				|

		52012DC0318

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI  privind Programul național de reformă pe 2012 al Italiei și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al Italiei pentru perioada 2012-2015 /* /2012/0XXX draft - 2012/ () */

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
            privind Programul național
de reformă pe 2012 al Italiei
și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al
Italiei pentru perioada 2012-2015
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121
alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011
al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie privind
prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special articolul 6
alineatul (1),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)
La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat
propunerea Comisiei Europene de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea
forței de muncă și creștere economică, Strategia
Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice,
care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în
vederea stimulării potențialului de creștere durabilă
și de competitivitate al Europei.
(2)
La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare
privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor
membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010,
Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de
ocupare a forței de muncă ale statelor membre[5], care formează
împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate
să țină seama de orientările integrate în cadrul
politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate
la nivel național.
(3)
La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare
privind Programul național de reformă pe 2011 al Italiei și a
emis avizul cu privire la Programul de stabilitate actualizat al Italiei pentru
perioada 2011-2014.
(4)
La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a
doua analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al
doilea semestru european de coordonare ex-ante și integrată a
politicilor, care se înscrie în Strategia Europa 2020. La 14 februarie 2012,
Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind
mecanismul de alertă[6],
în care a identificat Italia ca fiind unul dintre statele membre pentru care
urma să fie efectuată o analiză aprofundată.
(5)
La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat
prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a
consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a
creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este
necesar să se continue consolidarea fiscală diferențiată
favorabilă creșterii, să fie restabilite condițiile normale
de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și
competitivitatea, să se abordeze șomajul și consecințele
sociale ale crizei și să se modernizeze administrația
publică.
(6)
La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de
asemenea, statele membre care participă la Pactul euro plus să
își prezinte angajamentele în timp util pentru a fi incluse în programele
lor de stabilitate sau de convergență și în programele lor
naționale de reformă.
(7)
La 30 aprilie 2012, Italia a prezentat programul
său de stabilitate, care vizează perioada 2012-2015 și programul
său național de reformă pe 2012. Pentru a se ține seama de
legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în
același timp. Comisia a examinat, în cadrul unei analize aprofundate,
realizate în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011,
dacă Italia este afectată de dezechilibre macroeconomice. Comisia a
concluzionat în analiza aprofundată[7]
pe care a realizat-o că Italia se confruntă cu dezechilibre, care nu
sunt însă excesive. În special, dacă datoria publică este deja
monitorizată atent în cadrul Pactului de stabilitate și de
creștere, evoluțiile macroeconomice din domeniul rezultatelor la
export merită atenție, pentru a reduce riscul unor efecte negative
asupra funcționării economiei.
(8)
Pe baza examinării, în temeiul articolului 5
alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a programului
de stabilitate, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care
stă la baza programului este plauzibil, în ipoteza în care condițiile
de pe piața financiară nu s-ar înrăutăți mai mult. În
conformitate cu previziunile Comisiei din primăvara anului 2012, se preconizează
ca PIB-ul real să se contracteze brusc în acest an și să se
redreseze treptat până în 2013. În conformitate cu procedura
aplicabilă deficitelor excesive, obiectivul strategiei bugetare prezentat
în program este acela de a reduce deficitul public general sub valoarea de
referință de 3% din PIB până în 2012, pe baza unor noi
restricții în materie de cheltuieli și a unor venituri suplimentare. În
urma corectării deficitului excesiv, programul confirmă obiectivul
bugetar pe termen mediu de a avea o poziție bugetară echilibrată
în termeni structurali, care să reflecte în mod adecvat cerințele
Pactului de stabilitate și de creștere. Italia intenționează
atingerea acestuia în 2013, adică cu un an mai devreme decât se prevăzuse
în programul de stabilitate precedent. Pe baza deficitului structural
(recalculat)[8],
efortul fiscal anual mediu planificat în perioada 2010-2012 este cu mult peste valoarea
de 0,5% din PIB recomandată de Consiliu în conformitate cu procedura
aplicabilă deficitelor excesive. Ritmul preconizat al ajustării în
termeni structurali în 2013 permite atingerea obiectivului bugetar pe termen
mediu în anul respectiv și rata preconizată a creșterii cheltuielilor
publice, luând în considerare măsurile discreționare privind
veniturile, ar urma să fie conformă cu obiectivul de
referință în materie de cheltuieli prevăzut în Pactul de
stabilitate și de creștere. În program se prevede că datoria
publică va atinge un nivel maxim în 2012, urmând să scadă în
ritm accelerat, ulterior, pe măsură ce crește excedentul primar.
În 2013-2014, Italia se va afla într-o perioadă de tranziție și
planurile sale bugetare ar asigura suficiente progrese în direcția
îndeplinirii obiectivului de referință privind reducerea datoriei,
astfel cum s-a confirmat și în previziunile Comisiei din primăvara
anului 2012. Conform planurilor, obiectivul de referință privind
reducerea datoriei va fi atins la sfârșitul perioadei de tranziție (2015).
Obținerea rezultatelor în materie de deficit și datorie
menționate anterior va necesita execuția bugetară strictă
și integrală a măsurilor corective adoptate în 2010-2011. În
fine, Italia pare a se confrunta cu un risc mediu în ceea ce privește sustenabilitatea
finanțelor publice pe termen lung.
(9)
În ceea ce privește cadrul fiscal, Parlamentul
italian a aprobat un proiect de lege care introduce o regulă a
echilibrului bugetar în constituția italiană. Vor fi necesare dispoziții
de punere în aplicare prin care să fie definite caracteristicile
fundamentale ale regulii respective, și anume modalitățile de
aplicare, mecanismele adecvate de corecție și clauzele derogatorii,
precum și coordonarea necesară între diferitele niveluri de
guvernare. Guvernul s-a angajat să realizeze o îmbunătățire
durabilă a eficienței și calității cheltuielilor
publice prin analize aprofundate ale cheltuielilor la toate nivelurile de
guvernare. Aceste analize ar trebui, de asemenea, să permită stabilirea
priorității pentru elementele de cheltuieli care favorizează
creșterea economică. În același sens, este în curs o reorientare
a utilizării fondurilor structurale prin măsuri luate în martie 2011
și prin Planul de acțiune pentru coeziune din noiembrie 2011, care
vizează de asemenea accelerarea absorbției fondurilor structurale. Cu
toate acestea, deficiențele importante în ceea ce privește
capacitatea administrativă continuă să îngreuneze absorbția
și, prin urmare, punerea în aplicare a planului, în special în regiunile
de convergență.
(10)
Structura sistemului fiscal și nivelul ridicat
de evaziune fiscală și de muncă fără forme legale au afectat
negativ performanța economică a țării. Respectarea normelor
fiscale și guvernanța sunt, de asemenea, afectate de diversitatea cheltuielilor fiscale și de proceduri administrative complexe
și anevoioase. Reorientarea parțială a sarcinii fiscale de la
factorii de producție asupra consumului și a
proprietăților, pusă deja în aplicare, este un prim pas
important spre o structură fiscală preponderent favorabilă
creșterii, însă este necesară o orientare suplimentară,
ținând seama, în același timp, de efectele distribuției.
(11)
Acordul dintre partenerii sociali din iunie 2011 de
reformare a cadrului de negociere a salariilor a fost transpus în
legislație. Acesta ar trebui să permită utilizarea pe scară
mai largă a contractelor la nivelul întreprinderilor, ținând seama în
mai mare măsură de nevoile activităților de producție
specifice. Cu toate acestea, pentru a rezolva pe deplin chestiunea costurilor
salariale unitare nominale mai dinamice decât cele ale partenerilor săi
comerciali, care reprezintă un factor esențial al pierderii competitivității
Italiei, sistemul de negociere a salariilor ar trebui reformat și mai mult
prin permiterea unor acorduri mai flexibile și la nivel sectorial național.
În aprilie 2012, guvernul a propus o reformă ambițioasă a pieței
forței de muncă, cu scopul de a aborda provocările care
există de mult timp pe piața forței de muncă din Italia,
inclusiv segmentarea acesteia. Această reformă trebuie adoptată
urgent, asigurându-se faptul că obiectivul și nivelul de ambiție
al acesteia sunt proporționale cu provocările de pe piața
italiană a forței de muncă. Amploarea și eficacitatea
liberalizării serviciilor de ocupare a forței de muncă ar trebui
monitorizate îndeaproape.
(12)
În ciuda eforturilor întreprinse de
îmbunătățire a capacității de inserție
profesională a femeilor, în special prin stimulente fiscale clar orientate,
rata de ocupare a italiencelor este cu mult mai mică (46,5% în 2011) decât
media UE 27 (58,5% în 2011). Sunt necesare acțiuni suplimentare cu privire
la îngrijirea copiilor și persoanelor în vârstă. Provocările sunt
deosebit de mari în special în privința femeilor mai în vârstă
angajate în muncă în sectorul privat, întrucât vârsta de pensionare pentru
femei se va majora cu cinci ani între 2012 și 2018.
(13)
În Italia, rata șomajului în rândul tinerilor a
ajuns la 29,1%, în medie, în 2011 și a crescut în continuare în primele
luni ale lui 2012. În special, rata șomajului în rândul absolvenților
învățământului terțiar este ridicată și
există o neconcordanță între competențele dobândite și
cele necesare pe piața forței de muncă. Promovarea uceniciei ca principală
modalitate de intrare pe piața forței de muncă este
binevenită, dar necesită în continuare punerea în aplicare a
instrumentelor adecvate, cum ar fi un nou sistem de standarde în materie de formare
profesională și învățământ și sisteme de certificare
a competențelor. Comisia a instituit o echipă de acțiune care
să reprogrameze fondurile de coeziune spre măsurile care
favorizează încadrarea în muncă a tinerilor și dezvoltarea
IMM-urilor.
(14)
Rata abandonului școlar timpuriu, care este de
18,8% la nivel național și care înregistrează variații
regionale puternice, are efecte negative asupra șomajului în rândul
tinerilor. Ar trebui întreprinse acțiuni mai clar orientate și mai coordonate
pentru abordarea problemei abandonului școlar timpuriu, prin combinarea măsurilor
de prevenire, intervenție și de compensare. Ar trebui abordate
rezultatele slabe ale sistemului învățământului terțiar inclusiv
prin punerea în aplicare integrală a reformei universitare pe 2010 și
prin stabilirea unei legături mai strânse între performanța
universităților și alocarea fondurilor publice.
(15)
Italia a adoptat măsuri importante în vederea
liberalizării serviciilor, în special a serviciilor profesionale, și
a îmbunătățit concurența în industriile de rețea. Cu
toate acestea, rămân numeroase provocări în sectoarele energiei
și transporturilor, în special în privința căilor ferate și
porturilor, unde infrastructura și blocajele de piață rămân
semnificative.
(16)
Chiar dacă au fost deja adoptate unele
măsuri de încurajare a simplificării administrative, mediul de
afaceri din Italia rămâne complex. În special, sistemul judiciar
suferă de pe urma unor ineficiențe în ceea ce privește
utilizarea resurselor, organizarea procedurilor și instituțională,
care se reflectă în performanța slabă a sistemului de
justiție civilă italian, în special în ceea ce privește durata
excesivă a tratării cauzelor și numărul de cauze nesoluționate.

(17)
Accesul IMM-urilor la finanțare este dificil,
iar intensitatea capitalului de risc este slabă. În decembrie 2011, a fost
introdusă o facilitate pentru capitalul de risc nou indemnizație
pentru noile capitaluri proprii corporatiste care le permite întreprinderilor
să excludă din veniturile impozabile randamentul noțional obținut
din noile injecții de capital propriu. Se preconizează că acest
lucru va facilita creșterea dimensiunii IMM-urilor și a investițiilor
în inovare. Deși au fost luate unele măsuri pentru a stimula cercetarea
și dezvoltarea privată, în special refinanțarea creditelor
fiscal pentru investițiile întreprinderilor în cercetare, intensitatea
rămâne scăzută și punerea în aplicare a proiectelor cu
caracter inovator este redusă.
(18)
Italia și-a asumat o serie de angajamente în
cadrul Pactului euro plus. Aceste angajamente, precum și punerea în
aplicare a angajamentelor prezentate anul trecut, se referă la promovarea ocupării
forței de muncă, îmbunătățirea
competitivității, întărirea sustenabilității
finanțelor publice și consolidarea stabilității financiare.
Comisia a evaluat punerea în aplicare a angajamentelor din cadrul Pactului euro
plus. Rezultatele acestei evaluări au fost luate în considerare la
elaborarea recomandărilor.
(19)
În contextul semestrului european, Comisia a
efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Italiei. A
evaluat programul de stabilitate și programul național de
reformă și a prezentat o analiză aprofundată. Comisia a
ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică
fiscală și socioeconomică sustenabilă în Italia, ci și
de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în
vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a
Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile
naționale viitoare. Recomandările sale emise în cadrul semestrului
european sunt reflectate în recomandările (1) - (7) de mai jos.
(20)
În lumina acestei evaluări, Consiliul a
examinat programul de stabilitate al Italiei și avizul[9] său este reflectat
îndeosebi în recomandarea (1) de mai jos.
(21)
În lumina rezultatelor analizei aprofundate
realizate de Comisie și a acestei evaluări, Consiliul a examinat
Programul național de reformă pe 2012 al Italiei și Programul de
stabilitate al Italiei. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6
din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 se reflectă în special în
recomandările (1) - (7) de mai jos,
RECOMANDĂ ca Italia să
întreprindă acțiuni în perioada 2012-2013 astfel încât:
1.
Să pună în aplicare strategia bugetară
astfel cum s-a prevăzut și să asigure corectarea deficitului
excesiv în 2012. Să asigure excedentele primare structurale planificate,
astfel încât ponderea datoriei în PIB să înregistreze o tendință
de scădere până în 2013. Să asigure realizarea unor progrese
corespunzătoare în direcția atingerii obiectivului bugetar pe termen
mediu, respectând obiectivul de referință privind cheltuielile
și înregistrând progrese suficiente în vederea îndeplinirii obiectivului
de referință în materie de reducere a datoriei.
2.
Să se asigure că specificarea elementelor
esențiale ale regulii echilibrului bugetar prevăzute în constituție,
inclusiv coordonarea adecvată între toate nivelurile de guvernare, este
compatibilă cu cadrul UE. Să realizeze o îmbunătățire
durabilă a eficienței și calității cheltuielilor
publice prin revizuirea planificată a cheltuielilor și prin punerea
în aplicare a planului de acțiune pentru coeziune din 2011, care să ducă
la o ameliorare a absorbției și gestionării fondurilor UE, în
special în sudul Italiei.
3.
Să întreprindă noi acțiuni prin care
să abordeze șomajul în rândul tinerilor, inclusiv prin
îmbunătățirea relevanței educației în raport cu piața
forței de muncă și prin facilitarea tranziției către
viața activă, inclusiv prin măsuri de stimulare a creării
de întreprinderi și a angajării de lucrători. Să pună
în aplicare recunoașterea competențelor și calificărilor la
nivel național în vederea promovării mobilității
forței de muncă. Să adopte măsuri de reducere a ratei abandonului
școlar în învățământul terțiar și de combatere a
abandonului școlar timpuriu.
4.
Să adopte reforma pieței forței de
muncă în mod prioritar, pentru a soluționa problema segmentării pieței
forței de muncă și a institui un sistem integrat de indemnizații
de șomaj. Să întreprindă acțiuni suplimentare de stimulare
a participării femeilor pe piața forței de muncă, în
special prin furnizarea de servicii de îngrijire a copiilor și a
persoanelor în vârstă. Să stimuleze competitivitatea costurilor; să
consolideze legătura dintre salariile stabilite la nivel sectorial și
productivitate prin îmbunătățiri suplimentare ale cadrului de
stabilire a salariilor, în consultare cu partenerii sociali și în
conformitate cu practicile naționale.
5.
Să continue combaterea evaziunii fiscale. Să
continue combaterea economiei subterane și a muncii fără forme
legale, de exemplu prin intensificarea verificărilor și a controalelor.
Să întreprindă măsuri pentru a restrânge sfera de aplicare a scutirilor
fiscale, indemnizațiilor și cotele reduse ale TVA-ului și pentru
simplificarea Codului fiscal. Să ia măsuri suplimentare pentru a
transfera sarcina fiscală de la capital și veniturile salariale la
proprietăți și consum, precum și la mediu.
6.
Să pună în aplicare măsurile de
liberalizare și de simplificare adoptate în sectorul serviciilor. Să întreprindă
noi măsuri de îmbunătățire a accesului pe piață
în industriile de rețea, precum și a capacității
infrastructurii și a interconexiunilor.
7.
Să simplifice și mai mult cadrul de
reglementare pentru întreprinderi și să consolideze capacitatea
administrativă. Să îmbunătățească accesul la instrumente
financiare, în special la capital propriu, pentru a finanța
întreprinderile în creștere și inovarea. Să pună în
aplicare reorganizarea planificată a sistemului justiției civile
și să promoveze utilizarea mecanismelor alternative de
soluționare a litigiilor.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               JO L 306,
23.11.2011, p. 25.
[3]               COM (2012) 318 final.
[4]               P7_TA (2012) 0048 și
P7_TA (2012) 0047.
[5]               Decizia 2012/238/UE a
Consiliului din 26 aprilie 2012.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012)156 final.
[8]               Soldul
ajustat ciclic, din care se deduc măsurile punctuale și temporare,
recalculat de către serviciile Comisiei pe baza informațiilor din
program folosind metodologia convenită de comun acord.
[9]               Emis în
temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al
Consiliului.


title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru perioada 2012-2015

text:
               24.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/65

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Poloniei pentru perioada 2012-2015
   2012/C 219/19
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 9 alineatul (2),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (2), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare (3) privind Programul național de reformă al Poloniei pentru 2011 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de convergență al Poloniei pentru perioada 2011-2014.

               (4)

               La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al doilea Semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei Europa 2020. La 14 februarie 2012, Comisia a adoptat, în baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (4), Raportul privind mecanismul de alertă, în care nu a identificat Polonia ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuată o analiză aprofundată.

               (5)

               La 1 decembrie 2011, Consiliul a adoptat concluzii prin care Comitetul pentru protecție socială este invitat, în cooperare cu Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și alte comitete, să își prezinte opiniile privind acțiunile recomandate în cadrul ciclului de politici Europa 2020. Aceste opinii au fost incluse în avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă.

               (6)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și, la 15 februarie 2012, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2012 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2012.

               (7)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală diferențiată favorabilă creșterii, să se restabilească condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea și competitivitatea, să se abordeze șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică.

               (8)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru ca acestea să fie incluse în programele lor de stabilitate sau de convergență și în programele lor naționale de reformă.

               (9)

               La 25 aprilie 2012, Polonia a prezentat Programul de convergență pentru perioada 2012-2015 și, la 27 aprilie 2012, Programul național de reformă pentru 2012. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

               (10)

               Pe baza evaluării programului de convergență în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din program este plauzibil și este în conformitate cu previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2012. Obiectivul strategiei bugetare prezentate în cadrul programului de convergență este corectarea deficitului excesiv până în 2012 și atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu (OTM) până în 2015. Programul de convergență confirmă OTM, și anume un deficit structural de 1 % din PIB, care reflectă în mod adecvat cerințele Pactului de stabilitate și de creștere. Corectarea planificată a deficitului este în conformitate cu termenul stabilit de Consiliu, iar efortul bugetar prevăzut este în conformitate cu recomandarea Consiliului emisă în temeiul procedurii de deficit excesiv. Pe baza soldului bugetar structural (recalculat) (5) și în vederea atingerii OTM, se prevede un progres anual mai mare de 0,5 % din PIB (în termeni structurali). Rata de creștere a cheltuielilor publice, care ia în considerare măsurile discreționare în materie de venituri, este în conformitate cu indicatorul din Pactul de stabilitate și de creștere pentru întreaga perioadă corespunzătoare programului, dar, în 2013, depășește cu puțin criteriul de referință privind cheltuielile, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2012. Pentru a înregistra suficiente progrese în vederea atingerii OTM, ar putea fi necesare eforturi suplimentare, deoarece, în principal, acest obiectiv se bazează pe reducerea importantă a cheltuielilor publice pentru investiții și nu este susținut suficient de măsuri detaliate în ultimii ani ai programului de convergență. Se estimează că, în Polonia, datoria publică generală va rămâne sub 60 % din PIB pe parcursul perioadei în care se desfășoară programul. Conform previziunilor autorităților naționale, datoria va scădea treptat, de la 56,3 % din PIB în 2011 la 49,7 % din PIB în 2015, însă Comisia, luând în considerare riscurile posibile privind planurile de consolidare, se așteaptă ca această îmbunătățire a situației să fie mai lentă.

               (11)

               Guvernul nu a adoptat încă măsurile necesare pentru a pune în aplicare, până în 2013, norme permanente în materie de cheltuieli. Această normă permanentă este în curs de redactare, iar până în prezent nu au fost făcute publice detalii în acest sens. În plus, nu s-au înregistrat progrese în ceea ce privește adaptarea clasificării conturilor naționale la sistemul european de conturi (standardele SEC95) și în ceea ce privește îmbunătățirea coordonării între diferitele niveluri de guvernare implicate în procedura bugetară.

               (12)

               Nivelul șomajului în rândul tinerilor se situează peste media UE și este, în mare parte, rezultatul inadecvării calificărilor și al accesului limitat la stagii de ucenicie și de formare la locul de muncă. Sunt prevăzute măsuri menite să faciliteze intrarea tinerilor pe piața muncii. Se pare că principala cauză a segmentării pieței muncii și a ratei de sărăcie în rândul persoanelor încadrate în muncă, care se numără printre cele mai ridicate din Uniune, este faptul că, în unele cazuri, se recurge în mod abuziv la activitatea independentă și la contracte de drept civil care nu sunt reglementate de legislația în domeniul muncii. În plus, ar trebui să se revizuiască domeniul de aplicare și să se stabilească un nivel adecvat de prestații pentru exercitarea unei activități profesionale în cazul persoanelor cu venituri reduse.

               (13)

               În a doua jumătate a anului 2011, Polonia a început procesul de punere în aplicare a unei reforme ambițioase a sistemului de învățământ superior. Aceasta urmărește consolidarea legăturilor dintre universități și întreprinderi și găsirea de soluții la necorelarea între competențe și locuri de muncă. Scopul reformei este de a îmbunătăți flexibilitatea cursurilor și capacitatea acestora de a se adapta în funcție de evoluția necesităților de pe piața forței de muncă. Prin această reformă se promovează, de asemenea, activitățile independente. Mai trebuie însă îmbunătățită relevanța și calitatea cursurilor oferite, cu un accent special pe organismele private de învățământ superior.

               (14)

               Este necesară o mai mare participare a femeilor la piața muncii, ceea ce presupune o îmbunătățire a sistemului de îngrijire a copiilor. În prezent, Polonia are cea mai scăzută rată de înscrieri în învățământul preșcolar din Europa. Acest fapt se datorează numărului insuficient de locuri și faptului că nu există infrastructuri adecvate și personal calificat. Guvernul a declarat că va pune la dispoziție fonduri suplimentare pentru înființarea de instituții pentru îngrijirea copiilor de vârstă preșcolară (3-5 ani), însă acest lucru nu se reflectă în legea bugetară pentru 2012, care prevede o scădere a fondurilor alocate pentru educație. Acest lucru a condus, în unele municipalități, la închiderea de școli și grădinițe.

               (15)

               Pentru a rezolva problema participării scăzute a lucrătorilor în vârstă la piața forței de muncă, Polonia a adoptat o reformă generală a sistemului de pensii. Vârsta legală de pensionare va crește treptat începând din 2013, urmând ca, până în 2020 pentru bărbați (în prezent 65 de ani), și până în 2040 pentru femei (în prezent 60 de ani), să ajungă la 67 de ani. Polonia și-a continuat eforturile de limitare a condițiilor favorabile de pensionare de care beneficiază personalul în uniformă. În 2011, Polonia a introdus unele modificări la fondul de asigurări sociale pentru agricultori (KRUS). Însă această reformă are caracter temporar și nu este suficientă din perspectiva pieței forței de muncă. Minerii beneficiază în continuare de un regim special de pensii.

               (16)

               Recentele reforme menite să îmbunătățească mediul de cercetare vizează acordarea de fonduri speciale instituțiilor cu cele mai bune performanțe. Programul național de cercetare, adoptat în august 2011, reprezintă un pas important în această direcție. Cu toate acestea, este încă neclar modul în care prioritățile menționate în programul respectiv sunt legate și puse în aplicare în cadrul politicii în domeniul inovării și al sectorului industrial.

               (17)

               Restricțiile actuale în ceea ce privește furnizarea de servicii profesionale reprezintă un obstacol major în calea creșterii, în special în domeniile construcțiilor, transporturilor și sănătății. Guvernul a anunțat un plan de reducere cu 50 % a reglementărilor privind serviciile profesionale, atât în ceea ce privește calificările în materie de educație, cât și acordarea de licențe. Dar, în ciuda eforturilor depuse în ultima perioadă, întreprinderilor le revine în continuare o sarcină administrativă mare, iar administrația publică este în continuare ineficientă. Printre principalele domenii problematice se numără nivelul ridicat al costurilor de conformitate, complexitatea și caracterul instabil al legislației fiscale, executarea defectuoasă a contractelor, procedurile îndelungate și greoaie de acordare a licențelor și a permiselor, precum și legislația în domeniile înregistrării proprietăților și zonării. Procedurile judiciare și alte acțiuni în instanță sunt greoaie și numărul acțiunilor aflate pe rolul instanțelor este relativ ridicat.

               (18)

               Creșterea și concurența în sectorul energetic sunt blocate din cauza întârzierilor înregistrate la nivelul punerii în aplicare a legislației UE, în special al celui de al doilea și al celui de al treilea pachet privind energia și a Directivei 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (6) (Directiva privind energia regenerabilă), și ca urmare a procedurilor privind încălcarea dreptului aflate în desfășurare. Se înregistrează progrese considerabile în ceea ce privește rețeaua de autostrăzi și drumuri expres, care beneficiază de sprijin din fondurile UE, însă necesitatea investițiilor în rețeaua feroviară este și mai urgentă, dată fiind starea precară a infrastructurii. Polonia nu utilizează toate resursele Fondului de coeziune disponibile în acest scop. Există încă elemente care împiedică funcționarea eficientă a pieței transporturilor feroviare.

               (19)

               Polonia și-a asumat o serie de angajamente în cadrul Pactului Euro Plus. Aceste angajamente, precum și punerea în aplicare a angajamentelor prezentate în 2011, vizează stimularea ocupării forței de muncă, îmbunătățirea competitivității, consolidarea sustenabilității finanțelor publice și întărirea stabilității financiare. Comisia a evaluat punerea în aplicare a angajamentelor din cadrul Pactului Euro Plus, iar rezultatele acestei evaluări au fost luate în considerare la elaborarea recomandărilor.

               (20)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Poloniei și a evaluat programul de convergență și programul național de reformă. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora pentru o politică fiscală și socioeconomică sustenabilă în Polonia, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările sale emise în cadrul Semestrului european se reflectă în recomandările de la punctele 1-6 de mai jos.

               (21)

               În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat programul de convergență, iar avizul său (7) se reflectă îndeosebi în recomandarea de la punctul 1 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca Polonia să întreprindă acțiuni în perioada 2012-2013 astfel încât:

               1.

               Să asigure realizarea progreselor prevăzute în direcția corectării deficitului excesiv. În acest scop, să execute integral bugetul pentru 2012 și să facă efortul de ajustare structurală inclus în recomandările Consiliului din cadrul procedurii de deficit excesiv; ulterior, să precizeze măsurile necesare pentru a asigura punerea în aplicare a strategiei bugetare pentru 2013 și ulterior conform previziunilor, asigurând un efort de ajustare structurală adecvată pentru a înregistra progrese suficiente în vederea atingerii OTM, inclusiv pentru a îndeplini criteriul de referință privind cheltuielile; să reducă cât mai puțin, în viitor, cheltuielile menite să stimuleze creșterea și să îmbunătățească respectarea normelor fiscale.

               2.

               Să accelereze reforma cadrului fiscal prin adoptarea unor acte legislative care să permită introducerea, până în 2013, a unei norme cu caracter permanent în materie de cheltuieli, compatibilă cu Sistemul european de conturi; să adopte măsuri pentru consolidarea mecanismelor de cooperare între diferitele niveluri de guvernare în ceea ce privește procedurile bugetare pe termen mediu și cele anuale.

               3.

               Să reducă șomajul în rândul tinerilor, să sporească numărul de stagii de ucenicie și de formare la locul de muncă, să îmbunătățească calitatea formării profesionale și să adopte strategia propusă de învățare pe tot parcursul vieții; să îmbunătățească compatibilitatea rezultatelor în domeniul educației cu necesitățile pieței forței de muncă și să amelioreze calitatea învățământului; să combată segmentarea pieței muncii și sărăcia persoanelor încadrate în muncă, să limiteze încheierea nejustificată a contractelor de drept civil și să prevadă perioada de probă și în cazul contractelor permanente.

               4.

               Să își intensifice eforturile menite să asigure o mai mare participare a femeilor pe piața muncii și să sporească ratele de înscriere a copiilor în structurile de îngrijire și în sistemul de învățământ preșcolar, prin asigurarea unei finanțări și a unor investiții stabile în infrastructura publică, a unui personal calificat și a accesului în condiții rezonabile la aceste structuri; să combată practicile existente în ceea ce privește pensionarea anticipată, în vederea măririi vârstei de pensionare; să elimine treptat sistemul special de pensii pentru mineri, în vederea integrării acestora în sistemul general; să adopte măsuri permanente mai ambițioase pentru a reforma KRUS, astfel încât acesta să reflecte mai bine veniturile individuale.

               5.

               Să adopte măsuri suplimentare menite să asigure un mediu de afaceri favorabil inovării, prin asigurarea unei mai bune legături între cercetare, inovare și sectorul industrial și prin stabilirea domeniilor prioritare și a instrumentelor comune care sprijină întreg ciclul de inovare; să îmbunătățească accesul la finanțare pentru activitățile de cercetare și inovare prin garanții și finanțare provizorie (bridge financing).

               6.

               Să își intensifice eforturile de îmbunătățire a măsurilor de stimulare a investițiilor în capacitatea de producție energetică și în eficiența energetică în întregul lanț energetic, să accelereze procesul de dezvoltare a rețelei de energie electrică, inclusiv a interconexiunilor transfrontaliere, precum și să elimine obstacolele din calea schimburilor transfrontaliere de energie electrică și să consolideze concurența în sectorul gazelor, prin eliminarea progresivă a prețurilor reglementate și prin crearea unei platforme de comercializare a gazului; să consolideze rolul și resursele de care dispun autoritățile de reglementare a pieței feroviare și să asigure punerea în aplicare rapidă și eficientă a proiectelor de investiții în sectorul feroviar; să reducă restricțiile privind serviciile profesionale și să simplifice executarea contractelor și cerințele pentru autorizațiile de construcție.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  Menținută pentru 2012 prin Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 119, 4.5.2012, p. 47).

      (3)  JO C 217, 23.7.2011, p. 5.

      (4)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (5)  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program, folosind metodologia stabilită de comun acord.

      (6)  JO L 140, 5.6.2009, p. 16.

      (7)  În temeiul articolului 9 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 24 august 2017 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Banco de Portugal (BCE/2017/24)

text:
               2.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 292/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 24 august 2017
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Banco de Portugal
   (BCE/2017/24)
   (2017/C 292/01)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro este efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul actualilor auditori externi ai Banco de Portugal, PricewaterhouseCoopers & Associados – Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda., a încetat după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2016. Prin urmare, este necesară desemnarea unor auditori externi începând cu exercițiul financiar 2017.

               (3)

               Banco de Portugal a selectat Deloitte & Associados – Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A. drept auditor extern pentru exercițiile financiare 2017-2021,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă desemnarea Deloitte & Associados – Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A. drept auditor extern al Banco de Portugal pentru exercițiile financiare 2017-2021.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 24 august 2017.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 17 noiembrie 2008 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Banque centrale du Luxembourg (BCE/2008/16)

text:
               22.11.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 299/5

      RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE

   din 17 noiembrie 2008
   către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Banque centrale du Luxembourg
   (BCE/2008/16)
   (2008/C 299/02)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 27.1,
   întrucât:

               (1)

               Conturile Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale din Eurosistem sunt supuse auditării de către auditori externi independenți desemnați la recomandarea Consiliului guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

               (2)

               Mandatul actualului auditor extern al Banque centrale du Luxembourg se va încheia după auditarea aferentă exercițiului financiar 2008. Din acest motiv, este necesar să se numească un auditor extern începând cu exercițiul financiar 2009.

               (3)

               Banque centrale du Luxembourg a selectat KPMG AUDIT SARL în calitate de auditor extern pentru exercițiile financiare 2009-2013,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă numirea KPMG AUDIT SARL în calitate de auditor extern al Banque centrale du Luxembourg pentru exercițiile financiare 2009-2013.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 17 noiembrie 2008.

            Președintele BCE

         Jean-Claude TRICHET


title: Recomandarea (Euratom) 2016/538 a Comisiei din 4 aprilie 2016 privind aplicarea articolului 103 din Tratatul Euratom [notificată cu numărul C(2016) 1168]

text:
               6.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 89/20

         RECOMANDAREA (Euratom) 2016/538 A COMISIEI
   din 4 aprilie 2016
   privind aplicarea articolului 103 din Tratatul Euratom

         [notificată cu numărul C(2016) 1168]

   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 103, coroborat cu articolul 106a referitor la articolul 292 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   întrucât:

               (1)

               Una dintre sarcinile Comunității, în conformitate cu articolul 2 litera (h) din tratat, este să instituie cu celelalte țări și cu organizațiile internaționale relații de natură să promoveze progresul în utilizarea pașnică a energiei nucleare. Pentru a îndeplini această sarcină, Comunitatea este învestită cu competențe în domeniul relațiilor externe, în temeiul titlului II capitolul 10 din tratat.

               (2)

               În conformitate cu articolul 101 din tratat, Comunitatea se poate angaja, în cadrul competențelor sale, prin încheierea de acorduri sau convenții cu un stat terț, o organizație internațională sau un resortisant aparținând unui stat terț. În temeiul acestei dispoziții, au fost încheiate acorduri Euratom cu principalele țări furnizoare ale Comunității.

               (3)

               Pe de altă parte, articolul 102 conferă Comunității competența de a încheia acorduri la care, pe lângă Comunitate, sunt părți și statele membre. Astfel de acorduri pot fi puse în aplicare la nivelul Comunității numai printr-o cooperare strânsă între instituțiile comunitare și statele membre, atât în procesul de negociere și încheiere a acordurilor, cât și în îndeplinirea obligațiilor asumate.

               (4)

               Conform tratatului, statele membre își păstrează, în condițiile prevăzute de tratat, propriile competențe în ceea ce privește încheierea de tratate, în calitatea lor de actori pe scena internațională și, prin urmare, au în orice moment dreptul de a încheia acorduri bilaterale cu țările terțe, care vizează aspecte acoperite de domeniul de aplicare al Tratatului Euratom.

               (5)

               Articolul 103 din tratat joacă un rol esențial în concilierea nevoii de a asigura unitatea și supremația legislației Euratom cu libertatea de acțiune a statelor membre în desfășurarea propriilor relații externe în domeniul nuclear. În temeiul articolului citat, statele membre trebuie să comunice Comisiei proiectele lor de acorduri sau de convenții cu un stat terț, o organizație internațională sau un resortisant aparținând unui stat terț, în măsura în care aceste acorduri sau convenții au legătură cu aspecte acoperite de domeniul de aplicare al tratatului. Dacă un proiect de acord sau de convenție conține clauze care împiedică aplicarea tratatului, Comisia trebuie să aducă la cunoștința statului membru în cauză observațiile sale, în termen de o lună de la primirea comunicării din partea statului membru. Un stat membru nu poate să încheie acordul sau convenția propusă decât după ce a înlăturat obiecțiile Comisiei sau s-a conformat unei hotărâri în procedură de urgență a Curții de Justiție, prin care se stabilește compatibilitatea clauzelor propuse cu dispozițiile tratatului.

               (6)

               Curtea de Justiție a Comunităților Europene, prin Hotărârea 1/78 din 14 noiembrie 1978, a statuat că scopul articolului 103 este asigurarea faptului că dispozițiile tratatului nu sunt obstrucționate de acorduri sau de convenții încheiate de statele membre cu părți terțe (1).

               (7)

               O evaluare în temeiul articolului 103 examinează compatibilitatea proiectului de acord sau de convenție cu dispozițiile Tratatului Euratom și cu legislația secundară adoptată pe baza acestuia. Ea nu examinează compatibilitatea proiectului de acord sau de convenție cu dispozițiile Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene.

               (8)

               S-a câștigat o experiență considerabilă din aplicarea articolului 103. Din această experiență rezultă că unele elemente ale acquis-ului Euratom sunt direct relevante în contextul relațiilor externe ale statelor membre. Comisia a trebuit să atragă în repetate rânduri atenția asupra unor dispoziții specifice ale legislației Euratom, în observațiile sale transmise statelor membre ca urmare a evaluărilor efectuate în temeiul articolului 103. Prin urmare, sunt necesare orientări în ceea ce privește aplicarea articolului 103. Scopul prezentei recomandări este să reamintească principalele dispoziții relevante în contextul dat și să le ofere statelor membre o mai mare claritate și certitudine juridică în negocierea proiectelor lor de acorduri sau de convenții.

               (9)

               Termenul de o lună menționat la articolul 103 al doilea paragraf începe să curgă de la data la care Comisia primește comunicarea. Se consideră că această primire a avut loc doar în momentul în care Comisia se află în posesia dosarului de notificare complet.

               (10)

               Decizia nr. 994/2012/UE a Parlamentului European și a Consiliului (2) oferă statelor membre posibilitatea de a solicita asistența Comisiei în negocierea acordurilor internaționale care intră în domeniul de aplicare al deciziei citate. Statele membre ar trebui să beneficieze de aceeași posibilitate cu ocazia negocierii unor acorduri sau convenții care intră în domeniul de aplicare al Tratatului Euratom.

               (11)

               Cercetarea nucleară se încadrează în domeniul de aplicare al Tratatului Euratom, prevăzut în titlul II capitolul 1 „Dezvoltarea cercetării”. Prezenta recomandare a Comisiei acoperă deci și acordurile internaționale privind cercetarea, indiferent de denumirea lor, încheiate în domeniul cercetării privind fisiunea și fuziunea nucleară.

               (12)

               Normele de bază stabilite de Comunitate în temeiul titlului II capitolul 3 din tratat, în special Directiva 2009/71/Euratom a Consiliului (3), Directiva 2011/70/Euratom a Consiliului (4) și Directiva 2013/59/Euratom a Consiliului (5), urmăresc să asigure protecția sănătății lucrătorilor și a populației împotriva pericolelor prezentate de radiațiile ionizante, indiferent de sursa acestor radiații. Ele stau la baza sistemului juridic instituit prin tratat și, prin urmare, au o importanță fundamentală în contextul evaluărilor realizate în temeiul articolului 103.

               (13)

               Titlul II capitolul 6 din tratat instituie Agenția de Aprovizionare a Euratom („agenția”) și îi conferă dreptul exclusiv de a încheia contracte de aprovizionare cu minereuri, materii brute și materiale fisionabile speciale provenite din interiorul sau din afara Comunității. În cazul în care un proiect de acord sau de convenție vizat de prezenta recomandare include și dispoziții în materie de aprovizionare, evaluarea sa de către Comisie în temeiul articolului 103 ar trebui să fie efectuată fără a aduce atingere dreptului exclusiv al agenției de a încheia convenții privind aprovizionarea; pe de altă parte, cosemnarea de către agenție a contractelor de aprovizionare nu aduce atingere evaluării de către Comisie a compatibilității proiectelor de acord sau de convenție ale statelor membre cu dispozițiile tratatului și cu legislația sa secundară.

               (14)

               Unul dintre principalii piloni ai Strategiei europene pentru securitate energetică este diversificarea surselor externe de aprovizionare și a infrastructurii conexe. În ceea ce privește piața uraniului și a combustibilului nuclear, Comisia și statele membre sunt invitate să coopereze, atunci când este nevoie, pentru a diversifica sursele de aprovizionare cu combustibil nuclear. Comisia se angajează să ia sistematic în considerare diversificarea surselor de aprovizionare cu combustibil, în cadrul evaluărilor pe care le efectuează cu privire la noile proiecte de investiții în domeniul nuclear și la noile proiecte de acorduri sau de convenții cu țările terțe. Agenția de Aprovizionare a Euratom, pe de altă parte, trebuie să asigure faptul că niciuna dintre noile investiții nu împiedică posibilitatea de a diversifica sursele de aprovizionare cu combustibil. Prezenta recomandare contribuie la realizarea acestor obiective.

               (15)

               În conformitate cu articolul 104 al doilea paragraf din tratat, statele membre ar trebui să comunice Comisiei, la cererea acesteia, toate informațiile privind acordurile sau convențiile acoperite de domeniul de aplicare al tratatului, încheiate de persoane sau de întreprinderi cu state terțe, organizații internaționale sau resortisanți ai unui stat terț,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               1.

               Prin „proiect de acord sau de convenție” în sensul articolului 103 din tratat, ar trebui să se înțeleagă orice acord, indiferent de denumirea sa, care vizează aspecte acoperite de domeniul de aplicare al tratatului și care este negociat de către un stat membru (6). Proiectele de acorduri sau de convenții care modifică acorduri sau convenții existente încheiate între unul sau mai multe state membre și un stat terț, o organizație internațională sau un resortisant aparținând unui stat terț și care vizează aspecte acoperite de domeniul de aplicare al tratatului intră și ele în domeniul de aplicare al articolului 103. Cu toate acestea, proiectele de acorduri sau de contracte privind aprovizionarea sau tratarea, prelucrarea sau formatarea minereurilor, a materiilor brute sau a materialelor fisionabile speciale, care urmează să fie încheiate între întreprinderi și care trebuie să fie comunicate Agenției de Aprovizionare a Euratom sau trebuie să-i fie înaintate spre încheiere în conformitate cu titlul II capitolul 6 din tratat, nu ar trebui să fie notificate Comisiei în temeiul articolului 103.

      PARTEA I

      Etapa de prenotificare

               2.

               Dacă un stat membru intenționează să inițieze negocieri cu un stat terț, o organizație internațională sau un resortisant aparținând unui stat terț, în legătură cu un proiect de acord sau de convenție, statul membru respectiv poate informa Comisia în scris cu privire la intenția sa. Dacă statul membru transmite Comisiei o astfel de notificare cu privire la negocieri, statul membru în cauză este încurajat să informeze periodic Comisia cu privire la evoluția negocierilor. Statul membru poate, totodată, solicita Comisiei consultanță cu privire la modul în care se poate evita incompatibilitatea proiectului de acord sau de convenție cu tratatul.
               Atunci când consideră necesar, statele membre pot, de asemenea, solicita Comisiei să participe la negocieri în calitate de observator.

               3.

               Statele membre sunt încurajate să transmită o notificare în temeiul articolului 103, după ce părțile au ajuns la un acord ad referendum cu privire la toate elementele principale ale proiectului de acord sau de convenție, dar înainte ca proiectul de acord sau de convenție să fie încheiat.

               4.

               Statele membre sunt încurajate să transmită Comisiei, pe cale electronică, o copie prealabilă a notificării, incluzând toate documentele de însoțire (7). În orice caz, transmisia pe cale electronică ar trebui să fie urmată de notificarea dosarului complet, pe suport de hârtie.

      PARTEA II

      Conținutul notificării

               5.

               Notificarea ar trebui să includă, după caz, toate elementele următoare:

                           (a)

                           textul proiectului de acord sau de convenție;

                           (b)

                           toate anexele sau apendicele la proiectul de acord sau de convenție;

                           (c)

                           orice alte acorduri sau convenții, în versiunea aflată actualmente în vigoare, menționate în proiectul de acord sau de convenție notificat.

      PARTEA III

      Compatibilitatea proiectului de acord sau de convenție cu tratatul

               6.

               Statele membre sunt încurajate să includă în proiectele lor de acorduri sau de convenții o trimitere explicită la calitatea lor de membru al Comunității Europene a Energiei Atomice și la obligațiile care decurg din această calitate. Se sugerează ca ele să reamintească faptul că, în caz de conflict între dispozițiile proiectului de acord sau de convenție și dispozițiile legislației Euratom, acestea din urmă sunt cele care trebuie să prevaleze. Atunci când își negociază proiectele de acorduri sau de convenții, statele membre trebuie să țină cont, în mod corespunzător, de competențele proprii ale Comunității, precum și de principiile și libertățile fundamentale consacrate în tratat, aplicabile pieței comune nucleare și de orice alte obligații care decurg din acte ale instituțiilor, adoptate în temeiul tratatului.

               7.

               Statele membre trebuie să se asigure că proiectele lor de acorduri sau de convenții nu conțin clauze care contravin normelor de bază stabilite în temeiul titlului II capitolul 3 din tratat. În particular, aspectele care trebuie avute în vedere sunt următoarele:

                           (i)

                           principiul responsabilității finale a statului membru în ceea ce privește gestionarea combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive generate pe teritoriul său;

                           (ii)

                           principiul responsabilității finale a statului membru sau a țării terțe din care sunt expediate deșeurile radioactive sau combustibilul uzat pentru a fi prelucrate sau reprelucrate în vederea depozitării lor definitive, sigure și responsabile;

                           (iii)

                           cerința ca deșeurile radioactive să fie depozitate definitiv în statul membru în care au fost generate, cu excepția cazului în care sunt îndeplinite condițiile specificate în legislația secundară adoptată în temeiul tratatului.

               8.

               Atunci când negociază proiecte de acorduri sau de convenții, statele membre trebuie să țină cont de cerințele politicii de aprovizionare comune în temeiul titlului II capitolul 6 din tratat și, în special, de necesitatea de a asigura – sub rezerva dreptului de a încheia contracte de aprovizionare al Agenției de Aprovizionare a Euratom – aprovizionarea constantă și echitabilă cu minereuri, materii prime sau materiale fisionabile speciale a tuturor utilizatorilor din Comunitate. Statele membre trebuie să evite în special includerea unor clauze care ar avea ca efect crearea unei dependențe excesive a oricărui utilizator de pe teritoriul acestora de o sursă unică de aprovizionare sau de un furnizor unic de servicii, echipamente sau tehnologie legate de ciclul combustibilului nuclear. De asemenea, statele membre nu trebuie să includă clauze care ar avea ca scop sau ca efect excluderea de pe piață a unor furnizori sau prestatori alternativi sau îngreunarea în mod excesiv a intrării pe piață a unor furnizori sau prestatori alternativi.

               9.

               Statelor membre li se recomandă să reamintească, în proiectele lor de acorduri sau de convenții, faptul că toate materialele nucleare care fac obiectul unui schimb în temeiul respectivelor proiecte de acorduri sau de convenții intră sub incidența cerințelor de control al securității în temeiul capitolului 7 din titlul II din tratat, pe parcursul tuturor etapelor prezenței lor pe teritoriul Comunității. De asemenea, statele membre sunt încurajate să includă o trimitere la acordul aflat în vigoare între Comunitate, Agenția Internațională pentru Energie Atomică și statul membru în cauză cu privire la aplicarea măsurilor de control al securității, precum și la orice alte protocoale aferente.

               10.

               Statele membre nu trebuie să includă în proiectele lor de acorduri sau de convenții dispoziții care ar avea ca efect transferarea către cealaltă parte sau celelalte părți la proiectul de acord sau de convenție a dreptului de proprietate asupra materialelor fisionabile speciale aparținând Comunității în temeiul titlului II capitolul 8 din tratat.

               11.

               Statele membre trebuie să se asigure că proiectele lor de acorduri sau de convenții nu includ dispoziții conform cărora transferul pe teritoriul Comunității, indiferent de scop, al oricăreia dintre mărfurile sau produsele enumerate în anexa IV la tratat trebuie să facă obiectul autorizării prealabile din partea celeilalte sau a celorlalte părți la proiectul de acord sau de convenție, ori dispoziții care să împiedice respectarea regulilor pieței comune nucleare.

               12.

               În procesul de negociere a unui proiect de acord sau de convenție, statele membre trebuie să țină cont, după caz, de orice acorduri încheiate între Comunitate și cealaltă parte sau celelalte părți la proiectul de acord sau de convenție. Statele membre sunt încurajate să facă o trimitere explicită la acordul Euratom pertinent, în textul proiectului de acord sau de convenție care urmează să fie notificat Comisiei.

      PARTEA IV

      Evaluarea de către Comisie a notificării

               13.

               După ce Comisia și-a încheiat evaluarea, ea comunică statului membru în cauză observațiile sale. Aceste observații ar trebui să indice dispozițiile din proiectul de acord sau de convenție care împiedică aplicarea tratatului în sensul articolului 103 și ar trebui, după caz, să facă trimitere la anumite capitole ale tratatului, după cum se stipulează în partea III a prezentei recomandări.

      PARTEA V

      Acțiuni ulterioare evaluării efectuate de Comisie

               14.

               După încheierea unui proiect de acord sau de convenție notificat în temeiul articolului 103, statele membre sunt încurajate să comunice Comisiei textul final al acordului sau al convenției respective, precum și textul oricăror declarații sau acorduri ulterioare, indiferent de forma acestora, încheiate de oricare dintre părți sau de ambele părți în ceea ce privește interpretarea sau punerea în aplicare a acordului sau a convenției.

               15.

               Faptul că, după ce i s-a notificat un proiect de acord sau de convenție în temeiul articolului 103, Comisia nu a găsit niciun element care ar împiedica aplicarea tratatului, nu exclude faptul că punerea în aplicare a acordului sau a convenției respective ar putea conduce la o încălcare a legislației Euratom.

               16.

               Se recomandă ca statele membre să pună la dispoziția Comisiei, la cererea acesteia, informații referitoare la punerea în aplicare sau la interpretarea oricăror acorduri sau convenții care intră în domeniul de aplicare al tratatului și care sunt în vigoare între acestea și state terțe, organizații internaționale sau resortisanți ai unui stat terț.

      Prezenta recomandare se adresează statelor membre.
      Adoptată la Bruxelles, 4 aprilie 2016.

            Pentru Comisie

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Membru al Comisiei

      (1)  Repertoriul de jurisprudență 1978, p. 02151.

      (2)  Decizia nr. 994/2012/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 de instituire a unui mecanism de schimb de informații cu privire la acordurile interguvernamentale dintre statele membre și țări terțe în domeniul energiei (JO L 299, 27.10.2012, p. 13).

      (3)  Directiva 2009/71/Euratom a Consiliului din 25 iunie 2009 de instituire a unui cadru comunitar pentru securitatea nucleară a instalațiilor nucleare (JO L 172, 2.7.2009, p. 18).

      (4)  Directiva 2011/70/Euratom a Consiliului din 19 iulie 2011 de instituire a unui cadru comunitar pentru gestionarea responsabilă și în condiții de siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive (JO L 199, 2.8.2011, p. 48).

      (5)  Directiva 2013/59/Euratom a Consiliului din 5 decembrie 2013 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecția împotriva pericolelor prezentate de expunerea la radiațiile ionizante și de abrogare a Directivelor 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom și 2003/122/Euratom (JO L 13, 17.1.2014, p. 1).

      (6)  Cu toate acestea, prin „acord” în sensul articolului 4 alineatul (4) din Directiva 2011/70/Euratom ar trebui să se înțeleagă un acord care se referă în mod specific la utilizarea unei instalații de depozitare definitivă, astfel cum se menționează la articolul respectiv.

      (7)  A se trimite la adresa ENER-LUX-Euratom-ARTICLE-103@ec.europea.eu.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 26 septembrie 2012 privind cadrul de referință pentru managementul calității datelor pentru baza de date centralizată a titlurilor de valoare (BCE/2012/22)

text:
               7.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 339/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 26 septembrie 2012
   privind cadrul de referință pentru managementul calității datelor pentru baza de date centralizată a titlurilor de valoare
   (BCE/2012/22)
   2012/C 339/01
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 5.1 și articolul 34.1 a treia liniuță,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (1),
   întrucât:

               (1)

               Baza de date centralizată a titlurilor de valoare (Centralised Securities Database) (CSDB) este o infrastructură informatică unică, operată în comun de către membrii Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC), inclusiv băncile centrale naționale (BCN) ale statelor membre din afara zonei euro, atunci când aceste BCN participă în mod voluntar la funcționarea CSDB. CSDB stochează datele în regim „element cu element”, în special date privind titlurile de valoare, emitenții acestora și prețurile.

               (2)

               Datele sunt colectate din diverse surse, inclusiv de la membrii SEBC, de la anumiți furnizori de date comerciale, din domeniul public și din surse administrative, și sunt transmise către CSDB. Există totuși riscul ca aceste date introduse în CSDB (denumite în continuare „date de intrare”) (input data) să fie inexacte sau incomplete. Sistemul CSDB poate reconcilia parțial datele de intrare inconsecvente, provenite din surse diferite, și poate detecta date incomplete sau lipsă. Acest sistem combină în mod automat, în măsura în care este posibil, date de intrare din diferite surse care se suprapun, într-o înregistrare unică, completă și de calitate ridicată.

               (3)

               Calitatea generală a datelor din CSDB poate fi evaluată numai la nivelul datelor extrase din CSDB (denumite în continuare „date de ieșire”) (output data), nu la nivelul seturilor individuale de date de intrare. Pentru a asigura caracterul complet, exact și consecvent al datelor de ieșire, Orientarea BCE/2012/21 privind cadrul de referință pentru managementul calității datelor pentru baza de date centralizată a titlurilor de valoare (2) stabilește cadrul pentru managementul calității datelor (Data Quality Management – DQM) care să fie aplicat în ceea ce privește datele de ieșire destinate procesării (output feed data), care reprezintă un subset de date de ieșire care poate fi folosit drept bază pentru producerea de statistici sau în alte scopuri.

               (4)

               Aplicarea efectivă a cadrului DQM pentru CSDB se bazează pe cooperarea dintre toți membrii SEBC care participă la operarea CSDB și pe aplicarea unor standarde egale de calitate de către acești membri. BCN din afara zonei euro care participă la operarea CSDB ar trebui să coopereze între ei, cu BCN din zona euro și cu BCE pentru aplicarea cadrului DQM pentru CSDB în conformitate cu Orientarea BCE/2012/21,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   I.   Definiții

   În sensul prezentei recomandări, termenii „CSDB”, „DQM” și „autorități competente pentru DQM” au sensul stabilit în Orientarea BCE/2012/21.
   II.   Furnizarea de informații statistice

   Destinatarii prezentei recomandări ar trebui să aplice cadrul DQM pentru CSDB și să respecte cu promptitudine obligațiile ce le revin autorităților competente pentru DQM, astfel cum este prevăzut la articolele 2-12 din Orientarea BCE/2012/21.
   III.   Dispoziții finale

   Prezenta recomandare se adresează BCN ale statelor membre din afara zonei euro, în măsura în care este aplicabil.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 26 septembrie 2012.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 318, 27.11.1998, p. 8.

      (2)  Nepublicată încă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.


				|

		52012DC0301

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind punerea în aplicare a orientărilor generale privind politicile economice ale statelor membre a căror monedă este euro /* COM/2012/0301 final - 2012/ () */

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind punerea în aplicare a
orientărilor generale privind politicile economice ale statelor membre a
căror monedă este euro
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136 coroborat cu
articolul 121 alineatul (2),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[1],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[2],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       De la crearea sa, Eurogrupul
a jucat un rol fundamental și are o responsabilitate deosebită în
guvernanța economică a zonei euro. Criza
economică a expus în mod clar relațiile strânse din zona euro,
evidențiind nevoia unei strategii politice generale coerente, care să
țină cont de efectele de contagiune puternice între țările
a căror monedă este euro, și a unor modalități eficace
de coordonare a politicilor pentru a reacționa rapid la schimbările
survenite în mediul economic.
(2)       Consiliul a emis
recomandări specifice pentru fiecare dintre statele membre a căror
monedă este euro. Aceste recomandări abordează provocări
economice la nivel național și, în același timp, sunt un element
central pentru a asigura stabilitatea și creșterea în ansamblul zonei
euro. Statele membre a căror monedă
este euro s-au angajat, de asemenea, să pună în practică o serie
de reforme politice suplimentare importante în cadrul Pactului euro plus, în
scopul de a stimula competitivitatea, de a promova ocuparea forței de
muncă, de a contribui la sustenabilitatea finanțelor publice și
de a consolida stabilitatea financiară. La
2 martie 2012, statele membre a căror monedă este euro și alte
opt state membre au semnat Tratatul privind stabilitatea, coordonarea și
guvernanța în cadrul Uniunii economice și monetare în cadrul
căruia au convenit să se asigure că toate reformele majore în
domeniul politicii economice pe care intenționează să le
întreprindă vor fi discutate ex-ante și, după caz, coordonate
între ele. Coordonarea ex-ante în
contextul zonei euro, atât prin prezentarea planurilor de proiecte de buget,
cât și prin discutarea planurilor de reforme majore în domeniul politicii
economice, va contribui la luarea în considerare a efectelor de contagiune a acțiunilor
naționale asupra ansamblului zonei euro.
(3)       Existența cadrelor
bugetare bine concepute, care consolidează guvernanța fiscală
națională, reprezintă un element esențial pentru buna
gestionare a finanțelor publice și contribuie sustenabilitatea finanțelor
publice în ansamblul zonei euro. Șefii de
stat și de guvern din zona euro s-au angajat în iulie și octombrie 2011
să introducă cadre bugetare naționale, conform prevederilor din
Directiva privind cadrele naționale bugetare, încă de la
sfârșitul anului 2012, în avans față de calendarul prevăzut
în directivă, și să adopte măsuri mai stricte decât cele
din directivă. Mai mult, la 2 martie 2012,
statele membre din zona euro, împreună cu opt state membre din afara zonei
euro, prin semnarea Tratatului privind stabilitatea, coordonarea și
guvernanța în cadrul Uniunii economice și monetare, s-au angajat
să consolideze și mai mult guvernanța fiscală
națională, în special prin introducerea de norme obligatorii pentru
realizarea obiectivului pe termen mediu privind situația bugetară a
administrațiilor publice.
(4)       Continuarea consolidării
fiscale reprezintă un element central al strategiei de depășire
a crizei în zona euro. Cadrul fiscal al UE
permite diferențe de ritm între statele membre în ceea ce privește
consolidarea, în funcție de marja fiscală și de situația
macroeconomică. Accentul Pactului de
stabilitate și creștere și al Tratatului privind stabilitatea,
coordonarea și guvernanța în cadrul Uniunii economice și
monetare este pus pe soldurile structurale și, prin urmare, se poate
ține seama de efectele ciclului și ale măsurilor cu caracter
excepțional asupra soldurilor bugetare importante.
Acțiunile eficace adoptate ca răspuns la recomandările
Consiliului privind corectarea pozițiilor cu deficit excesiv sunt evaluate
din punct de vedere structural. O combinare
adecvată a măsurilor de consolidare este crucială pentru a
întări încrederea în natura permanentă a măsurilor de
consolidare în zona euro și pentru a limita impactul negativ pe termen
scurt al acestora asupra creșterii economice. Cheltuielile
favorabile creșterii, în special cheltuielile destinate
investițiilor, trebuie să aibă prioritate; în mai multe state membre din zona euro ar putea fi
identificate proiecte de investiții productive care să aducă
beneficii superioare, pe plan social și pentru sectorul privat, ratelor
mici ale dobânzilor practicate în prezent. Reforme
ale drepturilor pe termen lung, în special în domeniul
sănătății, sunt necesare în mod stringent, pentru a
consolida sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. O politică fiscală adecvată, care
să greveze mai puțin forța de muncă, să
lărgească bazele de impozitare și acțiunile mai eficiente
de combatere a evaziunii fiscale ar putea contribui la consolidarea și
sporirea competitivității, creând în același timp condiții
mai bune pentru creșterea economică.
(5)       Stabilitatea și buna
funcționare a sistemului financiar sunt condiții prealabile pentru
preîntâmpinarea „unui scenariu al unui deceniu pierdut”, cu o creștere
lentă în zona euro, și pentru consolidarea încrederii investitorilor. Întrucât este necesar să se reducă în
continuare gradul de îndatorare legat de bilanțurile bancare, este
important să se asigure că acest lucru decurge ordonat și
că se menține un flux adecvat de credite către economia
reală. Pentru a contracara tendința
de fragmentare a piețelor financiare, sunt necesare progrese suplimentare
în ceea ce privește integrarea în materie de structuri și practici de
supraveghere, precum și în gestionarea crizelor transfrontaliere.
(6)       Corectarea ordonată a
dezechilibrelor macroeconomice în interiorul zonei euro este
esențială pentru creștere durabilă și stabilitate în
zona euro. A început un proces de reducere a dezechilibrelor, însă acesta
trebuie să fie continuat cu hotărâre. Urgența
acțiunilor de corectare a dezechilibrelor este mai mare în
țările cu probleme de deficit, unde sunt necesare reforme pentru a
îmbunătăți competitivitatea și a facilita realocarea
resurselor în direcția sectoarelor bunurilor tranzacționabile. În același timp, țările cu excedent
pot contribui la reechilibrare prin eliminarea constrângerilor inutile de
reglementare și de altă natură, asupra cererii interne, asupra
activităților netranzacționabile și asupra
oportunităților de investiții.
(7)       Recunoașterea faptului
că interdependența dintre economiile statelor membre a căror
monedă este euro și beneficiile pe care stabilitatea din această
uniune monetară le poate aduce membrilor săi și UE în general,
este o condiție prealabilă pentru dezvoltarea în continuare a uniunii
economice. În perspectivă, statele membre
a căror monedă este euro vor trebui să își aprofundeze
integrarea, pentru a realiza o uniune economică și monetară
deplină[3],
RECOMANDĂ statelor membre a
căror monedă este euro să ia măsuri, în mod individual
și colectiv, fără a aduce atingere competențelor
Consiliului în ceea ce privește coordonarea politicilor economice ale
statelor membre, dar în special în contextul coordonării politicii
economice în cadrul Eurogrupului, în perioada 2012-2013, astfel încât:
(1)
Să consolideze metodele de lucru ale
Eurogrupului pentru a-i permite să își asume responsabilitatea
privind strategia politică generală în zona euro, să
răspundă rapid schimbărilor din mediul economic și să
conducă coordonarea politicii economice în contextul cadrului de
supraveghere consolidat care se aplică statelor membre a căror
monedă este euro.
(2)
Să se implice într-o veritabilă
politică de cooperare în cadrul Eurogrupului prin schimbul de
informații și discuțiile privind proiectele de bugete și
planurile de reforme majore cu efecte de contagiune potențiale asupra
zonei euro. Să se asigure că se întreprind reformele necesare pentru
o zonă euro stabilă și solidă, inclusiv punerea în aplicare
a recomandărilor pe care Consiliului le-a adresat în mod individual
statelor membre a căror monedă este euro și care, pe lângă
abordarea provocărilor la nivel național, au un impact asupra
ansamblului zonei euro.
(3)
Să întărească disciplina
fiscală și instituțiile fiscale atât la nivel național, cât
și la nivelul subdiviziunilor naționale, ceea ce va duce la
consolidarea încrederii pieței în sustenabilitatea pe termen mediu și
lung a finanțelor publice în zona euro. În urma acordului șefilor de
stat sau de guvern din zona euro în iulie și octombrie 2011 și la 2 martie
2012, să devanseze transpunerea Directivei privind cadrele naționale
bugetare, la sfârșitul anului 2012, și să consolideze în
continuare guvernanța fiscală, în special prin introducerea în
legislația națională a tuturor statelor membre din zona euro de
norme pentru un buget echilibrat din punct de vedere structural și de
mecanisme de corecție automată.
(4)
Să asigure o strategie fiscală
generală și coerentă în zona euro, prin continuarea
consolidării fiscale prevăzute în recomandările și
deciziile Consiliului, în conformitate cu regulile din Pactul de stabilitate
și creștere, care țin cont de situația macrofinanciară
specifică fiecărei țări. Statele membre afectate de prime
de risc semnificative sau susceptibile să crească ar trebui să
limiteze abaterile de la obiectivele privind soldul nominal, chiar și în
caz de condiții macroeconomice mai nefavorabile decât cele prevăzute.
Alte state membre ar trebui să lase stabilizatorii automați să își
joace rolul în funcție de strategia de ajustare evaluată din punct de
vedere structural și să fie pregătite să reexamineze ritmul
consolidării dacă condițiile macroeconomice continuă
să se deterioreze. Structura
cheltuielilor și a veniturilor publice ar trebui să reflecte impactul
asupra creșterii al liniilor bugetare de cheltuieli și al surselor de
venituri. În special, toate marjele bugetare
disponibile ar trebui să fie utilizate pentru a stimula investițiile
publice în zona euro, inclusiv ținându-se seama de diferențele între
țări în materie de costuri de finanțare.
(5)
Să ia măsuri pentru a ameliora
funcționarea și stabilitatea sistemului financiar în zona euro.
Să accelereze demersurile către o arhitectură financiară
mai integrată, cuprinzând controlul bancar și soluționarea
situațiilor de criză transfrontaliere.
(6)
Să pună în aplicare reforme structurale,
care - în paralel cu politica bugetară diferențiată - ar promova
corectarea ordonată a dezechilibrelor macroeconomice în interiorul zonei
euro, inclusiv măsuri la nivel național care să reflecte
situația specifică fiecărei țări și să ia în
considerare recomandările formulate de Consiliu pentru fiecare stat membru
al zonei euro.
Adoptat la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu,
                                                                       Președintele
[1]               COM(2012)301.
[2]               P7_TA (2012)0048 și P7_TA (2012) 0047.
[3]               A se vedea secțiunea 2.1 din COM (2012) 299.


title: Recomandarea Băncii Centrale Europene din 28 noiembrie 2013 privind statisticile referitoare la plăți (BCE/2013/44)

text:
               9.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 5/1

         RECOMANDAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 28 noiembrie 2013
   privind statisticile referitoare la plăți
   (BCE/2013/44)
   2014/C 5/01
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 5.1 și articolul 34.1 a treia liniuță,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (1), în special articolul 8 alineatul (5),
   întrucât:

               (1)

               Articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 prevede că pot fi colectate informații statistice în domeniul statisticilor referitoare la plăți și la sistemele de plăți. Prin intermediul Regulamentului (UE) nr. 1409/2013 al Băncii Centrale Europene (BCE/2013/43) (2), BCE a instituit un cadru pentru colectarea statisticilor referitoare la plăți necesare pentru îndeplinirea misiunilor sale de la prestatorii de servicii de plată, emitenții de monedă electronică și operatorii de sisteme de plăți. Aceste date sunt esențiale pentru identificarea și monitorizarea evoluțiilor de pe piețele serviciilor de plată din statele membre, precum și pentru sprijinirea promovării bunei funcționări a sistemelor de plăți.

               (2)

               Băncile centrale naționale (BCN) ale statelor membre a căror monedă nu este euro și care participă la acest cadru pentru colectarea statisticilor referitoare la plăți ar trebui să coopereze între ele, cu BCN ale statelor membre a căror monedă este euro și cu BCE pentru aplicarea acestui cadru în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1409/2013 (BCE/2013/43),

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   I.   Definiții

   În sensul prezentei recomandări, termenii „prestator de servicii de plată”, „emitent de monedă electronică” și „operator de sisteme de plăți” au sensul stabilit în Regulamentul (UE) nr. 1409/2013 (BCE/2013/43).
   II.   Furnizarea de informații statistice

   Destinatarii prezentei recomandări ar trebui să aplice dispozițiile care vizează BCN prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 1409/2013 (BCE/2013/43).
   III.   Dispoziție finală

   Prezenta recomandare se adresează BCN ale statelor membre a căror monedă nu este euro, în măsura în care participă la cadrul pentru colectarea statisticilor referitoare la plăți în cadrul SEBC instituit în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1409/2013 (BCE/2013/43).

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 28 noiembrie 2013.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 318, 27.11.1998, p. 8.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1409/2013 al Băncii Centrale Europene din 28 noiembrie 2013 privind statisticile referitoare la plăți (BCE/2013/43) (JO L 352, 24.12.2013, p. 18).