               6.10.2021

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 404/240

      P9_TA(2020)0281
      Recomandare adresată VP/ÎR și Consiliului privind pregătirea celui de-al 10-lea proces de revizuire a Tratatului de neproliferare a armelor nucleare (TNP), controlul armelor nucleare și opțiunile de dezarmare nucleară
      Recomandarea Parlamentului European din 21 octombrie 2020 adresată Consiliului și Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate privind pregătirea celui de-al 10-lea proces de revizuire a Tratatului de neproliferare a armelor nucleare (TNP), controlul armelor nucleare și opțiunile de dezarmare nucleară (2020/2004(INI))
      (2021/C 404/15)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere rezoluția sa din 14 februarie 2019 referitoare la viitorul Tratatului privind forțele nucleare cu rază medie de acțiune și la impactul asupra Uniunii Europene (1),

                  —

                  având în vedere pozițiile comune ale Consiliului din 13 aprilie 2000 privind Conferința din 2000 de revizuire a părților la Tratatul de neproliferare a armelor nucleare (TNP) (2) și din 25 aprilie 2005 privind Conferința din 2005 de revizuire a părților la Tratatul de neproliferare a armelor nucleare (3),

                  —

                  având în vedere Decizia 2010/212/PESC a Consiliului din 29 martie 2010 privind poziția Uniunii Europene pentru Conferința de revizuire din 2010 a părților la Tratatul de neproliferare a armelor nucleare (4),

                  —

                  având în vedere concluziile Consiliului din 20 aprilie 2015 referitoare la cea de-a noua Conferință a părților de revizuire a Tratatului de neproliferare a armelor nucleare,

                  —

                  având în vedere Strategia UE împotriva proliferării armelor de distrugere în masă, din 12 decembrie 2003,

                  —

                  având în vedere concluziile Consiliului din 4 februarie 2019 cu privire la Iran,

                  —

                  având în vedere Decizia (PESC) 2019/615 a Consiliului din 15 aprilie 2019 privind sprijinul acordat de Uniune pentru activitățile de pregătire a Conferinței de revizuire din 2020 a părților la Tratatul de neproliferare a armelor nucleare (TNP) (5),

                  —

                  având în vedere Decizia (PESC) 2019/938 a Consiliului din 6 iunie 2019 de sprijinire a unui proces de consolidare a încrederii care să ducă la instituirea unei zone fără arme nucleare și fără alte arme de distrugere în masă în Orientul Mijlociu (6),

                  —

                  având în vedere raportul anual din 2018 privind progresele înregistrate cu privire la punerea în aplicare a Strategiei Uniunii Europene împotriva proliferării armelor de distrugere în masă, publicat la 14 iunie 2019,

                  —

                  având în vedere obligațiile asumate în temeiul Tratatului de neproliferare nucleară (TNP), prin care toate statele se angajează să realizeze dezarmarea nucleară cu bună credință și să înceteze cursa înarmării nucleare,

                  —

                  având în vedere Tratatul privind interzicerea armelor nucleare (TPNW), adoptat la Organizația Națiunilor Unite la 7 iulie 2017, și deschis spre semnare la 20 septembrie 2017,

                  —

                  având în vedere comunicatul adoptat cu ocazia summitului NATO de la Varșovia din 2016,

                  —

                  având în vedere declarația Consiliului Nord-Atlantic din 20 septembrie 2017 referitoare la Tratatul privind interzicerea armelor nucleare,

                  —

                  având în vedere declarația Secretarului General al NATO din 2 august 2019 referitoare la Tratatul privind forțele nucleare cu rază medie de acțiune,

                  —

                  având în vedere noul Tratat START semnat de Statele Unite și Federația Rusă, în vigoare de la 5 februarie 2011,

                  —

                  având în vedere documentul final adoptat cu ocazia Conferinței părților din anul 2000 de revizuire a Tratatului de neproliferare a armelor nucleare,

                  —

                  având în vedere documentul final adoptat cu ocazia Conferinței părților din anul 2010 de revizuire a Tratatului de neproliferare a armelor nucleare,

                  —

                  având în vedere documentul neoficial al Secretarului General al ONU din 2018, intitulat „Asigurarea viitorului nostru comun: o agendă pentru dezarmare”,

                  —

                  având în vedere documentul de lucru „Deblocarea diplomației în materie de dezarmare printr-o abordare pas cu pas”, prezentat de Suedia Comitetului de pregătire al celei de a 10-a Conferințe de revizuire a TNP,

                  —

                  având în vedere documentul de lucru „Operaționalizarea inițiativei Crearea unui mediu pentru dezarmarea nucleară (CEND)”, prezentat de Statele Unite Comitetului de pregătire al celei de a 10-a Conferințe de revizuire a TNP,

                  —

                  având în vedere documentul de lucru intitulat „Tratatul cu privire la neproliferarea armelor nucleare la 50 de ani: o scurtă evaluare de către Uniunea Europeană”, prezentat de Uniunea Europeană Comitetului de pregătire al Conferinței de revizuire a TNP din 2020,

                  —

                  având în vedere documentul de lucru intitulat „Propuneri ale Inițiativei pentru neproliferare și dezarmare în vederea creșterii transparenței pentru consolidarea procesului de revizuire a Tratatului cu privire la neproliferarea armelor nucleare”, prezentat de membrii Inițiativei pentru neproliferare și dezarmare (Australia, Canada, Chile, Germania, Japonia, Mexic, Țările de Jos, Nigeria, Filipine, Polonia, Turcia și Emiratele Arabe Unite) Comitetului de pregătire al celei de a 10-a Conferințe de revizuire a TNP,

                  —

                  având în vedere Declarația comună a Directorului general al Agenției Internaționale pentru Energie Atomică (AIEA), a Vicepreședintelui Republicii Islamice Iran și a Șefului Organizației Iraniene a Energiei Atomice (AEOI) din 26 august 2020,

                  —

                  având în vedere rapoartele AIEA privind aplicarea de măsuri de siguranță în Republica Populară Democrată Coreeană din 20 august 2018, 19 august 2019 și 3 septembrie 2020,

                  —

                  având în vedere decizia SUA de a se retrage din Tratatul „Cer Deschis”, anunțată la 22 mai 2020,

                  —

                  având în vedere articolul 118 din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe (A9-0020/2020),

                  A.

                  întrucât Tratatul cu privire la neproliferarea armelor nucleare (TNP) a fost, fără îndoială, cel mai important instrument internațional de reglementare a regimului nuclear în ultimii 50 de ani; întrucât acesta constituie piatra de temelie a stabilității strategice globale și un parapet de neînlocuit împotriva riscului de proliferare a armelor nucleare; întrucât a contribuit în mod substanțial la reducerea arsenalului nuclear și la facilitarea utilizării pașnice a energiei nucleare; întrucât este un tratat matur și pragmatic, aproape universal și respectat la scară foarte largă; întrucât, în 1995, statele părți la TNP au convenit să prelungească tratatul pe o perioadă nedeterminată; întrucât, având în vedere că în 2015 nu a fost posibil să se ajungă la un acord privind un document final semnificativ, este extrem de important ca cea de a 10-a Conferință de revizuire să fie încununată de succes;

                  B.

                  întrucât, din 1968 încoace, TNP a determinat mai multe țări să renunțe la armele nucleare, în Europa, America Latină, Africa, Asia și Pacific; întrucât acesta a permis dezvoltarea pașnică a energiei nucleare; întrucât a dus la reduceri drastice ale arsenalelor nucleare după Războiul Rece; întrucât numai câteva state au dezvoltat arsenale în afara TNP;

                  C.

                  întrucât cei trei piloni ai TNP – neproliferarea, dezarmarea și utilizarea pașnică a energiei nucleare – sunt complementari, se susțin reciproc și sunt legați în mod indisolubil; întrucât orice progrese viitoare în direcția dezarmării și a eliminării totale a armelor nucleare necesită, prin urmare, menținerea normelor existente împotriva proliferării acestor arme; întrucât TNP a permis instituirea unui sistem internațional de protecție;

                  D.

                  întrucât obiectivul conferințelor periodice de revizuire a TNP este de a evalua punerea în aplicare a TNP și de a elabora o foaie de parcurs pentru realizarea de progrese pe baza unei abordări etapizate; întrucât procesul de revizuire reprezintă o oportunitate pentru statele părți de a susține și consolida regimul de neproliferare a armelor nucleare din cinci în cinci ani;

                  E.

                  întrucât obiectivul final de consolidare a regimului mondial de neproliferare din cadrul Conferinței de revizuire din 2010 a fost reiterat ca urmare a reluării angajamentelor statelor părți la TNP față de dispozițiile de bază din TNP și a adoptării de către aceste state a unui plan de acțiune în 64 de puncte care include, printre altele, planuri de acțiune specifice privind neproliferarea, dezarmarea și utilizarea pașnică a energiei nucleare, susținute de acțiuni concrete și măsurabile pe care statele părți le vor realiza pentru a sprijini cei trei piloni;

                  F.

                  întrucât, în secțiunea privind dezarmarea nucleară, statele părți, inclusiv statele recunoscute ca deținând arme nucleare, s-au angajat pentru prima dată să accelereze realizarea de progrese reale în ceea ce privește dezarmarea și, în cele din urmă, să ajungă la eliminarea totală a arsenalelor lor nucleare, desfășurate sau nedesfășurate; întrucât acțiunile convenite în cadrul pilonului de neproliferare acoperă o gamă largă de aspecte, cum ar fi consolidarea garanțiilor, sprijinirea Agenției Internaționale pentru Energie Atomică (AIEA), protecția fizică a materialelor nucleare, încheierea și intrarea în vigoare a unor protocoale suplimentare, garanții privind exporturile legate de tehnologia nucleară, transferurile de tehnologie nucleară și terorismul nuclear;

                  G.

                  întrucât principiul transparenței este un element indispensabil al dezarmării nucleare, deoarece contribuie la asigurarea clarității în ceea ce privește arsenalele existente și stă la baza procesului de verificare; întrucât transparența contribuie la consolidarea încrederii și la stabilirea unei baze comune pentru dialog ca o condiție prealabilă pentru reducerea și, în cele din urmă, eliminarea armelor nucleare; întrucât rapoartele Consiliului guvernatorilor AIEA sunt un instrument important pentru asigurarea transparenței în ceea ce privește îndeplinirea obligațiilor de neproliferare de către statele care nu dețin arme nucleare;

                  H.

                  întrucât dispozițiile TNP susțin dreptul statelor de a utiliza energia nucleară în scopuri pașnice și de a participa la schimbul de echipamente, materiale și informații științifice și tehnologice privind utilizarea pașnică a energiei nucleare, acordând un tratament preferențial statelor care nu dețin arme nucleare și ținând seama în mod corespunzător de nevoile țărilor în curs de dezvoltare;

                  I.

                  întrucât norma împotriva testării sprijină atât pilonul privind neproliferarea, cât și pilonul privind dezarmarea, contribuind astfel și la prevenirea posibilității ca statele să încerce să dezvolte și să achiziționeze arme nucleare; întrucât statele părți s-au angajat să se abțină de la orice fel de explozie nucleară și de la utilizarea noilor tehnologii legate de armele nucleare în așteptarea intrării în vigoare a Tratatului de interzicere totală a experiențelor nucleare (CTBT); întrucât toate statele care dețin arme nucleare s-au angajat să ratifice CTBT fără întârziere; întrucât ele au fost de acord și că ar trebui lansate fără întârziere negocieri privind un tratat de interzicere a producerii de material fisil pentru utilizarea în arme nucleare;

                  J.

                  întrucât TNP a pus bazele creării de zone fără arme nucleare în întreaga lume; întrucât crearea unei zone fără arme nucleare în Orientul Mijlociu este unul dintre vechile obiective ale UE; întrucât UE a alocat recent un buget pentru activități care vizează stimularea unui dialog incluziv între experți și factorii de decizie politică, cu scopul de a face progrese în ceea ce privește angajamentul de a crea o zonă fără arme de distrugere în masă în Orientul Mijlociu;

                  K.

                  întrucât, în declarația politică adoptată, cu abținerea celor 28 de state membre ale UE, în cadrul primei sesiuni a Conferinței privind instituirea unei zone fără arme nucleare și alte arme de distrugere în masă (ADM) în Orientul Mijlociu, care a avut loc la New York în noiembrie 2019, ceilalți participanți s-au angajat să urmărească elaborarea unui tratat cu forță juridică obligatorie în vederea instituirii unei zone fără arme nucleare și alte ADM în Orientul Mijlociu;

                  L.

                  întrucât, de la intrarea în vigoare a TNP în 1970, jumătate dintre conferințele de revizuire nu au reușit să ducă la un consens cu privire la o declarație finală substanțială, ultima declarație finală fiind adoptată în cadrul Conferinței de revizuire din 2010;

                  M.

                  întrucât cea de a 10-a Conferință de revizuire va avea loc într-un context de securitate internațional deosebit de dificil, din cauza lipsei de progrese în ceea ce privește denuclearizarea Peninsulei Coreene, a retragerii SUA din Planul comun de acțiune cuprinzător (JCPOA) cu Iranul, a presupuselor încălcări săvârșite de Iran și a plângerilor oficiale formulate drept răspuns de Franța, Regatul Unit și Germania care au declanșat în mod oficial un mecanism de soluționare a litigiilor în Planul comun de acțiune cuprinzător (JCPOA) cu Iranul, a colapsului Tratatului privind forțele nucleare cu rază medie de acțiune, precum și din cauza stagnării negocierilor pentru extinderea START între Rusia și SUA; întrucât nivelul actual al neînțelegerilor și dezacordului între cele 191 de state părți la TNP care dețin și care nu dețin arme nucleare cu privire la cea mai bună abordare pentru reducerea și eliminarea armelor nucleare va reprezenta o provocare suplimentară pentru dezbatere;

                  N.

                  întrucât mai multe state care dețin arme nucleare intenționează să își modernizeze sau sunt în curs de a-și moderniza armele nucleare sau vectorii purtători ai acestora și întrucât unele dintre ele reduc pragurile de utilizare în doctrinele lor militare naționale;

                  O.

                  întrucât Memorandumul de la Budapesta din 1994, semnat de Ucraina, Rusia, Statele Unite și Regatul Unit, a oferit garanții de securitate împotriva amenințărilor sau a utilizării forței împotriva integrității teritoriale sau a independenței politice a Ucrainei în schimbul renunțării sale la arsenalul nuclear și a aderării la TNP; întrucât nerespectarea totală de către Rusia a garanțiilor de securitate acordate Ucrainei prin Memorandumul de la Budapesta și a dreptului internațional a avut un efect coroziv asupra climatului discuțiilor privind dezarmarea nucleară și neproliferarea;

                  P.

                  întrucât înrăutățirea contextului global de securitate este accentuată și de neîncrederea crescândă între națiuni, iar modernizarea arsenalelor a progresat din cauza noilor tehnologii care cresc riscurile la adresa securității mondiale, în special în ceea ce privește posibilele atacuri cibernetice împotriva armelor nucleare și sistemelor lor de comandă, de control și de avertizare timpurie, precum și din cauza rolului din ce în ce mai mare al armelor nucleare în politicile, strategiile și doctrinele naționale, dând naștere riscului unei noi curse globale de înarmare nucleară; întrucât tot mai multe țări dezvoltă arme nucleare care permit utilizarea pe câmpul de luptă;

                  Q.

                  întrucât există un risc semnificativ ca principalele puteri militare să nu mai aibă tendința de a recurge la controlul armelor și la dezarmare pentru a reduce tensiunile internaționale și a îmbunătăți contextul de securitate mondial, ceea ce duce în cele din urmă la revenirea în prim plan a aspectelor nucleare în cadrul bilanțurilor strategice, cu o creștere a riscurilor nucleare în întreaga lume;

                  R.

                  întrucât arsenalul nuclear la nivel mondial cuprinde aproape 14 000 de focoase nucleare, iar SUA și Rusia dețin peste 90 % din acesta; întrucât chiar și o utilizare limitată a armelor nucleare ar avea consecințe umanitare dezastruoase, niciun stat și nicio organizație internațională neavând capacitatea de a răspunde consecințelor imediate ale unui astfel de atac și de a oferi o asistență adecvată victimelor;

                  S.

                  întrucât prelungirea noului Tratat bilateral START dintre SUA și Federația Rusia, al cărei principal obiectiv ar trebui să constea în reducerea verificabilă, în continuare, a stocurilor acumulate în timpul cursei înarmării ce a avut loc în perioada Războiului Rece și care limitează numărul de focoase nucleare strategice desfășurate de fiecare parte la 1 550, până la expirarea sa în februarie 2021, ar fi un element esențial pentru menținerea stabilității strategice și împiedicarea unei noi curse a înarmării;

                  T.

                  întrucât SUA și-a anunțat retragerea din Tratatul „Cer deschis”, care urmează să intre în vigoare la 22 noiembrie 2020; întrucât Tratatul „Cer deschis” a fost un instrument major de control al armelor, care a contribuit la instaurarea unui climat de încredere;

                  U.

                  întrucât NATO și-a exprimat sprijinul ferm pentru punerea în aplicare deplină a TNP și s-a angajat să creeze condiții pentru o lume fără arme nucleare, în deplină conformitate cu dispozițiile TNP, pe baza unei abordări în etape;

                  V.

                  întrucât inițiativa lansată de SUA „Crearea unui mediu pentru dezarmarea nucleară” (CEND), care prevede sarcini ce trebuie îndeplinite pentru crearea condițiilor de dezarmare, are drept scop trecerea de la abordarea tradițională în etape la căutarea de soluții pentru a aborda deteriorarea actuală a contextului de securitate;

                  W.

                  întrucât abordarea „pas cu pas”, prezentată de Suedia, introduce etape progresive, mai ușor de realizat, în patru domenii principale menite să creeze obiceiuri de cooperare, să reducă importanța armelor nucleare, să crească transparența și să reducă riscurile nucleare, ceea ce ar permite îndeplinirea obiectivelor existente în materie de dezarmare;

                  X.

                  întrucât metodele de atac cibernetic, cum ar fi manipularea datelor, bruiajul digital și spoofingul cibernetic ar putea periclita integritatea comunicațiilor, conducând la o incertitudine sporită la luarea deciziilor; întrucât, în perioade de criză, astfel de atacuri cibernetice îndreptate asupra sistemelor de arme nucleare ar putea duce la agravarea situației, inclusiv la lansări nucleare involuntare;

                  Y.

                  întrucât dialogul și diplomația multilaterale s-au dovedit a fi instrumente eficace pentru prevenirea unei crize a proliferării și a escaladării conflictelor, astfel cum o demonstrează JCPOA, care este considerat o realizare istorică și o contribuție esențială la regimul global de neproliferare;

                  Z.

                  întrucât, în ceea ce privește armele de distrugere în masă, statutul Republicii Populare Democrate Coreene (RPDC), care s-a retras în 2003 din tratat și a dobândit capacitatea de a fabrica arme nucleare în ciuda unor sancțiuni internaționale severe, rămâne neschimbat; întrucât, potrivit rapoartelor anuale ale AIEA pentru 2018 și 2019, Phenianul și-a continuat activitățile nucleare; întrucât au fost raportate semne de activitate la siturile nucleare ale RPDC în tot cursul anului 2020; întrucât se pare că RPDC a testat la sol un motor mare de rachetă cu combustibil lichid la 7 decembrie 2019; întrucât, la 1 ianuarie 2020, RPDC și-a anunțat intenția de a denunța moratoriul privind lansarea și testarea nucleară a rachetelor balistice intercontinentale (ICBM); întrucât perspectivele privind măsuri concrete în vederea denuclearizării regiunii pe termen scurt sunt reduse; întrucât Coreea de Nord reprezintă în continuare o amenințare nucleară și balistică pentru regiune și pentru întreaga lume;

                  AA.

                  întrucât, în interiorul Cercului Polar, numărul de nave cu propulsie nucleară a crescut considerabil în ultimul deceniu; întrucât prezența materialelor radiologice și nucleare în regiunea arctică comportă riscul de incidente sau accidente grave;

                  AB.

                  întrucât Conferința de revizuire a TNP din 2020, programată inițial pentru perioada 27 aprilie – 22 mai 2020, a trebuit amânată din cauza pandemiei de coronavirus,

                  1.

                  recomandă Consiliului și Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate următoarele:

                              (a)

                              să reitereze faptul că multilateralismul eficace și ordinea internațională bazată pe norme constituie condiții prealabile pentru combaterea proliferării armelor nucleare și pentru progresul pe calea dezarmării nucleare; să reafirme că TNP este o piatră de temelie a regimului de neproliferare și de dezarmare nucleară, precum și un parapet vital împotriva riscului de proliferare a armelor nucleare și constituie un cadru de neînlocuit pentru menținerea și consolidarea păcii și securității la nivel mondial;

                              (b)

                              să reafirme sprijinul deplin al UE și al statelor sale membre pentru TNP și cei trei piloni ai săi care se consolidează reciproc, și anume neproliferarea, dezarmarea și utilizarea pașnică a energiei nucleare și să confirme valabilitatea abordării anterioare pe etape, bazată pe angajamentele asumate în cursul proceselor anterioare de revizuire, în special al celor din 1995, 2000 și 2010; să sublinieze că o abordare echilibrată între cei trei piloni este esențială pentru un rezultat pozitiv al celei de a 10-a Conferințe de revizuire și pentru adoptarea unor măsuri concrete, eficiente și consensuale care să permită valorificarea angajamentelor anterioare; să sublinieze rolul important al UE în facilitarea politicilor orientate spre pace și promovarea stabilității internaționale;

                              (c)

                              să asigure fără întârziere adoptarea unei decizii a Consiliului care să oficializeze poziția comună a UE în ceea ce privește Conferința de revizuire a TNP;

                              (d)

                              să sublinieze că, timp de cinci decenii, TNP a fost indispensabil pentru pace și securitate în lume;

                              (e)

                              să continue să sprijine activitățile premergătoare celei de a 10-a Conferințe de revizuire a TNP, printr-o contribuție financiară de 1,3 milioane EUR pentru activități de comunicare care constau în trei seminare tematice care acoperă pilonii privind dezarmarea, neproliferarea și utilizarea pașnică a energiei nucleare, patru reuniuni regionale și două evenimente conexe; să continue să susțină obiectivele principale ale activităților UE, în special în ceea ce privește consolidarea încrederii, sensibilizarea cu privire la obstacolele și posibilele domenii de convergență și elaborarea de contribuții pentru o foaie de parcurs în vederea obținerii unor rezultate pozitive în cadrul celui de al 10-lea proces de revizuire;

                              (f)

                              să continue să sublinieze faptul că orice accentuare a divergențelor între state ar conduce la o discreditare progresivă a TNP ca instrument juridic global fiabil și la o erodare a regimului global de dezarmare, sporind astfel riscul de proliferare a armelor nucleare la nivel mondial; să avertizeze statele părți că, din cauza neajungerii la un consens în cadrul Conferinței de revizuire din 2015 și al comitetelor de pregătire, viitorul TNP nu mai poate fi considerat ca fiind de la sine înțeles fără un angajament clar din partea statelor părți;

                              (g)

                              să le reamintească statelor părți că cea de a 50-a aniversare a TNP, care coincide cu cea de a 10-a Conferință de revizuire, ar putea oferi un impuls pentru implicarea într-un dialog sincer și orientat către rezultate, pentru a restabili încrederea reciprocă, scopul fiind de a extinde zonele de suprapunere și de a identifica un teren comun pentru ca discuțiile să avanseze; obiectivul final este adoptarea unui document convenit care să recunoască ca obiectiv comun dezarmarea nucleară și eliminarea totală a armelor nucleare, în conformitate cu articolul VI din TNP;

                              (h)

                              să solicite un leadership politic puternic care să sprijine Conferința de revizuire a TNP; să transmită statelor părți la TNP mesajul că participarea șefilor de stat și de guvern la conferință ar arăta importanța pe care statele o acordă TNP și procesului de revizuire; să invite reprezentanții statelor părți să profite de ocazia oferită de cea de a 10-a conferință de revizuire pentru a reafirma că „războiul nuclear nu poate fi câștigat și nu trebuie niciodată purtat”;

                              (i)

                              să sublinieze faptul că aplicarea selectivă a tratatului sau nerespectarea de către unele state părți a memorandumurilor la TNP subminează încrederea în întregul sistem TNP; să invite toți semnatarii TNP să asigure respectarea angajamentelor pe care și le-au asumat;

                              (j)

                              să salute faptul că nu s-a recurs, timp de 72 de ani, la arme nucleare; să avertizeze statele părți la TNP că orice extindere a situațiilor în care pot fi folosite arme nucleare ar pune serios în pericol stabilitatea strategică globală și practica de neutilizare;

                              (k)

                              să invite toate statele să recunoască, în ceea ce privește armele nucleare și tehnologiile de vectori purtători, controlul, dezarmarea și regimurile de neproliferare ca fiind instrumente esențiale ale procesului de sporire a încrederii și care contribuie substanțial la încetarea deteriorării contextului internațional de securitate, împiedicând astfel un război interstatal major și menținând pacea și securitatea;

                              (l)

                              să sublinieze că o verificare eficientă a dezarmării nucleare este esențială pentru a putea avea o lume fără arme nucleare; să-și continue și să-și intensifice eforturile, inclusiv în cooperare cu organizațiile internaționale și regionale și cu societatea civilă, pentru a găsi soluții la provocările legate de verificare în ceea ce privește cerințele în materie de siguranță, securitate și neproliferare; să reafirme faptul că numai un proces realist de limitare a armelor și de consolidare a încrederii va contribui la stabilitatea strategică și la securitatea partajată;

                              (m)

                              să îndemne statele părți să facă tot ce le stă în putință pentru a realiza noi progrese legate de controlul armamentului și procesele de dezarmare nucleară, în special printr-o reducere globală a stocului mondial de arme nucleare, și pentru a se asigura că tendința de reducere a arsenalului nuclear, după momentul de vârf din 1986 în ceea ce privește armele nucleare, nu se inversează; să transmită mesajul că TNP ar trebui folosit ca platformă pentru toate eforturile diplomatice în acest sens;

                              (n)

                              să îndemne SUA și Rusia să consolideze încrederea reciprocă în vederea reluării unui dialog cu privire la posibile modalități de a construi o nouă relație în ceea ce privește controlul armelor; să sublinieze că un angajament clar din partea Rusiei și a SUA, înainte de cea de a 10-a Conferință de revizuire a TNP, de a prelungi noul Tratat START înainte de februarie 2021 ar reprezenta o contribuție importantă la conferința de revizuire; să încurajeze ferm ambele părți să negocieze un nou instrument care să vizeze atât armele desfășurate, cât și pe cele nedesfășurate, precum și armele strategice și nestrategice, și care să includă China, în lumina acumulării sale masive de rachete; își exprimă îngrijorarea cu privire la desfășurarea de către Rusia, de curând, a unor planoare hipersonice Avangard în regiunea Orenburg; reamintește Rusiei că toate planoarele hipersonice Avangard desfășurate vor fi supuse limitei generale de 1 550 de focoase din noul tratat START și vor face obiectul dispozițiilor de verificare aferente;

                              (o)

                              să reitereze regretul profund al UE în ceea ce privește recentul colaps al Tratatului privind forțele nucleare cu rază medie de acțiune din cauza desfășurării de către Rusia a sistemului de rachete SSC-8, cu capacitate nucleară, mobil, greu de detectat și care reduce pragul de utilizare a armelor nucleare în caz de conflicte armate, subliniind totodată impactul negativ semnificativ al acestui eșec asupra securității europene și a arhitecturii strategice de control al armelor nucleare; să invite ambele părți semnatare ale Tratatului privind forțele nucleare cu rază medie de acțiune să reia dialogul privind posibilele modalități de a institui un nou instrument obligatoriu din punct de vedere juridic pentru rachetele cu rază scurtă și medie de acțiune; să sprijine eforturile de a acorda un caracter multilateral acestui instrument în toate celelalte țări care dețin astfel de arme, inclusiv China;

                              (p)

                              să își exprime îngrijorarea cu privire la declinul Tratatului INF, inclusiv având în vedere faptul că rachetele cu rază medie de acțiune sunt mai susceptibile de a crește riscurile de escaladare nucleară pe continentul european;

                              (q)

                              să încurajeze discuțiile cu privire la posibilitatea unui tratat multilateral privind rachetele balistice care să meargă dincolo de Tratatul INF dintre SUA și Rusia pentru a include și alte părți;

                              (r)

                              să invite SUA și Rusia să pună la dispoziția tuturor celorlalte părți la TNP și a Consiliului de Securitate al ONU o declarație în care să prezinte măsurile pe care le adoptă după retragerea lor din Tratatul privind forțele nucleare cu rază medie de acțiune pentru a asigura respectarea obligațiilor care le revin în temeiul articolului VI din TNP; să facă demersurile necesare în acest scop în numele Uniunii;

                              (s)

                              să invite Rusia să își respecte angajamentul consacrat în Memorandumul de la Budapesta și să respecte garanțiile de securitate oferite Ucrainei;

                              (t)

                              să considere că retragerea din cadrul regimului de control al armelor nucleare sau colapsul acestuia reprezintă un precedent periculos pentru TNP; să țină seama de faptul că părțile la TNP ar putea considera aceste evenimente o amenințare la adresa securității lor naționale și că consecințele lor ar putea destabiliza TNP în ansamblu;

                              (u)

                              să prezinte aceste îngrijorări în cadrul celei de a 10-a Conferințe de revizuire a TNP; să ia măsurile diplomatice și politice necesare pentru a elimina amenințarea directă reprezentată de armele nucleare cu rază medie de acțiune la adresa Uniunii Europene și statelor sale membre;

                              (v)

                              să evidențieze contribuția adusă de statele NATO la îndeplinirea angajamentelor asumate în temeiul TNP în ceea ce privește reducerea stocului de arme nucleare cu 95 % după sfârșitul războiului rece, eliminarea țintelor acestora, reducerea nivelului de alertă și diminuarea rolului lor în apărare; să invite NATO și celelalte state semnatare ale TNP să își continue eforturile de reducere a numărului de arme nucleare, în deplină conformitate cu TNP, pe baza unei abordări pe etape care promovează stabilitatea și securitatea internațională;

                              (w)

                              să ia act de faptul că adoptarea TPNW de către 122 de țări, tratatul fiind semnat până acum de 84 de state și ratificat de 47, demonstrează dorința de a realiza obiectivul unei lumi fără arme nucleare; să sublinieze că dezarmarea nucleară nu poate fi separată de securitatea colectivă și nu poate fi realizată decât prin luarea în considerare a contextului strategic și că aceasta trebuie să facă parte dintr-un proces gradual care să garanteze securitatea nediminuată a tuturor, prevenind, în același timp, orice nouă cursă a înarmării; să reamintească că Tratatul de interzicere a producției de materiale fisile pentru armele nucleare, prin împiedicarea dezvoltării cantitative a arsenalelor nucleare, constituie un pas crucial și de neînlocuit în direcția unei lumi fără arme nucleare;

                              (x)

                              să confirme dreptul părților la TNP de a utiliza în scopuri pașnice energia nucleară pentru a-și satisface cerințele energetice pe termen lung, în conformitate cu dispozițiile TNP; să colaboreze cu țările care doresc să dezvolte capacități în acest domeniu pentru o utilizare responsabilă a energiei nucleare în scopuri exclusiv pașnice, cu condiția respectării tuturor condițiilor de siguranță, securitate și neproliferare; să ia în considerare măsuri adecvate în cazurile în care astfel de țări nu cooperează și nu respectă toate condițiile de siguranță, securitate și neproliferare; să acorde asistență, obligând, în același timp, țările care doresc să dezvolte capacități în utilizarea pașnică a energiei nucleare să dezvolte o cultură puternică în materie de securitate nucleară, și să recunoască rolul și valoarea AIEA și a sistemului său de garanții în punerea în aplicare a TNP și în consolidarea cadrului de securitate nucleară;

                              (y)

                              să limiteze transferul de tehnologie nucleară relevantă pentru proliferare la statele părți la TNP, care au încheiat și pun în aplicare garanții generalizate ale AIEA, sprijinind astfel decizia luată în cadrul Conferinței de revizuire a TNP din 1995 conform căreia noile acorduri de aprovizionare pentru transferul de tehnologie nucleară sensibilă ar trebui să fie condiționate de acceptarea, în prealabil, a garanțiilor generalizate ale AIEA și de angajamente internaționale obligatorii din punct de vedere juridic de a nu achiziționa arme nucleare sau alte dispozitive nucleare explozive;

                              (z)

                              să își continue eforturile de creare a unei zone fără arme nucleare și orice alte arme de distrugere în masă în Orientul Mijlociu, în conformitate cu rezoluția din 1995; să continue inițiativele întreprinse pentru a promova consolidarea încrederii prin acțiuni menite să promoveze dialogul incluziv între experți și factorii de decizie politică, sprijinite de un pachet financiar de 2,86 milioane EUR pentru punerea în aplicare a proiectelor;

                              (aa)

                              să sprijine abordarea regională care constituie una dintre căile importante de promovare a dezarmării și a neproliferării; să țină seama de rezultatele primei sesiuni a Conferinței privind crearea unei zone fără arme nucleare în Orientul Mijlociu; să încurajeze toate statele participante să depună toate eforturile pentru a face progrese în acest sens în cadrul celei de a doua sesiuni a conferinței;

                              (ab)

                              să susțină propunerea privind „abordarea pas cu pas” prezentată de Suedia cu scopul de a consolida sprijinul politic pentru angajamente pragmatice, pe termen scurt și realizabile în ceea ce privește regimul global de dezarmare, ale cărui obiective generale sunt să reinstaureze încrederea, să sprijine măsurile axate pe reducerea importanței armelor nucleare, să consolideze practicile de cooperare între state, să reducă riscurile nucleare și să crească transparența, ca etape intermediare către facilitarea îndeplinirii obligațiilor existente de către statele părți;

                              (ac)

                              să invite statele părți să elaboreze și să pună în aplicare măsuri menite să atenueze riscurile de utilizare a armelor nucleare, fie intenționat, fie accidental; măsurile ar putea include îmbunătățirea canalelor și protocoalelor de comunicare, securitatea cibernetică, crearea unei distincții clare între activele convenționale și cele nucleare, precum și îmbunătățirea rezilienței la amenințările hibride, la atacurile cibernetice și extinderea timpului de decizie în caz de criză;

                              (ad)

                              să sprijine angajamentul statelor care dețin arme nucleare de a mări transparența, în conformitate cu cele 13 etape spre dezarmare adoptate la Conferința de revizuire a TNP din 2000; să reamintească că îmbunătățirea în continuare a mecanismului de raportare prin sistematizarea cadrelor de raportare ale statelor care dețin arme nucleare ar contribui la atingerea aceluiași nivel de transparență de către aceste state; să acorde, în acest context, o atenție deosebită propunerilor din cadrul Inițiativei pentru neproliferare și dezarmare legate de creșterea transparenței în vederea consolidării procesului de revizuire a TNP;

                              (ae)

                              să ia act de propunerea privind „Operaționalizarea inițiativei Crearea unui mediu pentru dezarmarea nucleară (CEND)” prezentată de SUA Comitetului de pregătire pentru cea de a 10-a Conferință de revizuire a TNP, care vizează să identifice și să se ocupe de factorii din contextul internațional de securitate care împiedică continuarea progreselor în materie de dezarmare, să stabilească o abordare mai pragmatică în ceea ce privește dezarmarea și să contribuie într-o manieră pozitivă la succesul celei de a 10-a Conferințe de revizuire; să se angajeze în continuare în discuții legate de propunere în cadrul celei de a 10-a Conferințe de revizuire și nu numai;

                              (af)

                              să invite toate statele să se implice fără întârzieri suplimentare în discuțiile care urmăresc lansarea și finalizarea uneia dintre prioritățile restante – tratatul prin care se interzice producerea de material fisil pentru arme nucleare – ca mijloc indispensabil pentru excluderea riscului de reluare a cursei înarmării nucleare și un pas esențial în direcția eliminării armelor nucleare;

                              (ag)

                              să se asigure că UE este în continuare un susținător ferm al Tratatului de interzicere totală a experiențelor nucleare (CTBT) și al Organizației Tratatului de Interzicere Totală a Experiențelor Nucleare (CTBTO); să reamintească, de asemenea, că este important și urgent ca CTBT să intre în vigoare, pentru a evita dezvoltarea de noi arme;

                              (ah)

                              să reafirme angajamentul continuu al UE față de JCPOA ca cel mai bun mijloc posibil de obținere a asigurărilor privind o utilizare exclusiv pașnică a energiei nucleare de către Iran și ca instrument vital pentru consolidarea stabilității și a securității în Orientul Mijlociu; să sublinieze în continuare rolul important al UE în a găsi o cale de urmat în vederea încheierii acordului nuclear; să reitereze regretul UE cu privire la retragerea SUA din JCPOA și reimpunerea sancțiunilor; să felicite Franța, Germania și Regatul Unit (E3) pentru opoziția exprimată la Organizația Națiunilor Unite față de propunerea SUA de reinstituire a sancțiunilor impuse Iranului în temeiul rezoluției 2231 a CSONU, întrucât SUA nu mai este parte la JCPOA; să aprecieze Declarația comună a AEOI și a AIEA din 26 august 2020 cu privire la rezolvarea cu bună credință a aspectelor legate de punerea în aplicare a garanțiilor specificate de AIEA, în temeiul căreia Iranul permite accesul AIEA la cele două locații specificate de agenție și îi înlesnește activitățile de verificare; să reamintească rolul esențial al AIEA ca organizație internațională independentă unică responsabilă de monitorizarea și verificarea angajamentelor de neproliferare nucleară; să invite Iranul să asigure respectarea deplină a angajamentelor sale din domeniul nuclear în temeiul JCPOA și al TNP;

                              (ai)

                              să regrete sprijinul acordat de Iran actorilor nestatali violenți și dezvoltarea și utilizarea de capabilități în materie de rachete balistice care destabilizează Orientul Mijlociu Extins;

                              (aj)

                              să reitereze sprijinul deplin al UE față de obiectivul denuclearizării complete, verificabile și ireversibile a RPDC, în conformitate cu toate rezoluțiile relevante ale Consiliului de Securitate al ONU; să îndemne RPDC să renunțe la programul său de arme nucleare și să revină la TNP și la garanțiile AIEA; să continue să sprijine procesul de dialog aflat în curs de desfășurare, urmărind totodată să aibă un rol mai activ în cadrul negocierilor, valorificând experiența diplomatică a UE; să reamintească faptul că RPDC continuă să reprezinte o amenințare nucleară și balistică pe plan regional și internațional;

                              (ak)

                              să continue să susțină și să mențină TNP ca instrument multilateral esențial în favoarea păcii și a securității internaționale, să promoveze universalizarea acestuia și să consolideze punerea în aplicare a tuturor celor trei piloni, care sunt la fel de importanți și se consolidează reciproc; să încurajeze toate statele părți la TNP să își reînnoiască eforturile de interacțiune și să continue cu un angajament reînnoit față de punerea în aplicare globală, deplină și echilibrată a TNP;

                              (al)

                              să invite toate statele care nu au făcut încă acest lucru să semneze și să ratifice TNP în calitate de state care nu dețin arme nucleare și, în așteptarea aderării, să adere la condițiile sale și să se angajeze să respecte obiectivele sale de neproliferare și de dezarmare, inclusiv prin furnizarea de dovezi că acestea nu se implică în transferurile de tehnologie nucleară și prin consolidarea Convenției privind protecția fizică a materialelor nucleare;

                              (am)

                              să reamintească faptul că dezarmarea nucleară trebuie să se desfășoare într-un mod realist și progresiv, ținând seama în mod corespunzător de interesele în materie de securitate ale tuturor și că reducerea riscurilor strategice legate de armele nucleare se bazează pe transparența doctrinelor nucleare, pe dialogul dintre factorii de decizie la nivel politic și militar, pe instrumentele de comunicare în situații de criză și pe măsurile de reasigurare;

                  2.

                  încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta recomandare Consiliului și Vicepreședintelui Comisiei / Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate.

         (1)  Texte adoptate, P8_TA(2019)0130.

         (2)  JO L 97, 19.4.2000, p. 1.

         (3)  JO L 106, 27.4.2005, p. 32.

         (4)  JO L 90, 10.4.2010, p. 8.

         (5)  JO L 105, 16.4.2019, p. 25.

         (6)  JO L 149, 7.6.2019, p. 63.


title: Recomandarea (UE) 2021/1782 a Consiliului din 8 octombrie 2021 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții

text:
                  11.10.2021

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 360/128

         RECOMANDAREA (UE) 2021/1782 A CONSILIULUI
         din 8 octombrie 2021
         de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) literele (b) și (e) și articolul 292 prima și a doua teză,
         întrucât:

                     (1)

                     La 30 iunie 2020, Consiliul a adoptat o recomandare privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (1) (denumită în continuare „recomandarea Consiliului”).

                     (2)

                     De atunci, Consiliul a adoptat Recomandările (UE) 2020/1052 (2), (UE) 2020/1144 (3), (UE) 2020/1186 (4), (UE) 2020/1551 (5), (UE) 2020/2169 (6), (UE) 2021/89 (7), (UE) 2021/132 (8), (UE) 2021/767 (9), (UE) 2021/892 (10), (UE) 2021/992 (11), (UE) 2021/1085 (12), (UE) 2021/1170 (13), (UE) 2021/1346 (14), (UE) 2021/1459 (15) și (UE) 2021/1712 (16) de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții.

                     (3)

                     La 20 mai 2021, Consiliul a adoptat Recomandarea 2021/816 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (17), în scopul actualizării criteriilor utilizate pentru a evalua dacă călătoriile neesențiale din țări terțe sunt sigure și ar trebui să fie permise.

                     (4)

                     Recomandarea Consiliului prevede că statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE începând cu 1 iulie 2020, într-un mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului. O dată la două săptămâni, după o strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, Consiliul ar trebui să revizuiască și, dacă este cazul, să actualizeze lista țărilor terțe care figurează în anexa I, în urma unei evaluări globale bazate pe metodologia, criteriile și informațiile menționate în recomandarea Consiliului.

                     (5)

                     De atunci, în cadrul Consiliului au avut loc discuții, în strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, cu privire la revizuirea listei țărilor terțe care figurează în anexa I la recomandarea Consiliului și cu aplicarea criteriilor și a metodologiei prevăzute în recomandarea Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Recomandarea 2021/816. Ca urmare a acestor discuții, lista țărilor terțe care figurează în anexa I ar trebui modificată. În special, Bahrainul și Emiratele Arabe Unite ar trebui adăugate pe listă.

                     (6)

                     Controlul la frontiere există în interesul nu doar al statului membru la ale cărui frontiere externe se aplică, ci al tuturor statelor membre care au eliminat controlul la frontierele lor interne. Prin urmare, statele membre ar trebui să se asigure că măsurile luate la frontierele externe sunt coordonate, pentru a garanta o bună funcționare a spațiului Schengen. În acest scop, începând cu 8 octombrie 2021, statele membre ar trebui să continue eliminarea restricției temporare asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe, ai regiunilor administrative speciale și ai altor entități și autorități teritoriale enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului, astfel cum este modificată prin prezenta recomandare.

                     (7)

                     În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică. Deoarece prezenta recomandare constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen, Danemarca decide, în conformitate cu articolul 4 din protocolul respectiv, în termen de șase luni de la data la care Consiliul decide cu privire la prezenta recomandare, dacă o va pune în aplicare.

                     (8)

                     Prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (18); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică.

                     (9)

                     În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (19).

                     (10)

                     În ceea ce privește Elveția, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE (20), coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (21).

                     (11)

                     În ceea ce privește Liechtensteinul, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE (22), coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (23),

               ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
         Recomandarea (UE) 2020/912 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Recomandările (UE) 2020/1052, (UE) 2020/1144, (UE) 2020/1186, (UE) 2020/1551, (UE) 2020/2169, (UE) 2021/89, (UE) 2021/132, (UE) 2021/767, (UE) 2021/816, (UE) 2021/892, (UE) 2021/992, (UE) 2021/1085, (UE) 2021/1170, (UE) 2021/1346, (UE) 2021/1459 și (UE) 2021/1712, se modifică după cum urmează:

                     1.

                     Punctul 1 primul paragraf din recomandarea Consiliului se înlocuiește cu următorul text:

                                 „1.

                                 Începând cu 8 octombrie 2021, statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I.”

                     2.

                     Anexa I la recomandare se înlocuiește cu următorul text:

                           „ANEXA I
                           Țările terțe, regiunile administrative speciale și alte entități și autorități teritoriale ai căror rezidenți nu ar trebui să fie afectați de restricția temporară de la frontierele externe asupra călătoriilor neesențiale către UE:

                                       I.

                                       STATE

                                                   1.

                                                   AUSTRALIA

                                                   2.

                                                   BAHRAIN

                                                   3.

                                                   CANADA

                                                   4.

                                                   CHILE

                                                   5.

                                                   IORDANIA

                                                   6.

                                                   KUWEIT

                                                   7.

                                                   NOUA ZEELANDĂ

                                                   8.

                                                   QATAR

                                                   9.

                                                   RWANDA

                                                   10.

                                                   ARABIA SAUDITĂ

                                                   11.

                                                   SINGAPORE

                                                   12.

                                                   COREEA DE SUD

                                                   13.

                                                   UCRAINA

                                                   14.

                                                   EMIRATELE ARABE UNITE

                                                   15.

                                                   URUGUAY

                                                   16.

                                                   CHINA (*1)

                                       II.

                                       REGIUNI ADMINISTRATIVE SPECIALE ALE REPUBLICII POPULARE CHINEZE

                                                   RAS Hong Kong

                                                   RAS Macao

                                       III.

                                       ENTITĂȚI ȘI AUTORITĂȚI TERITORIALE NERECUNOSCUTE CA STATE DE CEL PUȚIN UN STAT MEMBRU

                                                   Taiwan

                        (*1)  sub rezerva confirmării reciprocității"

            Adoptată la Luxemburg, 8 octombrie 2021.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               M. DIKAUČIČ

            (1)  JO L 208 I, 1.7.2020, p. 1.

            (2)  JO L 230, 17.7.2020, p. 26.

            (3)  JO L 248, 31.7.2020, p. 26.

            (4)  JO L 261, 11.8.2020, p. 83.

            (5)  JO L 354, 26.10.2020, p. 19.

            (6)  JO L 431, 21.12.2020, p. 75.

            (7)  JO L 33, 29.1.2021, p. 1.

            (8)  JO L 41, 4.2.2021, p. 1.

            (9)  JO L 165 I, 11.5.2021, p. 66.

            (10)  JO L 198, 4.6.2021, p. 1.

            (11)  JO L 221, 21.6.2021, p. 12.

            (12)  JO L 235, 2.7.2021, p. 27.

            (13)  JO L 255, 16.7.2021, p. 3.

            (14)  JO L 306, 31.8.2021, p. 4.

            (15)  JO L 320, 10.9.2021, p. 1.

            (16)  JO L 341, 24.9.2021, p. 1.

            (17)  JO L 182, 21.5.2021, p. 1.

            (18)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (19)  JO L 176, 10.7.1999, p. 31.

            (20)  JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

            (21)  Decizia 2008/146/CE a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 1).

            (22)  JO L 160, 18.6.2011, p. 21.

            (23)  Decizia 2011/350/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne și circulația persoanelor (JO L 160, 18.6.2011, p. 19).


title: Recomandarea (UE) 2021/1945 a Consiliului din 9 noiembrie 2021 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții

text:
                  10.11.2021

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 397/28

         RECOMANDAREA (UE) 2021/1945 A CONSILIULUI
         din 9 noiembrie 2021
         de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) literele (b) și (e) și articolul 292 prima și a doua teză,
         întrucât:

                     (1)

                     La 30 iunie 2020, Consiliul a adoptat o recomandare privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (1) (denumită în continuare „recomandarea Consiliului”).

                     (2)

                     De atunci, Consiliul a adoptat Recomandările (UE) 2020/1052 (2), (UE) 2020/1144 (3), (UE) 2020/1186 (4), (UE) 2020/1551 (5), (UE) 2020/2169 (6), (UE) 2021/89 (7), (UE) 2021/132 (8), (UE) 2021/767 (9), (UE) 2021/892 (10), (UE) 2021/992 (11), (UE) 2021/1085 (12), (UE) 2021/1170 (13), (UE) 2021/1346 (14), (UE) 2021/1459 (15), (UE) 2021/1712 (16), (UE) 2021/1782 (17) și (UE) 2021/1896 (18) de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții.

                     (3)

                     La 20 mai 2021, Consiliul a adoptat Recomandarea 2021/816 de modificare a Recomandării (UE) 2020/912 a Consiliului privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții (19), în scopul actualizării criteriilor utilizate pentru a evalua dacă călătoriile neesențiale din țări terțe sunt sigure și ar trebui să fie permise.

                     (4)

                     Recomandarea Consiliului prevede că statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE începând cu 1 iulie 2020, într-un mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului. O dată la două săptămâni, după o strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, Consiliul ar trebui să revizuiască și, dacă este cazul, să actualizeze lista țărilor terțe care figurează în anexa I, în urma unei evaluări globale bazate pe metodologia, criteriile și informațiile menționate în recomandarea Consiliului.

                     (5)

                     De atunci, în cadrul Consiliului au avut loc discuții, în strânsă consultare cu Comisia, precum și cu agențiile și serviciile relevante din cadrul UE, cu privire la revizuirea listei țărilor terțe care figurează în anexa I la recomandarea Consiliului și cu aplicarea criteriilor și a metodologiei prevăzute în recomandarea Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Recomandarea 2021/816. Ca urmare a acestor discuții, lista țărilor terțe care figurează în anexa I ar trebui modificată. În special, Singaporele și Ucraina ar trebui eliminate de pe listă.

                     (6)

                     Controlul la frontiere există în interesul nu doar al statului membru la ale cărui frontiere externe se aplică, ci al tuturor statelor membre care au eliminat controlul la frontierele lor interne. Prin urmare, statele membre ar trebui să se asigure că măsurile luate la frontierele externe sunt coordonate, pentru a garanta o bună funcționare a spațiului Schengen. În acest scop, începând cu 9 noiembrie 2021, statele membre ar trebui să continue eliminarea restricției temporare asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe, ai regiunilor administrative speciale și ai altor entități și autorități teritoriale enumerate în anexa I la recomandarea Consiliului, astfel cum este modificată prin prezenta recomandare.

                     (7)

                     În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică. Deoarece prezenta recomandare constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen, Danemarca decide, în conformitate cu articolul 4 din protocolul respectiv, în termen de șase luni de la data la care Consiliul decide cu privire la prezenta recomandare, dacă o va pune în aplicare.

                     (8)

                     Prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (20); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei recomandări, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică.

                     (9)

                     În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (21).

                     (10)

                     În ceea ce privește Elveția, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE (22), coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (23).

                     (11)

                     În ceea ce privește Liechtensteinul, prezenta recomandare constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE (24), coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (25),

               ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
         Recomandarea (UE) 2020/912 a Consiliului, astfel cum a fost modificată prin Recomandările (UE) 2020/1052, (UE) 2020/1144, (UE) 2020/1186, (UE) 2020/1551, (UE) 2020/2169, (UE) 2021/89, (UE) 2021/132, (UE) 2021/767, (UE) 2021/816, (UE) 2021/892, (UE) 2021/992, (UE) 2021/1085, (UE) 2021/1170, (UE) 2021/1346, (UE) 2021/1459, (UE) 2021/1712, (UE) 2021/1782 și (UE) 2021/1896, privind restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE și posibila eliminare a acestei restricții se modifică după cum urmează:

                     1.

                     Punctul 1 primul paragraf din recomandarea Consiliului se înlocuiește cu următorul text:

                                 „1.

                                 Începând cu 9 noiembrie 2021, statele membre ar trebui să elimine treptat restricția temporară asupra călătoriilor neesențiale către UE, în mod coordonat, în ceea ce privește rezidenții țărilor terțe enumerate în anexa I.”

                     2.

                     Anexa I la recomandare se înlocuiește cu următorul text:

                           „ANEXA I
                           Țările terțe, regiunile administrative speciale și alte entități și autorități teritoriale ai căror rezidenți nu ar trebui să fie afectați de restricția temporară de la frontierele externe asupra călătoriilor neesențiale către UE:
                           I.   STATE

                                       1.

                                       ARGENTINA

                                       2.

                                       AUSTRALIA

                                       3.

                                       BAHRAIN

                                       4.

                                       CANADA

                                       5.

                                       CHILE

                                       6.

                                       COLUMBIA

                                       7.

                                       IORDANIA

                                       8.

                                       KUWEIT

                                       9.

                                       NAMIBIA

                                       10.

                                       NOUA ZEELANDĂ

                                       11.

                                       PERU

                                       12.

                                       QATAR

                                       13.

                                       RUANDA

                                       14.

                                       ARABIA SAUDITĂ

                                       15.

                                       COREEA DE SUD

                                       16.

                                       EMIRATELE ARABE UNITE

                                       17.

                                       URUGUAY

                                       18.

                                       CHINA (*1)

                                 II.   REGIUNI ADMINISTRATIVE SPECIALE ALE REPUBLICII POPULARE CHINEZE

                                       RAS Hong Kong

                                       RAS Macao

                                 III.   ENTITĂȚI ȘI AUTORITĂȚI TERITORIALE NERECUNOSCUTE CA STATE DE CEL PUȚIN UN STAT MEMBRU

                                       Taiwan

                        (*1)  Sub rezerva confirmării reciprocității."

            Adoptată la Bruxelles, 9 noiembrie 2021.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               A. ŠIRCELJ

            (1)  JO L 208 I, 1.7.2020, p. 1.

            (2)  JO L 230, 17.7.2020, p. 26.

            (3)  JO L 248, 31.7.2020, p. 26.

            (4)  JO L 261, 11.8.2020, p. 83.

            (5)  JO L 354, 26.10.2020, p. 19.

            (6)  JO L 431, 21.12.2020, p. 75.

            (7)  JO L 33, 29.1.2021, p. 1.

            (8)  JO L 41, 4.2.2021, p. 1.

            (9)  JO L 165 I, 11.5.2021, p. 66.

            (10)  JO L 198, 4.6.2021, p. 1.

            (11)  JO L 221, 21.6.2021, p. 12.

            (12)  JO L 235, 2.7.2021, p. 27.

            (13)  JO L 255, 16.7.2021, p. 3.

            (14)  JO L 306, 31.8.2021, p. 4.

            (15)  JO L 320, 10.9.2021, p. 1.

            (16)  JO L 341, 24.9.2021, p. 1.

            (17)  JO L 360, 11.10.2021, p. 128.

            (18)  JO L 388, 3.11.2021, p. 1.

            (19)  JO L 182, 21.5.2021, p. 1.

            (20)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (21)  JO L 176, 10.7.1999, p. 31.

            (22)  JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

            (23)  Decizia 2008/146/CE a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 1).

            (24)  JO L 160, 18.6.2011, p. 21.

            (25)  Decizia 2011/350/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne și circulația persoanelor (JO L 160, 18.6.2011, p. 19).