2013)0348.

      (4)  2012/2322(INI).

      (5)  Cauzele C-186/11 și C-209/11, Stanleybet International, C-316/07, Stoss & Others și jurisprudența citată.

      (6)  Cauza C-347/09 Dickinger and Omer și jurisprudența citată.

      (7)  Seria ALICE-RAP dedicată politicilor: „Gambling: two sides of the same coin — recreational activity and public health problem” (Jocurile de noroc, două fețe ale aceleiași monede: activitate recreativă și problemă de sănătate publică). ALICE-RAP este un proiect de cercetare finanțat prin cel de Al șaptelea program-cadru pentru cercetare și dezvoltare (www.alicerap.eu).

      (8)  Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori și de modificare a Directivei 84/450/CEE a Consiliului, a Directivelor 97/7/CE, 98/27/CE și 2002/65/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului („Directiva privind practicile comerciale neloiale”) (JO L 149, 11.6.2005, p. 22).

      (9)  Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind clauzele abuzive în contractele încheiate cu consumatorii (JO L 95, 21.4.1993, p. 29).

      (10)  Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (JO L 281, 23.11.1995, p. 31).

      (11)  Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (JO L 201, 31.7.2002, p. 37).


title: Recomandarea Consiliului din 18 februarie 2014 privind descărcarea de gestiune care urmează să fie acordată Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (Al zecelea FED) pentru exercițiul financiar 2012

text:
               29.8.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 289/4

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 18 februarie 2014
   privind descărcarea de gestiune care urmează să fie acordată Comisiei referitor la executarea operațiunilor Fondului european de dezvoltare (Al zecelea FED) pentru exercițiul financiar 2012
   2014/C 289/03
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (1), modificat prin acordul semnat la Luxemburg la 25 iunie 2005 (2),
   având în vedere Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor comunitare în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2008-2013 în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-CE și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică dispozițiile părții a patra din Tratatul CE (3) (denumit în continuare „acordul intern”), care instituie, printre altele, cel de Al zecelea fond european de dezvoltare (Al zecelea FED), în special articolul 11 alineatul (8),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 215/2008 al Consiliului din 18 februarie 2008 privind regulamentul financiar aplicabil celui de Al zecelea fond european de dezvoltare (4), în special articolele 142-144,
   după consultarea contului de venituri și cheltuieli și a bilanțului referitoare la operațiunile celui de al zecelea FED astfel cum se prezintă la data de 31 decembrie 2012, precum și a Raportului anual al Curții de Conturi referitor la activitățile finanțate de Al optulea, Al nouălea și Al zecelea fond european de dezvoltare (FED) privind exercițiul financiar 2012, însoțit de răspunsurile Comisiei (5),
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 11 alineatul (8) din acordul intern, descărcarea de gestiune financiară a celui de Al zecelea FED este acordă Comisiei de către Parlamentul European la recomandarea Consiliului.

               (2)

               Executarea în ansamblu de către Comisie a operațiunilor celui de Al zecelea FED în decursul exercițiului financiar 2012 a fost satisfăcătoare,

         RECOMANDĂ Parlamentului European să acorde Comisiei descărcarea de gestiune cu privire la executarea operațiunilor celui de Al zecelea FED pentru exercițiul financiar 2012.

      Adoptată la Bruxelles, 18 februarie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         G. STOURNARAS

      (1)  JO L 317, 15.12.2000, p. 3.

      (2)  JO L 287, 28.10.2005, p. 4.

      (3)  JO L 247, 9.9.2006, p. 32.

      (4)  JO L 78, 19.3.2008, p. 1.

      (5)  JO C 331, 14.11.2013, p. 261.


Recomandare privind avizul Consiliului în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind programul de convergenţă actualizat al Lituaniei pentru perioada 2006-2009


title: Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Irlandei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Irlandei pentru 2014

text:
               29.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/29

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 8 iulie 2014
   privind Programul național de reformă al Irlandei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Irlandei pentru 2014
   2014/C 247/07
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, la nivelul UE și la nivelul zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               Irlanda a făcut obiectul unui program de ajustare macroeconomică până în decembrie 2013. Prin urmare, în temeiul articolului 12 din Regulamentul (UE) nr. 472/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4), aceasta a fost scutită, pe durata programului, de monitorizarea și evaluarea semestrului european pentru coordonarea politicilor economice. În vederea încheierii cu succes a programului de ajustare macroeconomică al Irlandei, Irlanda ar trebui acum să fie integrată pe deplin în cadrul semestrului european.

               (5)

               La 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice 2014. De asemenea, la 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă.

               (6)

               La 20 decembrie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării bugetare și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea bugetară într-un mod diferențiat și favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (7)

               La 5 martie 2014, Comisia a publicat rezultatele bilanțului său aprofundat privind Irlanda, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 și ținând seama de încheierea cu succes de către Irlanda a programului de ajustare economică și, prin urmare, de faptul că Irlanda ar trebui integrată pe deplin în cadrul semestrului european. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că programul de ajustare macroeconomică recent încheiat de Irlanda a fost crucial în gestionarea riscurilor economice și în reducerea dezechilibrelor. Cu toate acestea, dezechilibrele macroeconomice care persistă necesită o monitorizare specifică și adoptarea unor măsuri de politică ferme. În special, evoluțiile din sectorul financiar, gradul de îndatorare a sectorului public și privat și, în conexiune cu aceasta, nivelul ridicat al datoriei externe brute și nete, precum și situația pieței muncii, arată că riscurile sunt prezente în continuare.

               (8)

               La 17 aprilie 2014, Irlanda și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2014, iar la 29 aprilie 2014 Programul de stabilitate pentru 2014. În vederea luării în considerare a legăturilor dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (9)

               Principalele obiective ale strategiei bugetare prezentate în Programul de stabilitate pentru 2014 sunt corectarea deficitului excesiv până în 2015 și atingerea obiectivului pe termen mediu până în 2018. Programul de stabilitate vizează atingerea unui nivel al deficitului de sub 3 % din PIB până în 2015, în conformitate cu recomandarea din cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Programul de stabilitate confirmă obiectivul pe termen mediu al unui buget echilibrat în termeni structurali, care este în conformitate cu dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere. După 2015, Programul de stabilitate prevede o reducere a deficitului bugetar global cu aproximativ 1 punct procentual din PIB pe an în perioada 2016-2018. Aceasta are ca scop reducerea datoriei de la aproape 124 % din PIB în 2013 la 107 % din PIB în 2018. Scenariul macroeconomic care stă la baza proiecțiilor bugetare din Programul de stabilitate a fost aprobat ca fiind „în limitele unor proiecții adecvate” de către un organism independent (Consiliul consultativ de politică fiscală al Irlandei). Acesta este, în linii mari, în concordanță cu previziunile Comisiei pentru 2014 și 2015, cu unele diferențe în ceea ce privește contribuțiile componentelor cererii. Cu toate acestea, previziunile autorităților pentru ultimii ani ai Programului de stabilitate sunt optimiste. În plus, atingerea obiectivelor bugetare nu este sprijinită de măsuri suficient de detaliate pentru anul 2015. Prin urmare, previziunea Comisiei privind deficitul pentru 2015 este mai ridicată decât obiectivul recomandat de Consiliu. În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, pe baza evaluării Programului de stabilitate și pe baza previziunilor Comisiei, Consiliul consideră că obiectivele Programului de stabilitate sunt coerente cu cerințele Pactului de stabilitate și de creștere, însă vor trebui sprijinite prin măsuri specifice începând din 2015. Au fost întreprinse măsuri semnificative vizând ameliorarea unor aspecte importante ale cadrului bugetar al Irlandei, precum și a calității și a punctualității datelor furnizate. Normele actuale privind plafoanele de cheltuieli pe termen mediu permit schimbări discreționare de către autoritățile publice, care nu se limitează la situații predefinite.

               (10)

               Reformele fiscale au contribuit la ajustarea bugetară, însă sunt necesare îmbunătățiri suplimentare în ceea ce privește eficiența sistemului fiscal și caracterul favorabil creșterii al acestuia. În ceea ce privește impozitarea proprietăților, Irlanda a trecut de la o taxă pe tranzacții la un impozit recurent bazat pe valoarea proprietăților imobiliare locative, însă baza de impozitare este în continuare relativ redusă, întrucât anumite tipuri de proprietăți rămân în afara sferei de cuprindere a impozitului. Impozitarea veniturilor salariale este fragmentată și complexă, iar bazele de impozitare pentru impozitele pe consum și taxele de mediu, care sunt mai favorabile creșterii, sunt limitate prin reducerea ratelor și prin aplicarea de exceptări. Aplicarea unor cote zero sau reduse de TVA determină o eficiență a TVA-ului inferioară față de media UE. Cotele reduse de TVA sunt utilizate pe scară largă pentru a îndeplini obiective de redistribuire, deși acestea nu reprezintă un instrument de politică eficient și bine direcționat pentru a garanta protecția categoriilor vulnerabile. Se pot face mai multe pentru a îmbunătăți eficacitatea instrumentelor fiscale în materie de mediu și pentru a elimina subvențiile care au efecte negative asupra mediului.

               (11)

               Deși populația Irlandei este relativ tânără, cheltuielile din domeniul sănătății publice au fost printre cele mai ridicate din UE în 2012, reprezentând 8,7 % din VNB, mult peste media UE, de 7,3 %. Având în vedere dificultățile actuale privind gestionarea bugetului pentru sănătate, precum și presiunile demografice prevăzute ca urmare a îmbătrânirii populației, nivelul actual al serviciilor nu va putea fi menținut decât dacă se vor obține ameliorări ale raportului preț-calitate pe termen mediu-lung. Conform estimărilor, până în 2060, creșterea cheltuielilor legate de sănătate ca urmare a presiunii demografice va fi de 1,2 puncte procentuale din PIB. Sectorul sănătății se confruntă cu provocări multiple. Gestiunea financiară și sistemele și procesele contabile sunt fragmentate între furnizorii de asistență medicală. Acest fapt cauzează întârzieri și probleme în colectarea și prelucrarea informațiilor. De asemenea, această situație îngreunează monitorizarea cheltuielilor din domeniul sănătății și eforturile de îmbunătățire a raportului preț-calitate, precum și alocarea adecvată a resurselor. Nivelul ridicat al cheltuielilor pentru produse farmaceutice constituie altă provocare, cheltuielile cu medicamente pentru tratament ambulatoriu fiind comparativ ridicate.

               (12)

               Irlanda se confruntă cu provocări legate de șomaj, în special șomajul în rândul tinerilor și șomajul de lungă durată; de asemenea, numărul persoanelor în vârstă de muncă slab calificate continuă să fie ridicat, ceea ce determină inegalități și necorelări ale competențelor. Șomajul de lungă durată s-a redus progresiv odată cu consolidarea recentă a pieței forței de muncă, însă rămâne ridicat ca proporție din șomajul total, reprezentând peste 61 % din cifra totală la sfârșitul anului 2013. Rata șomajului în rândul tinerilor a atins nivelul maxim de peste 30 % la mijlocul anului 2012. De asemenea, proporția tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare a crescut cu 8 puncte procentuale între 2007 și 2012, până la 18,7 %, înainte de a scădea la 16,1 %, rămânând totuși printre cele mai ridicate din Uniune. În conformitate cu obiectivele garanției pentru tineret, este necesar ca toți tinerii care au nevoie de sprijin să fie acoperiți într-un interval maxim de patru luni. Odată cu reechilibrarea economiei au apărut neconcordanțe ale competențelor, sistemul de educație și de formare trebuind să răspundă unor provocări legate de recalificarea și perfecționarea profesională. În plus, participarea la învățarea pe tot parcursul vieții este mai scăzută decât media UE (în 2013, 7,3 % față de 10,7 %).

               (13)

               Irlanda înregistrează una dintre cele mai ridicate proporții ale persoanelor care trăiesc în gospodării cu o intensitate scăzută a muncii din Uniune, ceea ce antrenează provocări sociale grave. Această proporție era peste media UE înaintea crizei și a crescut de la 14,3 % în 2007 la 24,2 % în 2011. Intensitatea scăzută a muncii este deosebit de acută în cazul gospodăriilor monoparentale. Această situație a contribuit la creșterea riscului de sărăcie sau de excluziune socială în rândul copiilor și agravează problema participării mai scăzute a femeilor pe piața muncii, aceasta fiind de 67,2 % în 2013, față de 83,4 % pentru bărbați. Prin urmare, atenția s-a îndreptat către problema disponibilității și accesibilității ca preț a serviciilor de îngrijire a copilului, care constituie un obstacol important pentru părinți în calea găsirii unui loc de muncă și a evitării riscului de sărăcie. Piața forței de muncă este, de asemenea, afectată de mai multe categorii de capcane ale șomajului. Structura nediferențiată a ajutoarelor de șomaj acordate sub forma indemnizației și a alocației pentru persoanele în căutarea unui loc de muncă, durata nelimitată a alocației respective, precum și pierderea plăților suplimentare (în special a suplimentului pentru chirie și a cardurilor pentru asistență medicală gratuită) odată cu găsirea unui loc de muncă fac ca ratele de înlocuire să fie relativ ridicate pentru șomerii de lungă durată cu potențial modest de câștig și pentru alte categorii de lucrători, în funcție de situația familială.

               (14)

               Împrumuturile acordate IMM-urilor rămân la un nivel modest, reflectând o combinație între o cerere de credite scăzută și constrângerile legate de acordarea creditelor, având în vedere că IMM-urile continuă să fie afectate de o îndatorare excesivă și de o cerere internă redusă, în timp ce băncile trebuie să facă progrese suplimentare pentru a găsi soluții sustenabile în privința portofoliilor lor de credite neperformante generate de IMM-uri. Din ultima analiză efectuată de societatea Red C reiese că, din procentul de 35 % de IMM-uri care au solicitat un credit bancar între octombrie 2013 și martie 2014, 19 % s-au confruntat cu un refuz. La sfârșitul anului 2009 a fost instituit Biroul pentru monitorizarea creditelor, care are rolul de a media litigiile dintre instituțiile creditoare și IMM-urile solicitante cărora li s-a refuzat creditul. Activitatea biroului a avut un impact pozitiv, dar care deocamdată pare a fi relativ limitat, în parte din cauză că numărul sesizărilor a fost destul de mic. IMM-urile depind în mare măsură de credite bancare pentru investiții, sursele nebancare de finanțare fiind relativ subdezvoltate, deși în prezent sunt în curs de examinare unele alternative, printre care fondurile de împrumut. Cu toate acestea, pe măsură ce redresarea va câștiga teren și cererea internă se va restabili, va fi probabil să se manifeste o creștere a constrângerilor legate de acordarea creditelor, în cazul în care canalele creditului nu se vor fi restabilit în mod adecvat, ceea ce este crucial pentru perspectivele de creștere economică. Au fost instituite programe și fonduri specifice pentru a îmbunătăți accesul IMM-urilor la finanțare, printre care schema de garantare a creditelor, Fondul de împrumut pentru microîntreprinderi și trei fonduri pentru IMM-uri, dar deocamdată nivelul de utilizare a acestora a fost scăzut.

               (15)

               În ciuda reformelor sectorului bancar realizate în cadrul programului de asistență financiară recent încheiat, continuă să existe provocări considerabile. Aceste provocări au fost analizate în detaliu de Comisie în cadrul bilanțului său aprofundat din 2014 privind Irlanda. În iunie 2013, creditele neperformante reprezentau aproape 27 % din totalul creditelor acordate de principalele trei bănci din Irlanda. În ciuda reducerii recente, îndatorarea sectorului privat este în continuare printre cele mai ridicate din Uniune, continuând să reprezinte un risc pentru stabilitatea financiară și o povară pentru economie. Reducerea gradului de îndatorare a gospodăriilor și a IMM-urilor este incompletă, iar ajustarea bilanțurilor băncilor și ale IMM-urilor este esențială pentru restabilirea canalelor creditului. Împrumuturile bancare continuă să scadă, iar sectorul bancar încă se confruntă cu probleme de rentabilitate, parțial din cauză că bilanțurile băncilor includ un număr mare de credite ipotecare cu rate variabile în funcție de indici de referință (active istorice cu rentabilitate scăzută).

               (16)

               Costurile aferente executării contractelor sunt ridicate. Onorariile avocaților reprezintă cea mai mare parte a acestor costuri, și anume 18,8 puncte procentuale, iar costurile ridicate ale serviciilor juridice afectează structura costurilor tuturor întreprinderilor, inclusiv a IMM-urilor. În plus, spre deosebire de alte servicii profesionale, costurile serviciilor juridice nu au fost ajustate în sens descrescător de la declanșarea crizei, în parte din cauza concurenței insuficiente. Autoritățile s-au angajat să introducă reforme ale sectorului serviciilor juridice în cadrul programului de ajustare macroeconomică. În 2011, acestea au publicat un proiect de lege privind reglementarea serviciilor juridice, care nu a fost încă promulgat. Resursele judiciare și resursele administrative de care dispun instanțele în vederea unei gestionări active a cazurilor în etapa precontencioasă sunt foarte limitate, ceea ce poate determina întârzieri ale soluționării litigiilor și costuri mai mari. În plus, Irlanda se confruntă cu deficiențe importante legate de capacitatea de a colecta date privind eficiența sistemului judiciar.

               (17)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Irlandei. A evaluat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Irlanda, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările 1-7 de mai jos.

               (18)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate, iar avizul său (5) se reflectă îndeosebi în recomandările 1 și 2 de mai jos.

               (19)

               Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și evaluarea sus-menționată, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1, 3, 5 și 6 de mai jos.

               (20)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro (6). Fiind un stat membru a cărui monedă este euro, Irlanda ar trebui, de asemenea, să asigure punerea în aplicare completă și în timp util a respectivelor recomandări,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2014-2015, Irlanda să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să execute integral bugetul 2014 și să asigure corectarea în mod sustenabil a deficitului excesiv până în 2015, susținând strategia bugetară prin măsuri structurale suplimentare și realizând în același timp efortul de ajustare structurală specificat în recomandarea Consiliului formulată în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. După corectarea deficitului excesiv, să urmărească, în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu, o ajustare structurală de cel puțin 0,5 % din PIB pe an sau mai mult în condiții economice favorabile ori dacă acest lucru este necesar în vederea asigurării respectării regulii privind gradul de îndatorare, pentru a înscrie ponderea datoriei publice, în prezent ridicată, pe o traiectorie descendentă susținută. Să consolideze credibilitatea strategiei de ajustare bugetară, să pună în aplicare în mod eficace planificarea bugetară multianuală și să definească măsuri bugetare cuprinzătoare care să permită atingerea obiectivelor bugetare pe termen mediu. Să asigure caracterul obligatoriu al plafonului de cheltuieli ale administrațiilor publice, inclusiv prin limitarea posibilităților legale de schimbare discreționară. Pentru a susține consolidarea bugetară, ar trebui să se aibă în vedere sporirea veniturilor prin extinderea bazei de impozitare. Să consolideze caracterul favorabil creșterii și protecției mediului al sistemului fiscal.

               2.

               Să facă progrese cu privire la reforma sistemului de sănătate inițiată prin cadrul strategic „Future Health” (Sănătatea în viitor), pentru a optimiza raportul cost-eficacitate. Să ia măsuri suplimentare pentru a reduce cheltuielile pentru produse farmaceutice, inclusiv prin procese mai frecvente de realiniere a prețurilor pentru medicamentele brevetate, favorizarea pătrunderii pe piață a medicamentelor generice și îmbunătățirea practicilor de prescriere. Să reformeze sistemele de gestiune financiară ale autorității naționale de sănătate pentru a realiza o raționalizare la nivelul tuturor furnizorilor și pentru a favoriza gestionarea optimizată a cererilor de rambursare. Să introducă identificatori individuali de sănătate începând de la sfârșitul primului trimestru al anului 2015, cel târziu.

               3.

               Să îmbunătățească în continuare politicile active în domeniul pieței forței de muncă, acordând o atenție specială șomerilor de lungă durată și persoanelor slab calificate, precum și tinerilor, în conformitate cu obiectivele garanției pentru tineret. Să ducă mai departe actuala reformă a sistemului de educație și formare continuă (further education and training – FET), a mecanismelor de sprijinire a ocupării forței de muncă și a programelor de ucenicie. Să ofere mai multe posibilități de formare la locul de muncă; să amelioreze și să asigure relevanța cursurilor FET și a uceniciilor în raport cu necesitățile de pe piața muncii. Să amelioreze nivelul și calitatea serviciilor de sprijin furnizate de birourile Intreo pentru ocuparea forței de muncă. Să introducă un sistem eficient de recomandare a activităților de educație și formare continuă între birourile Intreo și comitetele pentru educație și formare.

               4.

               Să ia măsuri referitoare la gospodăriile cu intensitate scăzută a muncii și să abordeze riscul de sărăcie în rândul copiilor prin introducerea unui sistem de prestații degresive și prin acordarea unor suplimente pentru persoanele care reîncep să muncească. Să încurajeze participarea pe piața muncii a femeilor prin îmbunătățirea disponibilității și a accesibilității ca preț a structurilor cu program prelungit de îngrijire a copilului, în special pentru familiile cu venituri mici.

               5.

               Să dezvolte politici pentru sectorul IMM-urilor, inclusiv inițiative pentru a aborda disponibilitatea finanțării bancare și nebancare și restructurarea datoriilor, evitând, în același timp, riscurile pentru finanțele publice și stabilitatea financiară. Să promoveze inițiative de îmbunătățire a accesului IMM-urilor la împrumuturile bancare și la finanțarea nebancară. Să introducă un sistem de monitorizare a împrumuturilor acordate IMM-urilor de sectorul bancar. În paralel, să facă eforturi pentru a garanta o utilizare optimizată a facilităților de credit nebancar, inclusiv a celor trei fonduri pentru IMM-uri, cofinanțate de Fondul național de rezervă pentru pensii, de Microfinance Ireland și de schema de garantare temporară a împrumuturilor. Să promoveze utilizarea schemelor menționate și a altor scheme de finanțare nebancară de către IMM-uri. Să mărească vizibilitatea Biroului pentru monitorizarea creditelor și capacitatea acestuia de a media litigiile dintre bănci și IMM-urile solicitante cărora li s-a refuzat creditul.

               6.

               Să monitorizeze performanțele băncilor în raport cu obiectivele privind restructurarea creditelor ipotecare restante. Să anunțe obiective ambițioase pentru al treilea și al patrulea trimestru din 2014 astfel încât principalele bănci de credit ipotecar să propună și să adopte soluții pentru restructurarea creditelor ipotecare restante de peste 90 de zile, pentru a soluționa în mod eficace creditele ipotecare restante până la sfârșitul anului 2014. Să continue să evalueze sustenabilitatea acordurilor de restructurare încheiate, prin intermediul auditurilor și al unor examinări specifice la fața locului. Să elaboreze orientări referitoare la caracterul durabil al soluțiilor. Să publice cu regularitate date privind portofoliile de credite restante pentru IMM-uri emise de bănci, pentru a spori transparența. Să elaboreze o strategie pentru a aborda problema expunerilor la credite imobiliare comerciale cu risc ridicat de neplată. Să instituie un registru central al creditelor.

               7.

               Să diminueze costurile procedurilor și ale serviciilor juridice și să stimuleze concurența, inclusiv prin promulgarea legii privind reglementarea serviciilor juridice până la sfârșitul anului 2014, inclusiv a dispoziției care permite introducerea unor practici multidisciplinare, și prin urmărirea obiectivului de a desființa dreptul de reținere al avocatului (solicitor's lien). Să monitorizeze impactul acesteia, inclusiv asupra costurilor serviciilor juridice. Să ia măsuri de executare pentru a se asigura că Autoritatea de Reglementare a Serviciilor Juridice devine operațională cât mai curând și își îndeplinește obligațiile prevăzute de lege, inclusiv în ceea ce privește publicarea de reglementări sau de orientări privind practicile multidisciplinare și soluționarea plângerilor. Să îmbunătățească sistemele de colectare a datelor pentru a eficientiza monitorizarea și evaluarea eficienței procedurilor judiciare astfel încât să fie identificate aspectele în care este necesară reforma.

      Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. C. PADOAN

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținute pentru 2014 prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014, p. 49).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 472/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind consolidarea supravegherii economice și bugetare a statelor membre din zona euro care întâmpină sau care sunt amenințate de dificultăți grave în ceea ce privește stabilitatea lor financiară (JO L 140, 27.5.2013, p. 1).

      (5)  În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.

      (6)  A se vedea pagina 141 din prezentul Jurnal Oficial.


				|

		52012PC0676

			Recomandare de DECIZIE A CONSILIULUI de abrogare a Deciziei 2009/587/CE privind existența unui deficit excesiv în Malta /* COM/2012/0676 final */

			   	Recomandare de
DECIZIE A CONSILIULUI
de abrogare a Deciziei 2009/587/CE privind
existența unui deficit excesiv în Malta
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 126 alineatul (12),
având în vedere recomandarea Comisiei,
întrucât:
(1)       Prin Decizia 2009/587/CE a
Consiliului din 7 iulie 2009[1],
în urma unei recomandări a Comisiei în conformitate cu articolul 104
alineatul (6) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, s-a
decis că în Malta există un deficit excesiv. Consiliul a constatat
că deficitul public al Maltei a atins 4,7 % din PIB în 2008,
depășind astfel considerabil valoarea de referință de
3 % din PIB, în timp ce datoria publică brută a
depășit, începând din 2003, valoarea de referință de
60 % din PIB, situându-se la un nivel de 64,1 % din PIB în 2008[2].
(2)       De asemenea, la 7 iulie 2009,
pe baza unei recomandări a Comisiei, Consiliul a adresat Maltei o
recomandare în conformitate cu articolul 104 alineatul (7) din Tratatul CE
și cu articolul 3 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1467/97 privind
accelerarea și clarificarea aplicării procedurii de deficit excesiv[3], cu scopul de a pune capăt
acestei situații până în 2010 cel târziu. Recomandarea a fost
făcută publică.
(3)       La 16 februarie 2010, pe baza
unei recomandări a Comisiei, Consiliul a concluzionat că au fost
luate măsuri eficiente în conformitate cu recomandarea sa, în temeiul
articolului 104 alineatul (7) din Tratatul CE, dar că, de la adoptarea
recomandării sale, în Malta au survenit evenimente economice negative
și neprevăzute cu consecințe nefavorabile majore pentru
finanțele publice. Prin urmare, Consiliul a adoptat o recomandare
revizuită adresată Maltei în conformitate cu articolul 126 alineatul
(7) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), care
prelungește termenul-limită pentru corectarea deficitului excesiv cu
un an, și anume până în 2011. Recomandarea a fost făcută
publică.
(4)       În conformitate cu articolul
126 alineatul (12) din TFUE, o decizie a Consiliului privind existența
unui deficit excesiv urmează să fie abrogată atunci când
deficitul excesiv din statul membru în cauză este, în opinia Consiliului,
corectat.
(5)       În conformitate cu articolul
4 din Protocolul privind procedura aplicabilă deficitelor excesive anexat
TFUE, Comisia furnizează datele necesare pentru punerea în aplicare a
procedurii respective. În cadrul aplicării acestui protocol, statele
membre trebuie să transmită date privind deficitele și datoriile
publice și alte variabile conexe de două ori pe an, înainte de
1 aprilie și, respectiv, 1 octombrie, în conformitate cu articolul
3 din Regulamentul (CE) nr. 479/2009 al Consiliului din 25 mai
2009 privind aplicarea Protocolului privind procedura aplicabilă
deficitelor excesive anexat la TFUE[4].

(6)       Atunci când se
analizează dacă o procedură de deficit excesiv trebuie
abrogată, Comisia și Consiliul trebuie să ia o decizie pe baza
datelor transmise. În plus, procedura de deficit excesiv ar trebui
abrogată numai în cazul în care previziunile Comisiei indică faptul
că deficitul nu va depăși pragul de 3 % din PIB în perioada
analizată în previziuni.
(7)       Pe baza datelor furnizate de
Comisie (Eurostat) în conformitate cu articolul 14 din Regulamentul (CE)
nr. 479/2009, ca urmare a notificării primite din partea Maltei
înainte de 1 aprilie 2012 și pe baza previziunilor din toamna 2012 ale
serviciilor Comisiei, se desprind următoarele concluzii:
–
După punctul culminant al creșterii,
înregistrat în 2008, deficitul public s-a redus treptat, ajungând la 2,7 %
din PIB în 2011, sub valoarea de referință de 3 % din PIB.
Ameliorarea semnificativă în comparație cu 2010, când deficitul
public a atins 3,6 % din PIB, s-a datorat în principal creșterii
veniturilor cu 0,7 % din PIB. Impactul net al măsurilor one-off de
reducere a deficitului public în 2011 este estimat în previziunile din toamna
2012 ale serviciilor Comisiei la 0,7 % din PIB. Soldul structural, și
anume soldul bugetar ajustat ciclic excluzând măsurile one-off și alte
măsuri temporare, se estimează a se fi îmbunătățit cu
un punct procentual din PIB în 2011, depășind efortul solicitat de
cel puțin ¾ % din PIB recomandat de Consiliu.
–
Previziunile din toamna 2012 ale serviciilor
Comisiei estimează o nouă scădere a deficitului, la 2,6 %
din PIB în 2012, în principal datorită măsurilor de creștere a
veniturilor, dintre care majoritatea sunt considerate a fi măsuri one-off;
impactul net al măsurilor one-off de reducere a deficitului public este
estimat la 1 % din PIB. Pe baza ipotezei care exclude orice schimbare a
politicii, adică fără a include măsurile de consolidare din
bugetul pe 2013, care a fost adoptat după data limită a
previziunilor, se estimează că deficitul public va crește
până la 2,9 % din PIB în 2013, înainte de a scădea din nou, la
2,6 % din PIB în 2014, rămânând astfel sub valoarea de
referință de 3% din PIB în perioada analizată în previziuni.
Programul de stabilitate din aprilie 2012 are ca obiectiv deficite mai mici, de
2,2 %, 1,7 % și 1,1 % din PIB în 2012, 2013 și,
respectiv, 2014. Diferența dintre previziunile din toamna 2012 ale
serviciilor Comisiei și obiectivul din programul de stabilitate pentru
2012 se explică, în principal, printr-o creștere mai dinamică a
veniturilor în acesta din urmă.
–
În anii de după termenul-limită din 2011
stabilit de Consiliu, proiecțiile bugetare din previziunile din toamna
2012 ale serviciilor Comisiei nu indică nicio îmbunătățire
a soldului bugetar ajustat ciclic, din care se deduc măsurile one-off
și alte măsuri temporare, în 2012 și prevăd o ameliorare de
¼ puncte procentuale din PIB în 2013. Aceasta este sub limita de
referință de 0,5 % din PIB pentru ajustarea în direcția
atingerii obiectivului bugetar pe termen mediu necesară în cadrul
componentei preventive a Pactului de stabilitate și creștere, în
special Regulamentul (CE) nr. 1466/97[5].
Această ajustare lentă este preconizată pe fondul unor
condiții ciclice în linii mari echilibrate; deviația PIB (output gap)
se estimează a fi apropiată de zero. În același timp, se
așteaptă ca partea de venituri fiscale din compoziția
creșterii să fie relativ scăzută. În special în 2012,
creșterea economică este determinată de exporturi nete, în timp
ce cererea internă ar urma să fie destul de scăzută în
raport cu tendințele din trecut. În 2014, îmbunătățirea se
va ridica la ½ puncte procentuale din PIB. În plus, în 2012, rata reală de
creștere a cheltuielilor publice, din care se scad măsurile
discreționare privind veniturile, este preconizată a fi sub nivelul
de referință al ratei potențiale de creștere a PIB-ului pe
termen mediu, conform definiției de la articolul 5 din Regulamentul (CE)
nr. 1466/97. Totuși, în baza ipotezei care exclude orice schimbare a
politicii, creșterea netă reală a cheltuielilor ar încălca
în mod semnificativ această rată de referință în 2013
și 2014.
–
Datoria publică brută ca procent din PIB
a înregistrat o tendință de creștere începând din 2008 și a
atins 70,9 % din PIB în 2011. Previziunile din toamna anului 2012 ale
serviciilor Comisiei estimează că nivelul datoriei va continua
să crească pentru a ajunge la 72,4 % din PIB în 2012,
73,1 % din PIB în 2013 și 72,8 % din PIB în 2014. În schimb,
Programul de stabilitate 2012 prevede că nivelul datoriei va începe
să scadă după 2011, la 67,4 % din PIB până în 2014.
Diferența dintre cele două estimări se datorează unui
excedent primar mai redus și unei ajustări stoc-flux mai ridicate în
previziunile din toamnă.
(8)       Consiliul reamintește
că, începând din 2012, care este anul următor corectării
deficitului excesiv, pentru o perioadă de trei ani, Malta ar trebui
să facă progrese suficiente în direcția conformării cu
cerința din cadrul criteriului datoriei, în conformitate cu articolul 2
alineatul (1a) din Regulamentul (CE) nr. 1467/97.
(9)       În opinia Consiliului, deficitul
excesiv din Malta a fost corectat până la termenul-limită din 2011,
iar Decizia 2009/587/CE ar trebui abrogată în consecință,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
În urma unei evaluări globale
rezultă că situația deficitului excesiv în Malta a fost corectată.
Articolul 2
Decizia 2009/587/CE se abrogă.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează Republicii
Malta.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 202, 4.8.2009, p. 42.
[2]               Deficitul public și datoria publică pentru
2008 au fost ulterior revizuite, fiind în prezent de 4,6 % din PIB și
respectiv, de 62,0 % din PIB.
[3]               JO L 209, 2.8.1997, p. 6.
[4]               JO L 145, 10.6.2009,
p. 1.
[5]               JO L 209, 2.8.1997,
p. 1.


title: Recomandarea Consiliului din 20 noiembrie 2008 privind mobilitatea tinerilor voluntari în Uniunea Europeană

text:
               13.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 319/8

      RECOMANDAREA CONSILIULUI

   din 20 noiembrie 2008
   privind mobilitatea tinerilor voluntari în Uniunea Europeană
   (2008/C 319/03)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 149 alineatul (4),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   ÎNTRUCÂT:

               (1)

               Mobilitatea tinerilor voluntari face parte integrantă din libertatea de circulație a persoanelor, protejată prin articolul 18 din tratat.

               (2)

               Comunitatea poate adopta măsuri de promovare a mobilității tinerilor voluntari prin îmbunătățirea cooperării între organizatorii de activități de voluntariat, în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul menționat, prezenta recomandare nu depășește ceea ce este necesar pentru îndeplinirea acestui obiectiv.

               (3)

               Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați și cu familiile acestora care se deplasează în cadrul Comunității (1) și dispozițiile conexe se referă doar la acei voluntari care sunt asigurați în conformitate cu legislația națională privind securitatea socială, această situație având drept consecință faptul că aspectele legate de protecția socială pot reprezenta uneori un factor descurajator pentru angajarea în activități de voluntariat într-un alt stat membru.

               (4)

               Recomandarea nr. 2001/613/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iulie 2001 privind mobilitatea în cadrul Comunității a studenților, persoanelor care urmează cursuri de formare, voluntarilor, cadrelor didactice și a formatorilor (2) invită statele membre să adopte măsurile pe care le consideră adecvate, în conformitate cu dreptul comunitar și în cadrul legislației lor naționale, pentru a asigura faptul că voluntarii și familiile lor nu sunt discriminați datorită politicilor de protecție socială, precum cele în domeniul sănătății și al bunăstării sociale, care le pot limita mobilitatea.

               (5)

               Recomandarea 2001/613/CE și Recomandarea 2006/961/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind mobilitatea transnațională în cadrul Comunității în vederea educației și formării profesionale: Carta europeană a calității pentru mobilitate (3) se referă în mod explicit la voluntari.

               (6)

               Directiva 2004/114/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 privind condițiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat (4) prevede posibilitatea acordării de permise de ședere speciale resortisanților din țări terțe care solicită accesul pe teritoriul unui stat membru în scopuri de voluntariat.

               (7)

               Rezoluția Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului din 15 noiembrie 2004, privind obiectivele comune pentru activități de voluntariat ale tinerilor și Rezoluția a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului din 16 noiembrie 2007, privind punerea în aplicare a obiectivelor comune pentru activități de voluntariat ale tinerilor (5) au stabilit obiective comune pentru activitățile de voluntariat ale tinerilor, au propus schimburi de bune practici și activități de învățare în echipă în scopul unei puneri în aplicare eficiente, invitând statele membre să aibă în vedere mijloace practice de evaluare a progreselor. De asemenea, cea de-a doua rezoluție invita Comisia să introducă noi propuneri pentru promovarea și recunoașterea activităților de voluntariat ale tinerilor.

               (8)

               În aprilie 2008, Parlamentul European a adoptat un raport privind „Rolul voluntariatului în contribuția la coeziunea economică și socială”, care încurajează statele membre și autoritățile locale și regionale să recunoască valoarea voluntariatului în promovarea coeziunii sociale și economice și recomandă promovarea proiectelor de voluntariat transfrontaliere.

         RECUNOAȘTE CĂ:

               1.

               În cadrul prezentei recomandări, activitățile de voluntariat transfrontaliere se caracterizează prin următoarele: sunt deschise tuturor tinerilor, sunt desfășurate din proprie inițiativă în interes general, pe o perioadă îndelungată, într-un cadru bine determinat și într-o altă țară decât țara de reședință, nu sunt remunerate sau beneficiază de o plată simbolică și/sau de acoperirea cheltuielilor. Activitățile de voluntariat nu ar trebui să aibă un efect negativ asupra activităților salariate potențiale sau existente și nici nu ar trebui să fie percepute ca un înlocuitor al acestora.

               2.

               Activitățile de voluntariat constituie o bogată experiență într-un context educațional non-formal și al învățării informale, care sporește calificările și competențele profesionale ale tinerilor, contribuie la șansele acestora de angajare și la sentimentul solidarității, dezvoltă competențele sociale ale acestora, facilitează integrarea în societate a acestora și încurajează cetățenia activă.

               3.

               Există o mare varietate de activități de voluntariat în Europa, organizate de societatea civilă și de autoritățile publice. Aceste activități ar trebui să fie menținute și dezvoltate în continuare și ar trebui de asemenea facilitată cooperarea între organizatorii de activități de voluntariat.

               4.

               Mobilitatea transfrontalieră în Europa poate fi un instrument important pentru promovarea educației, a ocupării forței de muncă și coeziunii sociale și regionale, precum și pentru îmbunătățirea înțelegerii reciproce și a participării active în societate. Acesta este, în special, cazul tinerilor pe o piață a muncii care pune tot mai mult accentul pe adaptabilitate și flexibilitate.

               5.

               Comunitățile locale care găzduiesc tineri voluntari beneficiază considerabil de activitățile acestora, care se pot desfășura într-o gamă largă de domenii, precum promovarea incluziunii sociale, conservarea patrimoniului cultural, încurajarea solidarității între generații și protecția mediului. Aceste activități îmbogățesc în același timp diversitatea culturală a comunităților gazdă.

               6.

               Activitățile de voluntariat au constituit o prioritate a metodei deschise de coordonare în domeniul tineretului, care a identificat deja un număr mare de bune practici. În acest context, Serviciul European de Voluntariat (SEV), o acțiune în cadrul programului pentru tineret al UE începând cu 1996, a permis tinerilor să se angajeze în servicii de voluntariat într-o multitudine de domenii. Programul actual „Tineretul în acțiune” consolidează această acțiune.

               7.

               În ciuda acestor eforturi, pot exista încă obstacole în calea mobilității transfrontaliere a tinerilor voluntari în Europa și, prin urmare, prezenta recomandare are drept obiectiv principal asigurarea unui cadru în care statele membre să-și intensifice cooperarea, fără a aduce atingere diversității situațiilor lor naționale.

               8.

               O mai bună cooperare între organizatorii activităților de voluntariat din diferite țări și schimbul sporit de informații pot motiva toți tinerii europeni, indiferent de naționalitate, să se angajeze mai mult în activități de voluntariat în țări terțe.

               9.

               Ar trebui acordată o atenție specială tinerilor defavorizați, deoarece activitățile de voluntariat constituie o posibilitate deosebit de importantă de mobilitate pentru acești tineri care altfel ar beneficia mai puțin sau deloc de programele de mobilitate.

         RECOMANDĂ STATELOR MEMBRE:

               A.

               Să promoveze mobilitatea tinerilor voluntari în Europa prin îmbunătățirea condițiilor de cooperare între organizatorii de activități de voluntariat din diferite țări, fie că aceștia provin din societatea civilă sau sunt autorități publice, astfel încât toți tinerii să aibă posibilitatea de a se oferi ca voluntari în Europa dacă doresc acest lucru.

               B.

               Să faciliteze dezvoltarea în acest scop a următoarelor linii de acțiune, ținând seama de cadrele lor naționale și de legislația din domeniul activităților de voluntariat, precum și de propriile priorități naționale globale, de posibilitățile existente la nivel local și de propriul regim al cheltuielilor publice:

                           1.

                           îmbunătățirea nivelului de cunoaștere a activităților de voluntariat de pe teritoriul lor național și transmiterea acestor informații Comisiei Europene pentru difuzarea lor mai departe;

                           2.

                           asigurarea accesului facil al tinerilor, al persoanelor care lucrează cu tinerii și al persoanelor active în organizațiile de tineret la informațiile referitoare la posibilitățile de desfășurare a unor activități de voluntariat în străinătate;

                           3.

                           punerea la dispoziția tuturor actorilor relevanți a informațiilor privind drepturile și posibilitățile care decurg din dispozițiile existente la nivel european și național în privința activităților de voluntariat transfrontaliere;

                           4.

                           promovarea schimbului de informații cu privire la posibilitățile de desfășurare a unor activități de voluntariat în alte state membre și simplificarea procedurilor care trebuie parcurse de tinerii voluntari dintr-un stat membru pentru a facilita participarea acestora la activitățile de voluntariat în alte state membre;

                           5.

                           adoptarea, acolo unde este cazul, a unei abordări flexibile a dezvoltării posibilităților de activități de voluntariat transfrontaliere în Europa, de exemplu prin:

                                       —

                                       sprijinirea dezvoltării capacităților de găzduire a voluntarilor transfrontalieri,

                                       —

                                       sprijinirea creării punctelor de contact pentru tinerii voluntari europeni, în legătură, dacă acest lucru este realizabil, cu agențiile naționale din cadrul programului „Tineretul în acțiune”,

                                       —

                                       promovarea utilizării mecanismelor europene existente care pot contribui la mobilitatea tinerilor, precum cardurile de mobilitate,

                                       —

                                       promovarea mobilității transfrontaliere a persoanelor care lucrează cu tinerii și a persoanelor din organizațiile de tineret,

                                       —

                                       sprijinirea dezvoltării informării și formării cu privire la activitățile de voluntariat transfrontaliere ale tinerilor a persoanelor care lucrează cu tinerii, a persoanelor din organizațiile de tineret, a autorităților locale și a centrelor civice;

                           6.

                           creșterea conștientizării de către tineri a importanței competențelor interculturale și a învățării limbilor străine, pentru a reduce barierele din calea mobilității transfrontaliere a acestora;

                           7.

                           încurajarea organizatorilor de activități de voluntariat în vederea dezvoltării unor instrumente de autoevaluare, ținând seama de experiența SEV, pentru a asigura calitatea activităților de voluntariat transfrontaliere la care participă tinerii voluntari;

                           8.

                           încurajarea organizatorilor atât din statele membre de origine, cât și din statele membre gazdă de a coopera vederea garantării protecției tinerilor voluntari și a destinatarilor serviciilor. Ar trebui incluse suficiente informații despre activitatea de voluntariat, organizatorii acesteia și despre voluntari, pentru a permite ambelor părți să ia o decizie în cunoștință de cauză cu privire la durabilitatea activității și să îndeplinească toate cerințele legale;

                           9.

                           examinarea dispozițiilor relevante privind protecția socială prin forurile UE existente corespunzătoare, în scopul exploatării depline a posibilităților prevăzute de legislația UE și de cea națională;

                           10.

                           promovarea recunoașterii corespunzătoare a rezultatelor educaționale ale activităților de voluntariat, în concordanță cu dispozițiile comunitare și în limitele sistemelor naționale sau ale cadrelor naționale de calificări aferente, acolo unde există;

                           11.

                           promovarea la nivelul UE a utilizării instrumentelor care pot facilita activitățile de voluntariat transfrontaliere prin asigurarea transparenței calificărilor, precum Europass, Youthpass și Cadrul european al calificărilor;

                           12.

                           acordarea unei atenții speciale tinerilor defavorizați în scopul îmbunătățirii accesului acestora la activitățile de voluntariat și în special la activitățile de voluntariat transfrontaliere.

         SUSȚINE INTENȚIA COMISIEI:

               1.

               de a sprijini statele membre în îndeplinirea sarcinilor de mai sus prin utilizarea cadrului UE de cooperare în domeniul tineretului, în special metoda deschisă de coordonare și programul „Tineretul în acțiune”;

               2.

               de a încuraja și de a organiza, în cooperare cu statele membre, schimbul de informații și de experiențe privind cooperarea între organizatorii activităților de voluntariat din diferite țări, fie că aceștia sunt reprezentanți ai societății civile sau autorități publice;

               3.

               de a dezvolta un portal al tinerilor voluntari europeni privind activitățile de voluntariat, având la bază portalurile, bazele de date sau paginile de internet specifice naționale ale tinerilor voluntari, acolo unde acestea există;

               4.

               de a prezenta Consiliului un raport după patru ani de la adoptarea prezentei recomandări, pentru a stabili dacă măsurile propuse funcționează eficient și pentru a evalua necesitatea unor noi acțiuni.

         Adoptată la Bruxelles, 20 noiembrie 2008.

      (1)  JO L 149, 5.7.1971, p. 2.

      (2)  JO L 215, 9.8.2001, p.30.

      (3)  JO L 394, 30.12.2006, p. 5.

      (4)  JO L 375, 23.12.2004, p. 12.

      (5)  JO C 241, 20.9.2008, p. 1.