title: 2014/63/UE: Recomandarea Comisiei din 6 februarie 2014 privind măsurile pentru controlul Diabrotica virgifera virgifera Le Conte în regiuni ale Uniunii în care se confirmă prezența sa

text:
               7.2.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 38/46

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 6 februarie 2014
   privind măsurile pentru controlul Diabrotica virgifera virgifera Le Conte în regiuni ale Uniunii în care se confirmă prezența sa
   (2014/63/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

                  Diabrotica virgifera virgifera Le Conte (denumită în continuare Diabrotica) este o insectă dăunătoare neindigenă, care atacă porumbul. Aceasta s-a răspândit și s-a stabilit în peste o jumătate din aria de cultivare a porumbului din Uniune.

               (2)

               Măsurile de prevenire a răspândirii Diabrotica în Uniune, luate în temeiul Deciziei 2003/766/CE a Comisiei (1) nu s-au dovedit eficiente. În plus, în conformitate cu o evaluare a impactului efectuată de Comisie, nici încercarea de a eradica acest dăunător de pe teritoriul Uniunii, nici încercarea de a împiedica răspândirea în arii neafectate în prezent de organismele dăunătoare respective nu sunt fezabile. Prin urmare, Comisia a hotărât, prin Directiva de punere în aplicare 2014/19/UE (2) și prin Decizia de punere în aplicare 2014/62/UE (3) să retragă recunoașterea Diabrotica drept organism dăunător reglementat cu statut de carantină, prin eliminarea sa din anexa I la Directiva 2000/29/CE a Consiliului (4) și, respectiv, să abroge Decizia 2003/766/CE.

               (3)

               În temeiul Deciziei 2003/766/CE, rotația culturilor era obligatorie doar în vederea eradicării unor focare izolate de Diabrotica. Cu toate acestea, studiile științifice au demonstrat că rotația culturilor constituie tehnica cea mai eficientă pentru a încetini răspândirea Diabrotica și pentru a-i reduce impactul. Pe lângă faptul că reprezintă o metodă eficientă pentru controlul Diabrotica, rotația culturilor are mai multe alte avantaje din punct de vedere al mediului. Printre acestea se numără îmbunătățirea sau menținerea fertilității și a structurii solului, precum și întreruperea ciclului de viață al dăunătorilor și al buruienilor, cu potențialul de a reduce dependența agricultorilor de utilizarea îngrășămintelor chimice și a produselor de protecție a plantelor. În consecință, rotația culturilor are, de asemenea, un impact pozitiv asupra calității apei și a aerului, precum și asupra biodiversității. Cu toate acestea, din alte studii efectuate asupra acestui dăunător a reieșit că răspândirea în continuare a acestuia poate duce la o creștere a utilizării de insecticide, deoarece în unele cazuri poate fi dificil să se găsească o cultură alternativă atractivă din punct de vedere economic care să înlocuiască porumbul în procesul de rotație.

               (4)

               Prin urmare, statele membre ar trebui să aibă în vedere un control eficient și durabil al Diabrotica, chiar și după retragerea recunoașterii acestei insecte drept organism dăunător reglementat cu statut de carantină. Articolul 14 din Directiva 2009/128/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5) prevede ca statele membre să instituie măsurile adecvate pentru a-i încuraja pe utilizatorii profesioniști să pună în aplicare în mod voluntar orientările specifice pentru anumite culturi sau sectoare cu privire la gestionarea integrată a dăunătorilor, care ar trebui să fie elaborate de autoritățile publice sau de organizațiile care îi reprezintă pe anumiți utilizatori profesioniști. În conformitate cu principiile generale ale gestionării integrate a dăunătorilor, prevenirea apariției dăunătorilor are un rol esențial în reducerea necesității de intervenție cu produse de protecție a plantelor. Mai mult, metodele biologice, fizice și alte metode nechimice sustenabile ar trebui preferate metodelor chimice, dacă cele dintâi asigură un control corespunzător al dăunătorilor.

               (5)

               În conformitate cu aceste principii generale ale gestionării integrate a dăunătorilor, punerea în aplicare a rotației culturilor, monitorizarea corespunzătoare a populațiilor de Diabrotica și alte măsuri relevante menite să prevină răspândirea organismelor dăunătoare, cum ar fi măsurile de igienă de curățare a utilajelor agricole, ar trebui incluse în orientările specifice pentru anumite culturi sau sectoare.

               (6)

               Mai mult, pentru a consolida respectarea de către utilizatori a articolului 55 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (6), în cazul în care se folosesc insecticide pentru controlul Diabrotica, orientările specifice pentru anumite culturi sau sectoare vizând gestionarea integrată a acestui dăunător ar trebui să fie în conformitate cu normele privind utilizarea adecvată a produselor de protecție a plantelor, astfel cum se menționează în dispoziția respectivă.

               (7)

               Utilizatorii profesioniști ai produselor de protecție a plantelor ar trebui să aibă la dispoziție informații și instrumente pentru monitorizarea Diabrotica, precum și servicii de consultanță privind gestionarea integrată a dăunătorilor, inclusiv metode de prevenire și de control specifice pentru Diabrotica. Rezultatele monitorizării ar trebui să-i ajute pe agricultori să decidă dacă și când mai este necesară aplicarea măsurilor de protecție a plantelor. Este important să se stabilească valori-limită clare și fundamentate științific pentru populația de Diabrotica dintr-o anumită regiune, întrucât acestea constituie elemente esențiale ale procesului decizional.

               (8)

               Statele membre, acționând în conformitate cu articolul 5 din Directiva 2009/128/CE și asigurând accesul tuturor utilizatorilor profesioniști la sesiuni de formare pe teme specifice, ar trebui, prin urmare, să includă în programul de formare respectiv și dispozițiile din prezenta recomandare.

               (9)

               Este necesară promovarea cercetării și a dezvoltării tehnologice în materie de instrumente pentru controlul sustenabil al Diabrotica, în vederea asigurării unor măsuri mai eficiente din punct de vedere al costurilor și sustenabile din punct de vedere al mediului împotriva dăunătorului respectiv,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Statele membre ar trebui să ia în considerare principiile generale ale gestionării integrate a dăunătorilor prevăzute în anexa III la Directiva 2009/128/CE pentru controlul Diabrotica virgifera virgifera Le Conte (denumit în continuare Diabrotica) în regiuni ale Uniunii în care s-a confirmat prezența acestui dăunător. În sensul prezentei recomandări, „control” înseamnă reducerea densității populației de dăunători la un nivel care nu cauzează pierderi economice semnificative, pentru a asigura o producție de porumb sustenabilă din punct de vedere economic.

               2.

               Statele membre ar trebui să se asigure că orientările specifice pentru anumite culturi sau sectoare referitoare la gestionarea integrată a dăunătorilor vizând Diabrotica, elaborate de autoritățile publice sau de organizațiile care îi reprezintă pe anumiți utilizatori profesioniști, adresate fermierilor cultivatori de porumb și utilizatorilor profesioniști de produse de protecție a plantelor, sunt în conformitate cu normele privind utilizarea adecvată a produselor de protecție a plantelor, astfel cum se menționează la articolul 55 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009.

               3.

               Metodele biologice, fizice și alte metode nechimice sustenabile ar trebui preferate metodelor chimice, dacă cele dintâi asigură un control satisfăcător al dăunătorilor. Prin urmare, controlul Diabrotica de către utilizatorii profesioniști ar trebui să se realizeze sau să fie sprijinit prin intermediul următoarelor măsuri:

                           (a)

                           rotația culturilor;

                           (b)

                           utilizarea agenților de biocontrol;

                           (c)

                           adaptarea datei de semănare a porumbului, pentru a se evita ca procesul de germinare să coincidă cu eclozarea larvelor;

                           (d)

                           curățarea utilajelor agricole și eliminarea plantelor spontane de porumb și alte măsuri de igienă.

                     Rotația culturilor ar trebui să fie preferată, avându-se în vedere înalta sa eficacitate în controlul Diabrotica și avantajele asupra mediului, precum și alte beneficii agronomice pe termen mai lung.

               4.

               Toate măsurile prezentate la punctul 3 ar trebui însoțite de monitorizarea prezenței Diabrotica pentru a identifica necesitatea și momentul oportun pentru luarea unor măsuri de protecție. Statele membre ar trebui să se asigure că monitorizarea eficientă a populației de Diabrotica se realizează cu ajutorul unor metode și instrumente adecvate. Este necesară stabilirea la nivel regional a unor valori-limită fundamentate științific pentru populația de Diabrotica, întrucât acestea constituie elemente esențiale ale procesului decizional vizând punerea în aplicare a oricăror măsuri de control.

               5.

               În conformitate cu articolul 14 alineatul (2) din Directiva 2009/128/CE, statele membre ar trebui să se asigure că utilizatorii profesioniști de produse de protecție a plantelor au la dispoziție informații și instrumente pentru monitorizarea Diabrotica.

               6.

               Statele membre ar trebui să se asigure că, astfel cum se prevede la articolul 14 alineatul (2) din Directiva 2009/128/CE, serviciile de consiliere privind gestionarea integrată a dăunătorilor furnizează, de asemenea, recomandări specifice privind controlul Diabrotica tuturor utilizatorilor profesioniști de produse de protecție a plantelor. Statele membre ar trebui, de asemenea, să instituie măsuri adecvate pentru a-i încuraja pe utilizatorii profesioniști să pună în aplicare orientările specifice pentru anumite culturi sau sectoare menționate la punctul 2.

               7.

               Statele membre ar trebui să asigure accesul tuturor utilizatorilor profesioniști de produse de protecție a plantelor la sesiuni de formare pe tema controlului sustenabil al Diabrotica. Dispozițiile din prezenta recomandare ar trebui să facă parte din formarea asigurată de către statele membre în temeiul articolului 5 din Directiva 2009/128/CE.

               8.

               Statele membre ar trebui să promoveze cercetarea și dezvoltarea tehnologică în materie de instrumente pentru controlul sustenabil al Diabrotica.

      Adoptată la Bruxelles, 6 februarie 2014.

            Pentru Comisie

         Tonio BORG

            Membru al Comisiei

      (1)  Decizia 2003/766/CE a Comisiei din 24 octombrie 2003 privind măsurile de urgență pentru prevenirea răspândirii în cadrul Comunității a Diabrotica virgifera Le Conte (JO L 275, 25.10.2003, p. 49).

      (2)  Directiva de punere în aplicare 2014/19/UE a Comisiei din 6 februarie 2014 de modificare a anexei I la Directiva 2000/29/CE a Consiliului privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate. A se vedea pagina 30 din prezentul Jurnal Oficial.

      (3)  Decizia de punere în aplicare 2014/62/UE a Comisiei din 6 februarie 2014 de abrogare a Deciziei 2003/766/CE privind măsurile de urgență pentru prevenirea răspândirii în cadrul Comunității a Diabrotica virgifera Le Conte. A se vedea pagina 45 din prezentul Jurnal Oficial.

      (4)  Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate (JO L 169, 10.7.2000, p. 1).

      (5)  Directiva 2009/128/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unui cadru de acțiune comunitară în vederea utilizării durabile a pesticidelor (JO L 309, 24.11.2009, p. 71).

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO L 309, 24.11.2009, p. 1).


title: Recomandarea Consiliului din 8 martie 2016 privind politica economică a zonei euro

text:
               11.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 96/1

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 8 martie 2016
   privind politica economică a zonei euro
   (2016/C 96/01)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136, coroborat cu articolul 121 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru politică economică,
   întrucât:

               (1)

               Conform previziunilor economice ale Comisiei din toamna anului 2015, redresarea economică continuă într-un ritm moderat în zona euro. Sprijinirea și consolidarea creșterii în zona euro necesită eforturi continue la nivel de politici, pentru a sprijini realizarea unei ajustări echilibrate în sectorul public și în sectorul privat, pentru a îmbunătăți capacitatea de ajustare și a spori competitivitatea economiei și potențialul de creștere al acesteia pe termen mediu spre lung. Ritmul creșterii este încetinit de o serie de elemente rezultate în urma recentei crize economice și financiare, printre care reechilibrarea externă aflată în curs, nivelurile ridicate ale datoriei publice și private, rata mare a șomajului, precum și rigiditățile structurale persistente de pe piețele naționale ale forței de muncă și ale produselor. Acești factori contribuie la menținerea unui nivel scăzut al investițiilor, care sunt restrânse și de mediile de afaceri nefavorabile, de ineficiențele din cadrul administrațiilor publice, precum și de obstacole în calea accesului la finanțare.

               (2)

               Este necesar să se încurajeze implementarea unor reforme structurale ambițioase care să ducă la creșterea productivității și să stimuleze potențialul de creștere, în conformitate cu prioritățile politice stabilite în analiza anuală a creșterii pe 2016 a Comisiei pentru toate statele membre. Dacă sunt realizate împreună de statele membre, reformele structurale pot oferi beneficii zonei euro în ansamblu, prin generarea de efecte de propagare pozitive, în special prin intermediul schimburilor comerciale și al canalelor financiare. Deși s-au înregistrat unele progrese în ceea ce privește reformele destinate să îmbunătățească reziliența piețelor forței de muncă, există în continuare discrepanțe semnificative în întreaga zonă euro, în special în ceea ce privește ratele șomajului în rândul tinerilor și pe termen lung. Statele membre care au întreprins reforme ample în domeniul protecției sociale și al pieței forței de muncă înainte de criză au fost în măsură să sprijine mai bine ocuparea forței de muncă și să păstreze echitatea în perioada recesiunii economice. Aceste reforme cuprind înțelegeri contractuale flexibile și fiabile, strategii complexe în domeniul învățării pe tot parcursul vieții, politici active și eficace privind piața forței de muncă și sisteme adecvate și sustenabile de protecție socială. Reducerea sarcinii fiscale asupra costului forței de muncă, în special în cazul salariaților cu venituri mici, și asigurarea unor sisteme de impozitare echitabile pot îmbunătăți, la rândul lor, rezultatele obținute.

               (3)

               O elaborare corespunzătoare și o implementare rapidă a reformelor pot contribui la atenuarea dezechilibrelor existente în zona euro și la evitarea acumulării de noi dezechilibre. Discuțiile tematice din cadrul Eurogrupului, concentrate din ce în se mai mult pe subiecte ca stabilirea unor criterii de referință, utilizarea bunelor practici și exercitarea unor presiuni reciproce, pot contribui la promovarea convergenței către rezultate optime. Eurogrupul ar trebui, așadar, să intensifice discuțiile tematice referitoare la reformele din domenii esențiale pentru funcționarea uniunii economice și monetare (UEM) și să monitorizeze cu regularitate implementarea reformelor de către statele membre din zona euro, precum și progresele înregistrate în ceea ce privește corectarea dezechilibrelor în contextul procedurii privind dezechilibrele macroeconomice.

               (4)

               Politicile bugetare reprezintă un aspect vital de interes comun în cadrul UEM. Adoptarea la nivel național a unor politici bugetare responsabile care respectă normele bugetare comune este esențială pentru a sprijini sustenabilitatea datoriei și pentru a permite stabilizatorilor fiscali să acționeze și să atenueze șocurile specifice fiecărei țări. Totodată, este esențial să se adopte o orientare bugetară adecvată la nivelul zonei euro în ansamblu, care să reflecte un echilibru între sustenabilitatea bugetară pe termen lung și stabilizarea macroeconomică pe termen scurt, și să se evite politicile bugetare prociclice. Efortul bugetar necesar variază în funcție de pozițiile respective ale statelor membre față de cerințele prevăzute de Pactul de stabilitate și de creștere (PSC), iar statele membre ar trebui să ia în considerare, de asemenea, nevoile în materie de stabilizare și să țină seama de posibilele efecte de propagare în întreaga zonă euro. În acest sens, este necesară consolidarea coordonării politicilor bugetare la nivelul zonei euro, respectându-se pe deplin PSC. În acest context, orientarea bugetară agregată în general neutră din zona euro preconizată pentru 2016 pare adecvată, având în vedere condițiile macroeconomice generale și riscurile de evoluție negativă care planează asupra creșterii. În ceea ce privește anul 2017, pe baza estimării referitoare la o deviație PIB din ce în ce mai redusă, politicile bugetare ar trebui să evite prociclicitatea și să reducă datoria publică pentru a reconstitui rezervele bugetare. Această abordare ar trebui să se reflecte în elaborarea programelor de stabilitate actualizate din primăvara anului 2016, luându-se în considerare cele mai recente evoluții economice și bugetare. Compoziția strategiilor bugetare nu este încă suficient de favorabilă creșterii. După cum se subliniază în recomandarea Consiliului (3) adoptată la 14 iulie 2015, statele membre din zona euro ar trebui să poarte discuții tematice cu privire la îmbunătățiri la nivelul calității și sustenabilității finanțelor publice.

               (5)

               Uniunea bancară trebuie să fie complet implementată. În primul rând, Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului (4) (denumită în continuare „Directiva privind redresarea și rezoluția instituțiilor bancare”) trebuie să fie transpusă integral fără întârziere de către toate statele membre. În al doilea rând, un mecanism comun de sprijin pentru Fondul unic de rezoluție (FUR) neutru din punct de vedere bugetar va fi dezvoltat în cursul perioadei de tranziție astfel cum este definit în Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (5) și va deveni complet operațional până la sfârșitul perioadei de tranziție, când resursele FUR vor fi deplin mutualizate. Progresele vor fi evaluate la scurt timp după intrarea în vigoare a FUR. Mecanismul comun de sprijin va fi, de asemenea, neutru din punct de vedere bugetar pe termen mediu, va asigura un tratament echivalent al tuturor statelor membre participante și nu va ocaziona niciun fel de costuri pentru statele membre care nu participă la uniunea bancară. Odată ce FUR intră în vigoare și după ce statele membre participante ratifică acordul interguvernamental și transpun pe deplin Directiva privind redresarea și rezoluția instituțiilor bancare, statele membre vor trece în revistă instituirea modalităților pentru finanțarea „punte” (bridge financing) și vor analiza la calea de urmat și calendarul privind lucrările referitoare la mecanismul comun de sprijin, pentru a garanta că acesta va fi pe deplin operațional până la sfârșitul perioadei de tranziție. De asemenea, în 2016, statele membre vor reflecta în continuare la măsurile necesare pentru a continua aprofundarea uniunii bancare. În fine, în cadrul dezvoltării ulterioare a uniunii bancare, Comisia a emis, la 24 noiembrie 2015, o comunicare intitulată „Către finalizarea Uniunii bancare”.

               (6)

               Condițiile de pe piața financiară rămân, per ansamblu, favorabile în zona euro, în contextul unei orientări flexibile a politicii monetare. Cu toate acestea, fundamentele economice care continuă să fie slabe și rata ridicată de îndatorare în sectorul privat influențează în continuare cererea de credite bancare și, implicit, creșterea economică. Bilanțurile băncilor rămân sub presiunea exercitată de numeroasele credite neperformante, împiedicând activitatea de creditare. Regimurile de insolvență diverse și uneori inadecvate din Uniune contribuie la amânarea reducerii datoriei din sectorul privat, făcând ca investițiile băncilor să stagneze.

               (7)

               În pofida realizărilor recente obținute în consolidarea arhitecturii UEM, trebuie depuse în continuare eforturi pentru a o finaliza. Raportul celor cinci președinți intitulat „Finalizarea uniunii economice și monetare a Europei” din 22 iunie 2015, pregătit de președintele Comisiei Europene, în strânsă cooperare cu președintele Consiliului European, președintele Băncii Centrale Europene, președintele Eurogrupului și cu președintele Parlamentului European trasează direcțiile de urmat în vederea finalizării UEM până în 2025. La 21 octombrie 2015, Comisia a adoptat împreună cu Parlamentul European, cu Consiliul și cu Banca Centrală Europeană, o „Comunicare privind măsurile care trebuie întreprinse în vederea finalizării uniunii economice și monetare”, care conține un prim set de propuneri de măsuri ulterioare raportului celor cinci președinți. Statele membre din zona euro ar trebui să-și asume un angajament colectiv și să avanseze într-un mod cât mai rapid, deschis și transparent în implementarea inițiativelor pe termen scurt și mediu care vizează finalizarea UEM. Pentru a promova convergența la nivelul zonei euro, propunerile cuprind măsuri de consolidare a dimensiunii reprezentate de zona euro din cadrul semestrului european; acest lucru se poate realiza, printre altele, prin publicarea mai devreme a recomandărilor privind zona euro, cu scopul de a identifica provocările comune în primele etape ale procesului și de a furniza informații pentru elaborarea recomandărilor specifice fiecărei țări adresate statelor membre din zona euro, care urmează a fi adoptate ulterior în cadrul semestrului european. Statele membre din zona euro ar trebui de asemenea să lucreze, în mod deschis și transparent, la inițiative pe termen mai lung vizând finalizarea UEM,

         RECOMANDĂ statelor membre din zona euro să ia măsuri în cadrul Eurogrupului, individual și colectiv, în perioada 2016-2017, astfel încât:

               1.

               Să urmărească politici care să sprijine redresarea economică, să promoveze convergența, să faciliteze corectarea dezechilibrelor macroeconomice și să îmbunătățească capacitatea de ajustare. În acest scop, statele membre, în special cele care au niveluri ridicate ale datoriei externe și din sectorul privat, trebuie să implementeze reforme care să ducă la creșterea productivității, să faciliteze crearea de locuri de muncă, să crească competitivitatea și să amelioreze mediul de afaceri. Statele membre cu excedente mari ale contului curent trebuie să implementeze cu prioritate măsuri, inclusiv reforme structurale, care să contribuie la consolidarea cererii interne și a potențialului lor de creștere.

               2.

               Să pună în aplicare reforme care să combine: (i) contracte de muncă flexibile și fiabile care să promoveze tranzițiile fără dificultăți de pe piața forței de muncă și care să evite o piață a forței de muncă cu două niveluri; (ii) strategii ample de învățare pe tot parcursul vieții, (iii) politici eficiente pentru a-i ajuta pe șomeri să reintre pe piața forței de muncă; (iv) sisteme de protecție socială adecvate și sustenabile care să contribuie în mod eficace și eficient pe întreaga durată a ciclului de viață atât la incluziunea socială, cât și la integrarea pe piața forței de muncă; și (v) piețe ale produselor și serviciilor deschise și competitive. Să reducă sarcina fiscală asupra costului forței de muncă, în special în cazul salariaților cu venituri mici, într-un mod care să aibă un impact neutru asupra bugetului, cu scopul de a stimula crearea de locuri de muncă.

               3.

               Să urmeze politici bugetare care respectă pe deplin PSC. Pentru 2016, obiectivul unei orientări bugetare agregate în general neutră în zona euro pare adecvat pentru a reflecta un echilibru între sustenabilitatea bugetară pe termen lung și stabilizarea macroeconomică pe termen scurt. În perspectiva anului 2017, să reducă datoria publică pentru a reconstitui rezervele bugetare și a evita prociclicitatea. Să facă diferența între eforturile bugetare ale fiecărui stat membru în funcție de poziția fiecăruia față de cerințele din cadrul PSC, luând în considerare totodată nevoile în materie de stabilizare și ținând seama de posibilele efecte de propagare între statele membre din zona euro. În acest scop, să revizuiască orientarea bugetară a zonei euro în contextul programelor de stabilitate și al proiectelor de planuri bugetare.

               4.

               Să faciliteze reducerea treptată a creditelor bancare neperformante și să amelioreze procedurile de insolvență aplicate întreprinderilor și gospodăriilor. În statele membre cu niveluri ridicate ale datoriei private, să promoveze o reducere ordonată a efectului de levier, inclusiv prin facilitarea rezoluției datoriei private neviabile.

               5.

               Să depună eforturi pentru finalizarea UEM într-o manieră deschisă și transparentă, cu respectarea deplină a pieței interne și explorând în mod mai aprofundat aspectele juridice, economice și politice ale măsurilor pe termen mai lung cuprinse în raportul celor cinci președinți.

      Adoptată la Bruxelles, 8 martie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Recomandarea Consiliului din 14 iulie 2015 privind punerea în aplicare a orientărilor generale referitoare la politicile economice ale statelor membre a căror monedă este euro (JO C 272, 18.8.2015, p. 98).

      (4)  Directiva 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a firmelor de investiții și de modificare a Directivei 82/891/CEE a Consiliului și a Directivelor 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE și 2013/36/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, precum și a Regulamentelor (UE) nr. 1093/2010 și (UE) nr. 648/2012 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 173, 12.6.2014, p. 190).

      (5)  Regulamentul (UE) nr. 806/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2014 de stabilire a unor norme uniforme și a unei proceduri uniforme de rezoluție a instituțiilor de credit și a anumitor firme de investiții în cadrul unui mecanism unic de rezoluție și al unui fond unic de rezoluție și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 (JO L 225, 30.7.2014, p. 1).


title: Recomandarea Consiliului din 12 iulie 2011 privind Programul național de reformă din 2011 al Țărilor de Jos și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate actualizat al Țărilor de Jos pentru perioada 2011-2015

text:
               19.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 212/13

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2011
   privind Programul național de reformă din 2011 al Țărilor de Jos și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate actualizat al Țărilor de Jos pentru perioada 2011-2015
   2011/C 212/04
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (3),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de lansare a unei noi strategii pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, pe baza unei coordonări consolidate a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind Orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind Orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de aceste orientări integrate la elaborarea politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima Analiză anuală a creșterii, marcând începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și primul semestru european de coordonare ex ante integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020.

               (4)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru consolidarea bugetară și reforma structurală (în concordanță cu concluziile Consiliului din 15 februarie și 7 martie 2011 și ca urmare a Analizei anuale a creșterii efectuate de Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii unor bugete solide și sustenabilității finanțelor publice, reducerii șomajului prin reforme ale pieței muncii și depunerii de noi eforturi pentru consolidarea creșterii economice. Consiliul European a solicitat statelor membre să transpună aceste priorități în măsuri concrete, pe care să le includă în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (5)

               La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat totodată statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi incluse în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de reformă.

               (6)

               La 29 aprilie 2011, Țările de Jos și-au prezentat Programul de stabilitate actualizat pentru 2011, care se referă la perioada 2011-2015, alături de Programul național de reformă 2011. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (7)

               În ciuda unor rezultate anterioare solide, odată cu intensificarea crizei, economia olandeză a avut mult de suferit din cauza caracterului său deschis. În 2009, PIB-ul real s-a contractat cu aproape 4 %. Redresarea a început în a doua jumătate a anului 2009, determinată de creșterea cererii externe, și a devenit din ce în ce mai dinamică în prima jumătate a anului 2010, având drept rezultat creșterea PIB-ului cu 1,8 %. Impactul crizei asupra pieței muncii a fost relativ limitat. Se estimează că, în următorii doi ani, șomajul va scădea treptat de la 4,5 % în 2010 la 4 % în 2012. Criza a avut efecte puternice asupra finanțelor publice ale Țărilor de Jos; astfel, deficitul public a atins 5,5 % din PIB în 2009 și 5,4 % în 2010. Operațiunile guvernului de susținere a instituțiilor financiare și de stabilizare a piețelor financiare au determinat creșterea ponderii datoriei publice în PIB cu 15 puncte procentuale, atingând 60,8 % din PIB în 2009.

               (8)

               Pe baza evaluării Programului de stabilitate actualizat în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul este de părere că scenariul macroeconomic pe care se bazează proiecțiile bugetare prezentate în Programul de stabilitate este plauzibil. Comparativ cu previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2011, Programul de stabilitate are la bază previziuni ceva mai prudente referitoare la creștere pentru 2011 și 2012. Programul de stabilitate vizează reducerea deficitului public sub valoarea de referință de 3 % în 2012, respectiv cu un an înainte de termenul stabilit în cadrul procedurii de deficit excesiv. Pornind de la cifrele prezentate în Programul de stabilitate, obiectivul pe termen mediu (OTM), și anume o valoare a deficitului structural de 0,5 % din PIB, va fi aproape atins până la finalul perioadei la care se referă Programul de stabilitate, având în vedere că soldul structural calculat de Comisie va ajunge la – 0,8 % din PIB în 2015. Strategia bugetară este susținută în totalitate de măsuri suficient de detaliate până în 2015, însă punerea lor în aplicare poate fi afectată de anumite riscuri, în principal legate de capacitatea de contrabalansare a depășirilor din sectorul sănătății și de monitorizare a cheltuielilor administrațiilor locale. Efortul bugetar anual mediu este de 0,75 % din PIB în perioada 2011-2013, în conformitate cu recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009 formulată în temeiul procedurii de deficit excesiv. Pentru anii ulteriori termenului de corectare a deficitului excesiv (2014 și 2015), soldul structural recalculat trebuie să se îmbunătățească cu 0,25 % în 2014 și cu 0,5 % în 2015, așadar ușor sub valoarea de 0,5 % cerută pentru îmbunătățirea soldului structural până la atingerea OTM.

               (9)

               Consolidarea bugetară planificată și pusă în aplicare de autoritățile olandeze se bazează în mare măsură pe reduceri mai ales ale cheltuielilor structurale, în valoare de aproximativ 3 % din PIB până la finalului perioadei acoperite de Programul de stabilitate (2015) comparativ cu scenariul de bază. Traiectoria de ajustare rezultată prevede reducerea deficitului public de la 3,8 % din PIB în 2011 la 2,4 % din PIB în 2012, urmată de reduceri anuale de circa 0,5 % în perioada 2013-2015. Țările de Jos sunt ferm hotărâte să realizeze aceste obiective. Anumite domenii de politică generatoare de creștere, cum ar fi învățământul, vor fi scutite de reducerile bugetare; astfel, nu se va compromite potențialul viitor de creștere economică și se va da un impuls eforturilor de corecție sustenabilă a deficitului excesiv.

               (10)

               Alături de consolidarea pe termen scurt, printre principalele provocări se numără îmbunătățirea sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice, afectată de creșterea semnificativă a cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației. Costul pe termen lung al îmbătrânirii populației se situează, fără echivoc, deasupra mediei din UE, cu precădere în ceea ce privește îngrijirile pe termen lung și pensiile. Creșterea preconizată a cheltuielilor aferente îngrijirilor pe termen lung este cea mai mare din Europa, după cum reiese din Raportul Comisiei din 2009 privind îmbătrânirea populației. Principala cauză a acestei situații este existența în Țările de Jos a unui sistem deja extins de îngrijiri formale pe termen lung (de exemplu, asigurări publice pe termen lung care acoperă îngrijiri personale, asistență medicală, ajutor, tratament și spitalizare), în timp ce îngrijirile informale joacă un rol mai puțin important. În conformitate cu ultima evaluare a Comisiei, riscurile în ceea ce privește sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice par să fie ridicate. În afară de planurile sale de consolidare, Guvernul Țărilor de Jos a transmis parlamentului măsuri care vor contribui la atingerea sustenabilității pe termen lung, inclusiv privind o creștere a vârstei legale de pensionare, care nu au fost încă adoptate.

               (11)

               Piața muncii din Țările de Jos se caracterizează prin niveluri de participare relativ ridicate, productivitate mare pe oră lucrată și o rată scăzută a șomajului. În aceste condiții, principala provocare căreia va trebui să-i facă față piața muncii este creșterea utilizării potențialului latent în materie de forță de muncă, pentru a compensa mai ales scăderea preconizată a populației apte de muncă, determinată de îmbătrânire. Numărul mediu de ore lucrate pe an este cel mai scăzut din UE, după cum confirmă și cele mai recente cifre disponibile. Numărul redus de ore lucrate este o consecință a proporției foarte mari reprezentate de persoanele, în special femei, care au program redus de lucru în virtutea preferințelor personale, dar și a existenței contrastimulentelor financiare pentru intrarea pe piața muncii sau pentru prelungirea programului de lucru. Actualmente, în cazul persoanelor care contribuie cu al doilea salariu la veniturile familiei, unul dintre principalele contrastimulente pentru intrarea pe piața muncii din Țările de Jos sau pentru prelungirea programului de lucru este rata mare de impozitare marginală aplicată celui de al doilea venit. Impozitul poate depăși în unele cazuri 80 %, de exemplu ca urmare a creditului fiscal general și a reducerii beneficiilor calculate în funcție de venituri, cum ar fi alocațiile pentru îngrijirea copiilor.

               (12)

               În cazul unui grup eterogen și tot mai numeros format din persoane cu handicap parțial aflate de mult timp în șomaj, grup care se confruntă cu un risc tot mai accentuat de șomaj structural, punerea în aplicare a politicilor active pentru piața muncii nu a generat, pe cât se pare, rezultate pozitive. Cetățenii din afara Uniunii întâmpină în mod deosebit dificultăți, fapt care amplifică decalajele persistente de pe piața forței de muncă.

               (13)

               Cu toate că sistemul olandez al cercetării și inovării a reușit să-și păstreze capacitatea inovatoare, contribuția scăzută a sectorului privat la investițiile în cercetare și dezvoltare ar putea avea efecte negative asupra creșterii economice viitoare și a competitivității economiei Țărilor de Jos. Guvernul își propune să creeze un climat stimulator pentru firmele cu activități intensive de cercetare și inovare, inclusiv pentru firmele străine; aceasta s-ar traduce prin stimulente fiscale, libertate de mișcare pentru întreprinzători și excelență în domeniul cercetării. Având în vedere consolidarea bugetară care se impune în acest an, anumite subvenții acordate companiilor ar putea fi totuși sistate, în timp ce altele ar putea fi eficientizate și orientate înspre domenii economice de vârf, dar și convertite în instrumente fiscale mai generice.

               (14)

               Mediul de afaceri este afectat de congestia traficului rutier și feroviar, ale cărei niveluri sunt printre cele mai ridicate din UE. În acest context, infrastructura de transport relativ ineficientă are efecte negative asupra mobilității forței de muncă și implicit asupra creșterii potențiale din prespectiva productivității. Angajații pierd mult timp cu naveta, nu se pot baza pe orarele mijloacelor de transport și au de suportat costuri ridicate generate de congestia traficului. În cazul în care nu au loc schimbări de politică, aceste costuri vor crește probabil și mai mult până în 2020. Utilizarea mai eficientă a infrastructurii, de exemplu prin măsuri de tarificare rutieră, ar contribui la creșterea mobilității forței de muncă și a productivității și implicit la creșterea potențială.

               (15)

               La 4 aprilie 2011, Țările de Jos au anunțat o serie de angajamente luate în cadrul Pactului Euro Plus. Printre acestea se numără măsuri care vizează promovarea competitivității (o nouă politică în domeniul întreprinderilor, bazată pe reduceri ale fiscalității cu efect mai larg și ale procedurilor administrative) și a ocupării forței de muncă (un sistem de asigurări sociale mai stimulator, reducerea dependenței de ajutorul de șomaj), îmbunătățirea în continuare a sustenabilității finanțelor publice (includerea dispozițiilor Pactului de stabilitate și creștere în legislația națională) și creșterea stabilității financiare (mai multe competențe acordate instituțiilor de supraveghere). Angajamentele enumerate se referă la toate domeniile pactului. Ele reprezintă o continuare a agendei de reforme prezentate în Programul de stabilitate și în Programul național de reformă. Se remarcă însă lipsa detaliilor referitoare la calendarul angajamentelor și la măsurile necesare pentru punerea lor în aplicare. Angajamentele respective au fost evaluate și luate în considerare în formularea recomandărilor.

               (16)

               Comisia a evaluat Programul de stabilitate și Programul național de reformă, inclusiv angajamentele asumate în cadrul Pactului Euro Plus. Aceasta a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Țările de Jos, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a UE prin asigurarea contribuției Uniunii la deciziile naționale viitoare. Comisia consideră că strategia de consolidare bugetară a Țărilor de Jos, prezentată în detaliu, ar trebui pusă în aplicare așa cum s-a prevăzut, în paralel cu menținerea cheltuielilor în domeniile generatoare de creștere pe termen lung. Este necesar să se ia noi măsuri de îmbunătățire a sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice, în special în sectorul pensiilor și în cel al îngrijirilor pe termen lung, de creștere a participării și integrării pe piața muncii și de soluționare a problemei congestiei transporturilor.

               (17)

               În lumina prezentei evaluări și ținând seama totodată de Recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009 formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011 a Programului de stabilitate al Țărilor de Jos, iar avizul său (3) se regăsește în special în recomandările de la punctele 1 și 2 de mai jos. Luând în considerare concluziile Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul național de reformă prezentat de Țările de Jos,

         RECOMANDĂ Țărilor de Jos să ia măsuri în perioada 2011-2012, astfel încât:

               1.

               Să pună în aplicare strategia bugetară pentru anul 2012, în concordanță cu recomandările Consiliului privind corectarea deficitului excesiv, pentru a aduce ponderea ridicată a datoriei publice pe o pantă descendentă. Ulterior, să facă progrese în vederea atingerii obiectivului pe termen mediu, în concordanță cu cerințele Pactului de stabilitate și creștere, respectând plafoanele generale ale cheltuielilor și cerințele de consolidare, asigurând astfel o consolidare durabilă și favorabilă creșterii, protejând cheltuielile în domenii direct legate de creșterea economică, cum ar fi cercetarea și inovarea, învățământul și formarea profesională.

               2.

               Să ia măsuri pentru creșterea vârstei legale de pensionare prin corelarea ei cu speranța de viață și să asocieze aceste măsuri altor acțiuni menite să ducă la creșterea vârstei efective de pensionare și la îmbunătățirea sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice. Să elaboreze un plan de reformă a sistemului de îngrijiri pe termen lung având în vedere fenomenul de îmbătrânire a populației.

               3.

               Să stimuleze participarea la piața muncii prin reducerea contrastimulentelor fiscale pentru persoanele ce contribuie cu al doilea salariu la veniturile familiei și să stabilească măsuri de susținere a celor mai vulnerabile categorii de populație în vederea reintegrării acestora pe piața muncii.

               4.

               Să promoveze inovarea, investițiile private în cercetare-dezvoltare și legăturile mai strânse între domeniul cercetării și mediul de afaceri prin acordarea unor stimulente adecvate în contextul noii politici dedicate întreprinderilor („Naar de top”).

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 138, 26.5.2011, p. 56).

      (3)  Prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2014 privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Suediei pentru 2014

text:
               29.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 247/132

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 8 iulie 2014
   privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2014 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Suediei pentru 2014
   2014/C 247/25
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere rezoluțiile Parlamentului European,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   având în vedere avizul Comitetului economic și financiar,
   având în vedere avizul Comitetului pentru protecție socială,
   având în vedere avizul Comitetului de politică economică,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor lor economice și de ocupare a forței de muncă de la nivel național.

               (3)

               La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, la nivelul UE și la nivelul zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile posibile. Aceștia au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări.

               (4)

               La 9 iulie 2013, Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de reformă al Suediei pentru 2013 (4) și a emis avizul său cu privire la Programul actualizat de convergență al Suediei pentru perioada 2012-2016.

               (5)

               La 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii, care marchează începutul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice din 2014. De asemenea, la 13 noiembrie 2013, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Suedia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat.

               (6)

               La 20 decembrie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscală și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a subliniat că este necesar să se continue consolidarea fiscală într-un mod diferențiat și favorabil creșterii, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (7)

               La 5 martie 2014, Comisia a publicat rezultatele bilanțului aprofundat pe care l-a efectuat pentru Suedia, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că Suedia se confruntă în continuare cu dezechilibre macroeconomice care necesită monitorizare și adoptarea unor măsuri de politică. Continuă să necesite atenție în special evoluția gradului de îndatorare a gospodăriilor, alături de ineficiențele existente pe piața locuințelor. Deși excedentul ridicat de cont curent nu generează riscuri similare deficitelor mari și, parțial, este legat de necesitatea de reducere a efectului de levier, în contextul semestrului european Comisia va urmări evoluțiile contului curent din Suedia.

               (8)

               La 16 aprilie 2014, Suedia a prezentat Programul său național de reformă pentru 2014 și Programul de convergență pentru 2014. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (9)

               Obiectivul strategiei bugetare prezentate în cadrul Programului de convergență pentru 2014 constă în asigurarea unui excedent al bugetului public de 1 % din PIB, în medie pe durata ciclului economic, astfel cum este prevăzut de cadrul bugetar al Suediei. Programul de convergență confirmă obiectivul pe termen mediu stabilit în programul de convergență anterior de a avea un deficit structural de 1 % din PIB, ceea ce reflectă cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Pe baza soldului structural (recalculat), Programul de convergență prevede un rezultat care depășește obiectivul pe termen mediu pe parcursul întregii perioade acoperite de program. Potrivit Programului de convergență, se estimează că îndatorarea publică, aflată în continuare mult sub valoarea de referință de 60 % din PIB, va scădea de la 41,5 % din PIB în 2014 la 35 % în 2017. În general, strategia bugetară prezentată în Programul de convergență respectă cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Scenariul macroeconomic pe care se întemeiază previziunile bugetare din Programul de convergență este plauzibil. În ceea ce privește sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice, o proporție mare din PIB este cheltuită pentru servicii de îngrijire pe termen lung și se preconizează o creștere semnificativă a cheltuielilor pe termen lung pentru a se lua suficient în calcul îmbătrânirea demografică, astfel încât, în Suedia, cheltuielile să atingă 6,4 % din PIB în 2060. Suedia va trebui să rezolve această problemă asigurând excedente primare suficiente și continuând limitarea creșterii cheltuielilor legate de îmbătrânirea populației pentru a asigura sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. Consiliul consideră, pe baza evaluării Programului de convergență pentru 2014 și pe baza previziunilor Comisiei, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, că Programul de convergență al Suediei respectă normele Pactului de stabilitate și de creștere și că riscurile la care sunt expuse obiectivele bugetare sunt limitate.

               (10)

               Gradul ridicat de îndatorare a sectorului privat și, în special, a gospodăriilor din Suedia, rămâne un motiv de preocupare. Mai mult decât atât, expunerea sectorului financiar față de gospodării, spre deosebire de sectorul întreprinderilor, este în creștere, odată cu datoria sectorului gospodăriilor, care, în prezent, se situează la 83 % din PIB sau, în mare, la 160 % din venitul disponibil. Îndatorarea este stimulată de creșterea continuă a creditării și de ritmul redus al amortizării împrumuturilor ipotecare. În cazul creșterii ratelor dobânzilor, al reducerii prețului locuințelor și/sau al unei evoluții macroeconomice nefavorabile, gradul ridicat de îndatorare din sectorul gospodăriilor ar fi un factor de risc. Astfel de evoluții ar afecta gospodăriile și tiparele lor de consum. De asemenea, ar putea avea efecte secundare negative asupra sectorului bancar, prin creșterea numărului de credite neperformante și a costurilor de finanțare a pieței. Suedia nu a anunțat că va adopta și nici nu a adoptat vreo măsură menită să rezolve problema favorizării îndatorării în cadrul sistemului de impozitare cu privire la gospodării, ceea ce s-ar putea realiza în contextul unei reorientări fiscale, fără a spori sarcina fiscală generală. Cu toate acestea, Suedia a întreprins unele acțiuni pentru a promova o politică prudentă de creditare, prin introducerea, în mai 2013, a unei ponderări a riscului la minimum 15 % pentru expunerile ipotecare, o nouă majorare fiind deja anunțată. În ceea ce privește practicile în materie de amortizare, se menține totuși o relaxare, cu perioade de amortizare foarte lungi, cu o pondere a creditelor în valoarea garanțiilor ipotecare sub 75 %. Nu au fost adoptate măsuri stricte în acest sens, având în vedere caracterul facultativ al recomandării din octombrie 2013 privind planurile de amortizare individuale. În martie 2014, Asociația Bancherilor din Suedia a formulat o recomandare mai puternică, în care a solicitat amortizarea începând de la o valoare de 70 % a ponderii creditelor în valoarea garanțiilor ipotecare. În final, Suedia a abordat problema favorizării îndatorării în cadrul sistemului de impozitare a întreprinderilor prin intensificarea în continuare a restricțiilor asupra deductibilității dobânzilor, prin extinderea acestora, începând din ianuarie 2013, la toate tipurile de împrumuturi în interiorul grupului și prin introducerea așa-numitei deductibilități a investitorilor care ar putea reduce stimulentele fiscale ce favorizează îndatorarea. Impozitul pe profit a fost, de asemenea, diminuat de la 26,3 % la 22 % de la începutul anului 2013.

               (11)

               Piața locuințelor din Suedia, caracterizată de creșteri bruște ale prețurilor în ultimele două decenii, rămâne o sursă potențială de instabilitate. Ineficiențele afectează în continuare oferta de locuințe, în special ca urmare a unor procese de planificare complexe, a unei concurențe limitate în sectorul construcțiilor și a unui grad ridicat de control al chiriilor. Alături de impozitarea care favorizează îndatorarea, aceste ineficiențe tind să conducă la o tendință ascendentă a prețurilor locuințelor. Suedia a adoptat câteva măsuri pe piața chiriilor, însă acestea par insuficiente pentru a rezolva problema structurală subiacentă legată de gradul ridicat de rigiditate al sistemului chiriilor. În proiectul de lege din primăvară, prezentat de guvern la 9 aprilie 2014, nu a fost inclusă nicio măsură care să vizeze piața chiriilor. Suedia a luat măsuri menite să răspundă ineficiențelor legate de procesul de repartizare pe zone și de planificare, precum și monopolului deținut de localități în materie de planificare, solicitându-le localităților să adopte o perspectivă regională atunci când definesc necesitățile de locuințe. Aceste măsuri se îndreaptă în direcția cea bună; nu toate au fost puse în aplicare deocamdată și nu sunt prevăzute sancțiuni pentru localitățile care nu își îndeplinesc obligațiile.

               (12)

               În ciuda nivelurilor ridicate de finanțare, există dovezi care arată că rezultatele educaționale în învățământul obligatoriu, astfel cum sunt măsurate prin evaluările internaționale ale elevilor, sunt mai slabe decât la începutul anilor 2000, rezultatele obținute de Suedia fiind acum mai slabe atât față de media UE, cât și față de media OCDE, la toate cele trei domenii testate (citire, matematică și științe). În plus, relația dintre mediul socioeconomic și rezultatele obținute devine mai puternică, iar diferențele dintre școli s-au accentuat. Deși măsurile prezentate de guvern reprezintă demersuri în direcția cea bună, se pare să sunt necesare schimbări structurale mai radicale. În acest sens, Suedia urmează să efectueze o analiză a eficacității sistemului de învățământ pentru a reveni la un nivel ridicat de performanță.

               (13)

               Situația de pe piața muncii rămâne precară pentru tineri, pentru lucrătorii slab calificați și pentru persoanele care provin din familii de migranți. Șomajul în rândul tinerilor se menține la un nivel mai ridicat decât media UE. Deși guvernul a luat măsuri pentru remedierea acestor aspecte, se pare că dificultățile țin de probleme din domeniul educației, sistemul de învățământ nereușind să asigure unui anumit număr de tineri competențele necesare pentru ca aceștia să se poată integra cu succes pe piața muncii. În ceea ce privește integrarea pe piața muncii, educația și formarea profesională, Suedia a adoptat măsuri menite să faciliteze trecerea de la școală la activitatea profesională (reforma uceniciilor, inclusiv un „salariu pentru ucenici”) și să sprijine tinerii să obțină experiență profesională („angajare pentru introducerea în profesie”). Tranziția a fost consolidată de facto prin aplicarea unor măsuri rapide pentru cei care au cele mai stringente nevoi. Cu toate acestea, deocamdată nu există o acoperire și o asistență suficiente pentru persoanele neînregistrate, care nu sunt încadrate profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare. Totodată, Suedia depune eforturi pentru accelerarea ritmului de integrare a persoanelor care provin din familii de migranți, deși provocările persistă, în special, în legătură cu persoanele care provin din familii de migranți din afara Uniunii. În fine, Suedia evaluează în prezent eficacitatea cu care rata actuală redusă a TVA-ului pentru restaurante și serviciile de catering contribuie la crearea de locuri de muncă. Se estimează că evaluarea finală va fi disponibilă în ianuarie 2016.

               (14)

               În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Suediei. Comisia a evaluat Programul național de reformă și Programul de convergență. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Suedia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin asigurarea unei contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările Comisiei în cadrul semestrului european sunt reflectate în recomandările 1-4 de mai jos.

               (15)

               Prin prisma acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de convergență, iar avizul său (5) se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

               (16)

               Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de convergență. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 2 și 3 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca, în perioada 2014-2015, Suedia să întreprindă acțiuni astfel încât:

               1.

               Să continue aplicarea unei politici bugetare favorabile creșterii economice și să mențină o poziție solidă a finanțelor sale publice, asigurând îndeplinirea obiectivului bugetar pe termen mediu pe tot parcursul perioadei la care se referă Programul de convergență și ținând totodată seama de provocările generate de îmbătrânirea demografică asupra sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice.

               2.

               Să tempereze creșterea creditării în sectorul gospodăriilor și gradul de îndatorare în sectorul privat. Să reducă, în acest sens, efectele generate de favorizarea îndatorării în cadrul sistemului de impozitare a veniturilor personale, printr-o limitare treptată a deductibilității fiscale a dobânzilor pentru credite ipotecare și/sau printr-o majorare a impozitelor recurente pe proprietate. Să adopte măsuri suplimentare pentru a accelera ritmul de amortizare a creditelor ipotecare.

               3.

               Să sporească în continuare eficiența pieței locuințelor prin intermediul unor reforme susținute ale sistemului de stabilire a chiriilor. În special, să permită niveluri ale chiriilor orientate mai mult spre piață, abandonând sistemul valorilor utilitare și liberalizând în continuare anumite segmente ale pieței chiriilor, precum și o mai mare libertate contractuală între chiriași și proprietari individuali. Să reducă durata și complexitatea planificării și a căilor de atac, diminuând și fuzionând cerințele administrative, armonizând cerințele și standardele în materie de construcții la nivelul localităților și sporind transparența procedurilor de alocare a terenurilor. Să încurajeze localitățile să pună la dispoziție terenurile pe care le dețin pentru construcția unor noi cartiere de locuințe.

               4.

               Să adopte măsurile necesare pentru a îmbunătăți competențele de bază și a facilita trecerea, după încheierea studiilor, către piața forței de muncă, inclusiv printr-o utilizare mai extinsă a cursurilor de formare și a uceniciilor la locul de muncă. Să intensifice eforturile în vederea direcționării cu mai multă eficacitate a măsurilor legate de piața forței de muncă și de sistemul de educație către tinerii cu pregătire redusă și către persoanele care provin din familii de migranți. Să sporească intervenția timpurie și să vină în întâmpinarea tinerilor care nu figurează în evidențele serviciilor publice.

      Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2014

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P.C. PADOAN

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținute pentru 2014 prin Decizia 2014/322/UE a Consiliului din 6 mai 2014 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2014 (JO L 165, 4.6.2014. p. 49).

      (4)  JO C 217, 30.7.2013, p. 86.

      (5)  Emis în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.