title: Recomandarea Consiliului din 10 iulie 2012 privind Programul național de reformă al Sloveniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Sloveniei pentru perioada 2012-2015

text:
               24.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 219/77

         RECOMANDAREA CONSILIULUI
   din 10 iulie 2012
   privind Programul național de reformă al Sloveniei pentru 2012 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Sloveniei pentru perioada 2012-2015
   2012/C 219/23
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (1), în special articolul 5 alineatul (2),
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice (2), în special articolul 6 alineatul (1),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   având în vedere concluziile Consiliului European,
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   după consultarea Comitetului economic și financiar,
   întrucât:

               (1)

               La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se concentrează pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

               (2)

               La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (3), care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național.

               (3)

               La 12 iulie 2011, Consiliul a adoptat o recomandare (4) privind Programul național de reformă al Sloveniei pentru 2011 și a emis avizul cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Sloveniei pentru 2011-2014.

               (4)

               La 23 noiembrie 2011, Comisia a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând începutul celui de al doilea Semestru european de coordonare ex ante și integrată a politicilor, care este ancorat în Strategia Europa 2020. La 14 februarie 2012, Comisia a adoptat, pe baza Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă, în care a identificat Slovenia ca unul dintre statele membre pentru care urma să fie efectuată o analiză aprofundată.

               (5)

               La 1 decembrie 2011, Consiliul a adoptat concluzii prin care a solicitat Comitetului pentru protecție socială ca, în cooperare cu Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și cu alte comitete, să își prezinte opiniile cu privire la acțiunile recomandate în cadrul ciclului de politici Europa 2020. Aceste opinii au fost incluse în avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă.

               (6)

               Parlamentul European s-a implicat în mod adecvat în derularea Semestrului european, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și, la 15 februarie 2012, a adoptat o rezoluție privind ocuparea forței de muncă și aspecte sociale în Analiza anuală a creșterii pentru 2012 și o rezoluție referitoare la contribuția la Analiza anuală a creșterii pentru 2012.

               (7)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, consolidării fiscale și acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a evidențiat necesitatea de a continua consolidarea fiscală diferențiată favorabilă creșterii, de a restabili condițiile normale de creditare a economiei, de a promova creșterea și competitivitatea, de a aborda șomajul și consecințele sociale ale crizei și de a moderniza administrația publică.

               (8)

               La 2 martie 2012, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a fi incluse în programele lor de stabilitate sau de convergență și în programele lor naționale de reformă.

               (9)

               La 26 aprilie 2012, Slovenia a prezentat Programul de stabilitate, care acoperă perioada 2012-2015 și, la 13 aprilie 2012, Programul național de reformă pentru 2012. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp. Comisia a evaluat, de asemenea, în cadrul unei analize aprofundate, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, dacă Slovenia este afectată de dezechilibre macroeconomice. Comisia a concluzionat în analiza aprofundată pe care a realizat-o că Slovenia se confruntă cu dezechilibre interne care afectează în special bilanțurile sectorului corporatist și stabilitatea sectorului bancar. Aceste dezechilibre interne și eventualele dezechilibre externe ar trebui monitorizate îndeaproape și avute în vedere în considerente ce țin de politica economică, pentru a se reduce riscul efectelor negative asupra funcționării economiei. Recapitalizarea și vânzarea celei mai mari bănci și angajamentul ferm în direcția corectării deficitului excesiv până la termenul fixat, respectiv 2013, sunt două elemente importante și pertinente ale răspunsului prevăzut în prezent. Riscurile de dezechilibre excesive pot fi reduse dacă se acționează rapid și temeinic în aceste domenii.

               (10)

               Pe baza evaluării programului de stabilitate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare din programul de stabilitate este optimist comparativ cu previziunile din primăvara anului 2012 ale serviciilor Comisiei. Obiectivul strategiei bugetare prezentate în programul de stabilitate este acela de a reduce deficitul public general sub nivelul de 3 % din PIB în 2013, termenul-limită stabilit de Consiliu, și de a continua reducerea deficitului pentru ca Slovenia să realizeze, în linii mari, obiectivul bugetar pe termen mediu (OTM) până în 2015. OTM este definit ca o poziție echilibrată din punct de vedere structural, neschimbat față de programul de stabilitate precedent, dar nu poate fi considerat adecvat în conformitate cu prevederile din Pactul de stabilitate și creștere, ca urmare a faptului că, pe baza politicilor și estimărilor actuale, nu asigură un progres suficient de rapid în direcția sustenabilității pe termen lung.
               Există riscuri ca rezultatele cu privire la deficit să fie mai slabe decât cele vizate în program, din cauza (i) lipsei de specificitate a măsurilor prevăzute, în special pentru perioada 2014-2015; (ii) unor antecedente de depășire a cheltuielilor curente primare; (iii) unor venituri mai mici, date fiind scenariul macroeconomic relativ optimist și incertitudinea cu privire la impactul măsurilor fiscale adoptate recent; și (iv) a unor posibile operațiuni suplimentare de sprijinire a capitalului și de apel la garanții. Pe baza soldului structural (recalculat) (5), efortul fiscal anual mediu în perioada 2010-2013 este planificat a fi de aproape 1 % din PIB, ușor superior nivelului recomandat de Consiliu. Cu toate acestea, din previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2012 rezultă că în 2013 va fi nevoie de un efort suplimentar pentru a se respecta recomandarea pe întreaga perioadă de corecție. După corectarea planificată a deficitului excesiv, ritmul anual al progreselor în vederea atingerii OTM în conformitate cu programul de stabilitate respectă valoarea de referință de 0,5 % stabilită în Pactul de stabilitate și de creștere pentru 2015, însă este inferior valorii de referință pentru 2014, în timp ce rata de creștere a cheltuielilor publice, luând în considerare măsurile discreționare în privința veniturilor, este conformă cu valoarea de referință a cheltuielilor din Pactul de stabilitate și de creștere în ambii ani, astfel încât, per ansamblu, programul de stabilitate prevede o ajustare adecvată, în linii mari, în vederea realizării OTM. Ținând seama de riscurile menționate anterior, progresele în vederea realizării OTM ar putea fi mai lente decât ar trebui, în ambii ani.
               Până în 2013, în programul de stabilitate se prevede că datoria publică brută va atinge un nivel maxim de 53 %, de la aproximativ 48 % din PIB în 2011 (rămânând astfel sub nivelul valorii de referință din tratat de 60 % din PIB), pentru ca mai apoi să scadă ușor până la sfârșitul perioadei de programare. Previziunile de îndatorare sunt afectate de o tendință crescătoare a riscurilor, din cauza unor eventuale deficite mai mari, menționate anterior, și a unor ajustări stoc-flux mai mari. Cadrul bugetar pe termen mediu al Sloveniei și regula privind cheltuielile rămân insuficient de restrictive și insuficient de axate pe realizarea OTM și pe asigurarea sustenabilității pe termen lung.

               (11)

               Guvernul nu a fost până acum în măsură să efectueze schimbări sistemice ale sistemului de pensii, având în vedere moratoriul de 12 luni privind legislația, de după referendumul negativ din iunie 2011 privind o reformă anterioară a pensiilor. Cu toate acestea, măsurile pe termen scurt de limitare a costurilor au fost prelungite și întărite în decembrie 2011 și mai 2012. Deși relevante și benefice pe termen scurt, aceste măsuri de eliminare a decalajului sunt în mod clar insuficiente pentru remedierea pe termen lung a provocării. Guvernul prevede o nouă reformă a sistemului de pensii care urmează să fie pusă în aplicare până la sfârșitul anului 2013 și care urmează să se bazeze pe un sistem cu mai mulți piloni și pe o creștere a vârstei efective de pensionare. Deși nu se oferă detalii suplimentare, gradul de ambiție a acestor planuri pare modest. Având în vedere amploarea provocării, este necesară o reformă globală de abordare a următoarelor chestiuni: o vârstă legală de pensionare scăzută, diferențe privind vârsta legală de pensionare pentru femei și bărbați, posibilități numeroase de pensionare anticipată și dispoziții generoase de indexare a pensiilor. Până în prezent, nu au fost puse în aplicare măsuri specifice pentru a mări rata de ocupare a lucrătorilor în vârstă, deși Orientările pentru punerea în aplicare a măsurilor de politică activă în domeniul pieței forței de muncă pentru perioada 2012-2015 și Planul pentru punerea în aplicare a măsurilor de politică activă în domeniul pieței forței de muncă pentru anul 2012 se referă la șomajul în rândul populației în vârstă ca grup-țintă specific.

               (12)

               Situația din sectorul bancar din Slovenia pare chiar mai dificilă decât în momentul evaluării din 2011. În 2011, pierderile din sector pe întregul an au fost substanțiale și, în perspectivă, încetinirea economiei va aduce mai multe pierderi din împrumuturi, întrucât un număr sporit de societăți se confruntă cu dificultăți în ceea ce privește serviciul datoriei. Măsurile care au fost introduse sau anunțate până în prezent nu sunt suficiente, având în vedere dimensiunea provocării. A doua recapitalizare urgentă a celei mai mari bănci (NLB) face încă obiectul negocierilor cu investitorii privați și cu cei internaționali. Noul guvern și-a manifestat intenția de a-și reduce participațiile la băncile mari până la nivelul unei minorități de blocare. Trebuie să se clarifice relația dintre această aspirație pe termen mai lung și nevoia imediată și stringentă de capital nou, în care statul, în calitate de proprietar majoritar, este cel care poartă responsabilitatea, în mod neechivoc, în cadrul analizei finale. O strategie clară de privatizare susținută prin injecții de capital efectuate în timp util pentru a acoperi pierderile, o garanție de bună guvernanță și de gestionare profesionistă, depolitizată ar conferi acestei politici și eventualei vânzări a acestor bănci mai multă credibilitate.

               (13)

               În ultimul an nu au fost prezentate propuneri concrete de reducere a asimetriilor între protecția acordată lucrătorilor cu contracte permanente și, respectiv, celor cu contracte temporare. Negocierile cu partenerii sociali referitoare la Legea privind relațiile de muncă au început în 2011, însă nu s-a ajuns la niciun acord sau la adoptarea de amendamente. Programul național de reformă indică anumite măsuri pentru a spori flexicuritatea și abordarea segmentării, dar nu furnizează niciun calendar pentru adoptarea acestora. Legea privind echilibrarea finanțelor publice, recent adoptată, introduce taxe în mod semnificativ mai mari (taxe de concesiune) pe munca desfășurată de studenți, pentru a reduce atractivitatea acestui statut pe piața muncii, însă nu se prevăd alte măsuri suplimentare în prezent.

               (14)

               Capacitatea de răspuns a sistemului de educație și formare la nevoile pieței forței de muncă continuă să fie insuficientă, deși în prezent sunt în curs de introducere în tot ciclul educației servicii de orientare în carieră și se depun eforturi pentru a oferi informații despre carierele de viitor. Nu au fost luate măsuri concrete de instituire a unui sistem de anticipare a cererii de pe piața muncii. Au fost lansate unele proiecte, cofinanțate prin intermediul Fondului Social European, pentru a promova profesii cu cerere ridicată pe piața muncii. Aceste măsuri sunt pertinente însă, per ansamblu, reprezintă un răspuns neadecvat la provocare. Evaluarea externă a experților privind eficacitatea globală a Serviciului public pentru ocuparea forței de muncă din Slovenia nu este încă disponibilă.

               (15)

               În ciuda schimbărilor legislative din aprilie 2011 menite să transforme Oficiul pentru protecția concurenței (CPO) într-o agenție independentă începând cu 1 ianuarie 2012, oficiul nu este încă independent, din cauza unor condiții procedurale care trebuie să fie îndeplinite mai întâi. În plus, în 2011, resursele CPO au fost reduse. Aceste evoluții influențează capacitatea oficiului de a extinde aria măsurilor de asigurare a respectării legii și de a conferi greutate instituțională eforturilor de reformă care să stimuleze concurența. Recent a fost finalizat un studiu privind dereglementarea profesiilor, însă acțiunile politice concrete în acest domeniu rămân vagi. În sens mai general, unele aspecte ale cadrului legal privind instituirea de furnizori de servicii pot genera probleme de compatibilitate cu Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (6). Mediul general de afaceri este caracterizat de deficiențe care îngreunează investițiile interne și străine și împiedică ajustarea rapidă a bilanțurilor bancare, cum ar fi implicarea directă și indirectă a statului în economie și proceduri de insolvență favorabile debitorilor și, în unele cazuri, problematice. În cele din urmă, rețeaua națională de transport de energie electrică începe să se supraaglomereze din cauza importanței crescânde a Sloveniei ca țară de tranzit pentru fluxurile de energie electrică.

               (16)

               În urma unei puternice creșteri discreționare în martie 2010, ponderea salariului minim în salariul mediu a fost cea mai ridicată din UE în 2011, deși salariul minim este cu puțin sub pragul sărăciei. Indexarea din următorii doi ani a avut ca rezultat o creștere nominală suplimentară de 4 %. Aceste evoluții diminuează competitivitatea sectoarelor cu o utilizare intensivă a forței de muncă și poate exacerba șomajul structural.

               (17)

               Slovenia și-a asumat o serie de angajamente în temeiul Pactului Euro Plus. Aceste angajamente, precum și punerea în aplicare a angajamentelor prezentate în 2011, vizează să promoveze crearea de locuri de muncă, îmbunătățirea competitivității, consolidarea sustenabilității finanțelor publice și consolidarea stabilității financiare. Comisia a evaluat punerea în aplicare a angajamentelor din cadrul Pactului Euro Plus. Rezultatele acestei evaluări au fost luate în considerare la elaborarea recomandărilor.

               (18)

               În contextul Semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Sloveniei: a evaluat programul de stabilitate și programul național de reformă, și a prezentat o analiză aprofundată. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru dezvoltarea de către Slovenia a unei politici bugetare și socioeconomice sustenabile, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările sale emise în cadrul Semestrului european sunt reflectate în recomandările de la punctele 1-7 de mai jos.

               (19)

               Ținând seama de această evaluare, Consiliul a examinat programul de stabilitate al Sloveniei și avizul (7) său este reflectat îndeosebi în recomandarea de la punctul 1 de mai jos.

               (20)

               Având în vedere analiza aprofundată a Comisiei și această evaluare, Consiliul a examinat programul național de reformă și programul de stabilitate al Sloveniei. Recomandările sale, emise în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, sunt reflectate în special în recomandările de la puntele 3, 6 și 7 de mai jos,

         RECOMANDĂ ca Slovenia să întreprindă acțiuni în perioada 2012-2013 astfel încât:

               1.

               Să execute bugetul exercițiului bugetar 2012 și să consolideze strategia bugetară pentru 2013 prin măsuri structurale suficient de bine precizate, rămânând pregătită să adopte măsuri suplimentare pentru a asigura, în mod sustenabil, corectarea deficitului excesiv până în 2013 și realizarea efortului de ajustare structurală specificat în recomandările Consiliului din cadrul procedurii de deficit excesiv; ulterior, să asigure un efort adecvat de ajustare structurală pentru realizarea de progrese suficiente către un OTM adecvat în ceea ce privește poziția bugetară, inclusiv respectarea valorii de referință în materie de cheltuieli; să consolideze cadrul bugetar pe termen mediu, inclusiv regula în materie de cheltuieli, conferindu-i un grad sporit de obligativitate și transparență.

               2.

               Să adopte urgent măsuri pentru a asigura viabilitatea pe termen lung a sistemului de pensii, păstrând totodată gradul de adecvare al pensiilor, prin (i) egalizarea vârstei legale de pensionare pentru bărbați și femei; (ii) asigurarea creșterii vârstei efective de pensionare, inclusiv prin corelarea vârstei legale de pensionare cu speranța de viață; (iii) reducerea posibilităților de pensionare anticipată; și (iv) revizuirea sistemului de indexare a pensiilor; să crească rata de ocupare a lucrătorilor în vârstă prin elaborarea, de asemenea, a unor politici suplimentare active în domeniul pieței forței de muncă și prin măsuri privind învățarea pe tot parcursul vieții.

               3.

               Să ia măsurile necesare pentru constituirea de rezerve de capital suficiente în sectorul bancar și pentru asigurarea ajustării bilanțurilor astfel încât activitatea de creditare a activităților productive să poată fi reluată în mod corespunzător; să se obțină estimări, pentru băncile de importanță sistemică, în urma verificării complete efectuate de către o parte terță, a rezistenței în caz de pierderi legate de credite.

               4.

               Să modifice legislația privind protecția muncii în ceea ce privește contractele de muncă permanente pentru a reduce segmentarea pieței muncii, în consultare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile naționale; să combată în continuare existența unei piețe paralele a muncii generate de locurile de muncă pentru studenți.

               5.

               Să îmbunătățească corelarea competențelor cu cererea de pe piața muncii, în special pentru lucrătorii slab calificați și pentru absolvenții de studii superioare, și să continue reformele în domeniul educației și formării profesionale.

               6.

               Să ia măsuri suplimentare pentru a consolida deschiderea piețelor și a accelera reorganizarea serviciilor profesionale; să îmbunătățească mediul de afaceri prin (i) punerea în aplicare a reformei Oficiului pentru protecția concurenței; (ii) instituirea unui cadru pentru întreprinderile de stat, garantând gestionarea independentă și standarde ridicate de guvernanță corporatistă; și (iii) îmbunătățirea procedurilor de faliment, în special în ceea ce privește promptitudinea și eficiența.

               7.

               După consultarea partenerilor sociali și în conformitate cu practicile naționale, să se asigure că majorările salariale, inclusiv adaptarea salariului minim, favorizează competitivitatea și crearea de locuri de muncă.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. SHIARLY

      (1)  JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

      (2)  JO L 306, 23.11.2011, p. 25.

      (3)  Menținută pentru 2012 prin Decizia 2012/238/UE a Consiliului din 26 aprilie 2012 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 119, 4.5.2012, p. 47).

      (4)  JO C 217, 23.7.2011, p. 1.

      (5)  Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile cu caracter excepțional și alte măsuri temporare, recalculat de către serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program folosind metodologia convenită de comun acord.

      (6)  JO L 376, 27.12.2006, p. 36.

      (7)  În conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97.


				|

		52012DC0306

			Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă pe 2012 al Austriei și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al Austriei pentru perioada 2011-2016 /* COM/2012/0306 final */

			   	Recomandare de
RECOMANDARE A CONSILIULUI
privind Programul național de
reformă pe 2012 al Austriei
și care include avizul Consiliului privind Programul de stabilitate al
Austriei pentru perioada 2011-2016
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121
alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2),
având în vedere recomandarea Comisiei Europene[2],
având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[3],
având în vedere concluziile Consiliului
European,
având în vedere avizul Comitetului pentru
ocuparea forței de muncă,
după consultarea Comitetului economic
și financiar,
întrucât:
(1)       La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei Europene de a lansa o nouă
strategie pentru ocuparea forței de muncă și creștere
economică, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită
a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei.
(2)       La 13 iulie 2010, Consiliul a
adoptat o recomandare privind orientările generale pentru politicile
economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la 21 octombrie
2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile
de ocupare a forței de muncă ale statelor membre[4], care formează
împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate
să țină seama de orientările integrate în cadrul
politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate
la nivel național.
(3)       La 12 iulie 2011, Consiliul a
adoptat o recomandare privind Programul național de reformă pe 2011
al Austriei și a emis avizul cu privire la Programul de stabilitate
actualizat al Austriei pentru perioada 2011-2014.
(4)       La 23 noiembrie 2011, Comisia
a adoptat cea de a doua analiză anuală a creșterii, marcând
începutul celui de al doilea semestru european de coordonare ex ante
și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul Strategiei
Europa 2020. La 14 februarie 2012, Comisia a adoptat, în baza
Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă[5], în care nu a identificat
Austria ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să fie
efectuată o analiză aprofundată.
(5)       La 2 martie 2012,
Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, a consolidării fiscale și a
acțiunilor de promovare a creșterii economice. Acesta a
evidențiat că este necesar să se continue consolidarea fiscală
diferențiată favorabilă creșterii, să se restabilească
condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze
creșterea și competitivitatea, să se abordeze șomajul
și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze
administrația publică.
(6)       La 2 martie 2012, Consiliul
European a invitat, de asemenea, statele membre care participă la Pactul
euro plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru ca
acestea să fie incluse în programele lor de stabilitate sau de
convergență și în programele lor naționale de reformă.
(7)       La 24 aprilie 2012, Austria a
prezentat programul său de stabilitate pe 2012, care vizează perioada
2011-2016 și, la 25 aprilie 2012, programul său național de
reformă pe 2012. Pentru a se ține seama de legăturile dintre
cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.
Pe baza evaluării, în conformitate
cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a programului de stabilitate
pe 2012, Consiliul consideră că scenariul macroeconomic care stă
la baza previziunilor bugetare din cadrul programului este prudent pentru 2012
și 2013. Pentru perioada 2014-2016, scenariul devine mai optimist,
preconizând o creștere medie a PIB-ului de 2,1 %, o valoare constant
superioară estimărilor actuale referitoare la creșterea
potențială. Obiectivul strategiei bugetare prezentate în cadrul
programului este corectarea deficitului excesiv până în 2013 și
atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu (OTM) până în 2016.
Programul a modificat acest OTM, de la un buget echilibrat pe întreaga
durată a ciclului economic la un deficit structural de 0,45 % din
PIB, ceea ce reflectă în mod adecvat cerințele Pactului de
stabilitate și de creștere. Corectarea prevăzută a
deficitului excesiv este în conformitate cu termenul-limită stabilit în
recomandarea Consiliului emisă în decembrie 2009, în cadrul procedurii
aplicabile deficitelor excesive. Cu toate acestea, pe baza soldului bugetar
structural (recalculat)[6],
efortul bugetar anual mediu prevăzut la 0,5 % din PIB pentru perioada
2011-2013 este inferior nivelului de 0,75 % din PIB recomandat de Consiliu.
Progresele structurale preconizate în vederea îndeplinirii acestui OTM sunt
suficiente în 2015, dar inferioare, în 2014 și 2016, criteriului de
referință de 0,5 % din PIB pe an, stabilit în Pactul de
stabilitate și de creștere. Cu toate acestea, având în vedere
măsurile discreționare în materie de venituri, în perioada 2014-2015,
rata estimată de creștere a cheltuielilor publice respectă
criteriul de referință privind cheltuielile, stabilit în Pactul de
stabilitate și de creștere. Obiectivele fiscale prezintă
totuși riscuri legate atât de venituri, cât și de cheltuieli. De
exemplu, efectul bugetar al anumitor măsuri este dificil de cuantificat,
deoarece acesta depinde de aplicarea la nivel individual. Întrucât
legislația nu a fost încă adoptată, pentru moment nu se cunosc
detaliile privind taxa pe tranzacțiile financiare. Nu sunt definite
reducerile de cheltuieli preconizate la nivel subnațional. Programul
prevede că ponderea datoriei în PIB, care s-a ridicat la 72,2 % la
sfârșitul anului 2011, va atinge un nivel maxim de 75,3 % în 2013,
înainte de a scădea treptat la 70,6 % în 2016. În ceea ce
privește criteriul de referință privind reducerea datoriei,
stabilit în Pactul de stabilitate și de creștere, în perioada 2014-2016,
Austria va traversa o perioadă de tranziție, iar planurile prezentate
în cadrul programului ar trebui să asigure înregistrarea unor progrese
suficiente în vederea respectării acestui criteriu. Există
totuși riscuri legate de această estimare din cauza creșterii
datoriilor societăților de stat, clasificate în afara sectorului
public, și a eventualelor sarcini suplimentare care decurg din sprijinul
guvernamental acordat sectorului bancar.
(9)       Prin adoptarea celui mai
recent pachet de consolidare fiscală, Austria se îndreaptă spre
finanțe publice mai sustenabile. Însă măsurile cuprinse în acest
pachet nu includ simplificarea într-o măsură semnificativă a
relațiilor fiscale dintre autoritățile federale, regionale
și locale, deși aceasta este recunoscută pe scară
largă ca o sursă importantă de economii potențiale.
Autoritățile federale și cele regionale au ajuns la un acord de
principiu privind centralizarea finanțării acordate asistenței
medicale, însă detaliile trebuie încă să fie negociate.
(10)     În vederea creșterii
vârstei efective de pensionare, Austria a inițiat reforme care
vizează, în principal, restricționarea accesului la regimul de pensii
de invaliditate. Nu a fost abordată accelerarea armonizării vârstei
legale de pensionare între bărbați și femei, care este
prevăzută, în prezent, pentru 2024-2033. În plus, trebuie
sporită capacitatea de inserție profesională a lucrătorilor
în vârstă și trebuie consolidată politica întreprinderilor
privind îmbătrânirea activă. Este posibil ca măsurile propuse să
nu fie suficient de ambițioase pentru a mări substanțial vârsta
efectivă de pensionare.
(11)     Performanța pieței
forței de muncă din Austria a fost foarte bună, fapt demonstrat
de rata șomajului care în 2010 și 2011 a atins valoarea cea mai
redusă în UE. Cu toate acestea, se estimează că potențialul
forței de muncă al țării va scădea începând cu anul 2020.
Prin urmare, Austria va trebui să depună eforturi în vederea
exploatării pe deplin a potențialului populației în vârstă
de muncă, prin abordarea aspectelor referitoare la rata scăzută
de ocupare în rândul lucrătorilor în vârstă și la utilizarea pe
scară largă a regimurilor de pensionare anticipată și de
pensii de invaliditate, a aspectelor referitoare la valoarea ridicată a
sarcinii fiscale și a presiunii asigurărilor sociale asupra
veniturilor salariale, precum și a aspectelor referitoare la concentrarea
relativ mare a femeilor în locuri de muncă cu salarii scăzute și
cu fracțiune de normă. În plus, potențialul persoanelor care
provin din familii de migranți nu este valorificat pe deplin din cauza
nivelului scăzut de educație sau a dificultăților legate de
recunoașterea competențelor dobândite în străinătate.
Conform studiului PISA, rezultatele școlare sunt inferioare mediei UE, iar
influența mediului socioeconomic asupra nivelului de educație este
deosebit de puternică. Printre principalele provocări se află
numărul crescând de studenți datorat unei mobilități
ridicate de intrare („universitate în masă”) și ratele mari de
încetare timpurie a studiilor (aproximativ 40 %), la care se adaugă o
discrepanță considerabilă în ceea ce privește
finanțarea.
(12)     Austria se bucură de o
poziție favorabilă în ceea ce privește competitivitatea și
productivitatea. Cu toate acestea, se confruntă cu unele deficiențe
structurale în mai multe domenii, care pot dăuna potențialului
său de creștere economică pe termen lung. Concurența în
sectorul serviciilor nu a fost deosebit de favorabilă cererii interne. Nu
au fost abordate problemele privind prețurile ridicate de acces la
rețea și comportamentul întreprinderilor tradiționale de
denaturare a concurenței (care afectează intrarea pe piață,
concurența și inovarea). Continuă să existe restricții
nejustificate în ceea ce privește profesiile liberale: numărul
profesiilor reglementate pe care Austria le-a notificat Comisiei depășește
cu mult media Uniunii Europene. Este necesar să se evalueze justificarea
și proporționalitatea reglementării acestor profesii. În ceea ce
privește angajamentul Austriei de a consolida autoritatea federală de
concurență, nu s-au înregistrat progrese concrete. Directiva privind
serviciile a fost în cele din urmă pusă în aplicare prin adoptarea
unei legi „orizontale” și prin schimbări legislative la nivel de
provincie, în conformitate cu recomandarea Consiliului din 2011.
(13)     Sectorul financiar din Austria
se confruntă cu provocări deosebite referitoare la expunerea
ridicată a băncilor austriece față de țările din
Europa Centrală, de Est și de Sud-Est, întrucât, în multe din aceste
economii, este în continuare posibilă deteriorarea calității
activelor. Deciziile de politică ce prezintă un impact transfrontalier
trebuie să fie precedate de un schimb de informații și de
coordonarea cu autoritățile de supraveghere din țara gazdă.
Autoritățile trebuie, de asemenea, să continue să
monitorizeze îndeaproape și să restructureze băncile care au
beneficiat de sprijin din partea sectorului public, în special
instituțiile de credit care au fost naționalizate.
(14)     Austria și-a
asumat o serie de angajamente în cadrul Pactului euro plus. Acestea, la care se
adaugă punerea în aplicare a angajamentelor prezentate în 2011, vizează
stimularea ocupării forței de muncă,
îmbunătățirea competitivității și promovarea
sustenabilității finanțelor publice. Comisia a evaluat punerea în
aplicare a angajamentelor din cadrul Pactului euro plus, iar rezultatele acestei
evaluări au fost luate în considerare la elaborarea recomandărilor.
(15)     În contextul semestrului
european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii
economice a Austriei și a evaluat programul de stabilitate și
programul național de reformă. Comisia a luat în considerare nu doar
relevanța acestora pentru o politică fiscală și
socioeconomică sustenabilă în Austria, ci și conformitatea
acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de
a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene printr-o
contribuție de la nivelul UE la deciziile naționale viitoare.
Recomandările sale emise în cadrul semestrului european se reflectă
în recomandările (1)-(7) de mai jos.
(16)                 În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat programul de stabilitate al Austriei, iar
avizul său[7]
este reflectat în special în recomandarea (1) de mai jos,
RECOMANDĂ ca, în perioada 2012-2013,
Austria să întreprindă acțiuni, astfel încât:
1.           Să execute, conform
planificărilor, bugetul pentru anul 2012 și să consolideze
și să pună riguros în aplicare strategia bugetară pentru 2013
și pentru perioada ulterioară; să indice într-o măsură
suficientă măsurile adoptate (în special la nivel subnațional),
pentru a asigura corectarea în timp util a deficitului excesiv și
realizarea efortului mediu anual de ajustare structurală, care a fost
specificat în recomandările Consiliului din cadrul procedurii aplicabile
deficitelor excesive. Să asigure, ulterior, un efort adecvat de ajustare
structurală pentru înregistrarea unor progrese suficiente în vederea
îndeplinirii obiectivului bugetar pe termen mediu (OTM), inclusiv a
respectării criteriului de referință privind cheltuielile.
2.           Să ia măsuri
suplimentare pentru a consolida cadrul bugetar național prin armonizarea
responsabilităților autorităților publice la nivel federal,
regional și local, în special prin punerea în aplicare a unor reforme
concrete care să vizeze îmbunătățirea organizării,
finanțării și eficienței în domeniul asistenței
medicale și al educației.
3.           Să accelereze
armonizarea vârstei legale de pensionare între bărbați și femei;
să stimuleze capacitatea de inserție profesională în rândul
lucrătorilor în vârstă și să monitorizeze îndeaproape
punerea în aplicare a reformelor recente care restricționează accesul
la mijloace de pensionare anticipată, în vederea asigurării
creșterii vârstei legale și a celei efective de pensionare în
funcție de speranța de viață.
4.           Să ia măsuri care
să vizeze reducerea sarcinii fiscale efective și a presiunii
asigurărilor sociale asupra forței de muncă, în special pentru
persoanele cu venituri reduse, în vederea creșterii ratelor de ocupare în
rândul persoanelor în vârstă și al femeilor, dată fiind
necesitatea de a contracara impactul schimbărilor demografice asupra populației
active. Să transfere sarcina
fiscală, într-un mod neutru din punct de vedere bugetar, către
impozitele imobiliare și taxele de mediu. Să
reducă diferența semnificativă de remunerare între femei și
bărbați și să sporească șansele femeilor de
angajare cu normă întreagă, în special prin furnizarea unor servicii
suplimentare de îngrijire adresate persoanelor aflate în întreținere.
5.           Să ia măsuri
suplimentare pentru a îmbunătăți rezultatele școlare, în
special în rândul tinerilor defavorizați. Să ia măsuri care
să vizeze reducerea ratei de încetare timpurie a studiilor superioare.
6.           Să ia măsuri
suplimentare pentru încurajarea concurenței, în sectoarele de servicii,
prin eliminarea barierelor la intrarea pe piețele cu amănuntul de
comunicații, transport și energie. Să elimine restricțiile
nejustificate privind accesul la profesiile liberale. Să consolideze
competențele autorităților de concurență și
să accelereze punerea în aplicare a reformei dreptului concurenței.
7.           Să
accelereze restructurarea băncilor care au beneficiat de ajutoare publice,
evitând în același timp reducerea efectului de levier. Să continue
îmbunătățirea cooperării și a coordonării în
domeniul deciziilor privind politicile naționale cu autoritățile
de supraveghere din sectorul financiar din alte țări.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
[2]               COM(2012) 306 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 și P7_TA(2012)0047.
[4]               Decizia 2012/238/UE a Consiliului
din 26 aprilie 2012.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Soldul ajustat ciclic, din care se deduc măsurile
cu caracter excepțional și cele temporare, recalculat de către
serviciile Comisiei pe baza informațiilor din program, folosind
metodologia stabilită de comun acord.
[7]               În temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul
(CE) nr. 1466/97 al Consiliului.


title: Recomandarea Comisiei din 2 martie 2010 privind prevenirea și reducerea contaminării cu carbamat de etil a rachiului de fructe cu sâmburi și a rachiului de marc de fructe cu sâmburi și privind monitorizarea nivelurilor de carbamat de etil din băuturile menționate (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               3.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 52/53

         RECOMANDAREA COMISIEI
   din 2 martie 2010
   privind prevenirea și reducerea contaminării cu carbamat de etil a rachiului de fructe cu sâmburi și a rachiului de marc de fructe cu sâmburi și privind monitorizarea nivelurilor de carbamat de etil din băuturile menționate
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2010/133/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,
   întrucât:

               (1)

               Grupul științific pentru contaminanții din lanțul alimentar din cadrul Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) a adoptat la 20 septembrie 2007 un aviz științific privind carbamatul de etil și acidul cianhidric în alimente și băuturi (1). În avizul respectiv, grupul științific a determinat limitele de expunere (LDE) la carbamatul de etil pentru diferite scenarii referitoare la consumul de alimente și băuturi. Pe baza LDE, grupul științific a concluzionat că carbamatul de etil din băuturile alcoolice prezintă riscuri pentru sănătate, în special în ceea ce privește distilatele de fructe, și a recomandat adoptarea unor măsuri de atenuare, pentru a reduce nivelul de carbamat de etil al acestor băuturi. Deoarece acidul cianhidric constituie un precursor important pentru formarea carbamatului de etil în rachiul de fructe cu sâmburi și rachiul de marc de fructe cu sâmburi, grupul științific a concluzionat că măsurile amintite ar trebui să se concentreze, printre altele, asupra acidului cianhidric și a altor precursori ai carbamatului de etil, pentru a preveni formarea carbamatului de etil în cursul perioadei de valabilitate a acestor produse.

               (2)

               Conținuturile maxime de acid cianhidric pentru rachiul de fructe cu sâmburi și pentru rachiul de marc de fructe cu sâmburi sunt stabilite în Regulamentul (CE) nr. 110/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind definirea, desemnarea, prezentarea, etichetarea și protecția indicațiilor geografice ale băuturilor spirtoase și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 1576/89 al Consiliului (2). Regulamentul menționat anterior stabilește pentru rachiul de fructe cu sâmburi și rachiul de marc de fructe cu sâmburi un conținut maxim de acid cianhidric de 7 grame la hectolitrul de alcool 100 % vol. (70 mg/l).

               (3)

               Un Cod de practici pentru prevenirea și reducerea nivelurilor de carbamat de etil din rachiul de fructe cu sâmburi și rachiul de marc de fructe cu sâmburi este considerat un instrument adecvat pentru a răspunde recomandărilor EFSA. Acest cod recomandă Bune practici de producție (BPP), pentru care există date care să confirme că, atunci când acestea sunt aplicate, pot fi obținute niveluri mai scăzute de carbamat de etil. Un nivel-țintă de carbamat de etil de 1 mg/l în băuturile spirtoase gata de băut este realist și realizabil dacă se aplică bune practici.

               (4)

               Nivelurile de carbamat de etil în rachiul de fructe cu sâmburi și rachiul de marc de fructe cu sâmburi ar trebui monitorizate pe parcursul unei perioade de trei ani, iar rezultatele ar trebui utilizate pentru a evalua efectele acestui cod de practici după trei ani de aplicare. În plus, ar trebui evaluată posibilitatea de a stabili un nivel maxim,

         ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
   Se recomandă ca statele membre:

               1.

               să ia măsurile necesare pentru a se asigura că toți operatorii implicați în producția, împachetarea, transportul, păstrarea și depozitarea rachiului de fructe cu sâmburi și rachiului de marc de fructe cu sâmburi pun în aplicare Codul de practici pentru prevenirea și reducerea conținuturilor de carbamat de etil din rachiul de fructe cu sâmburi și rachiul de marc de fructe cu sâmburi prezentat în anexa la prezenta recomandare;

               2.

               să se asigure că se adoptă măsurile adecvate pentru a obține niveluri cât mai reduse posibil de carbamat de etil în rachiul de fructe cu sâmburi și rachiul de marc de fructe cu sâmburi, cu obiectivul de a atinge un nivel maxim de 1 mg/l;

               3.

               să monitorizeze nivelurile de carbamat de etil din rachiul de fructe cu sâmburi și rachiul de marc de fructe cu sâmburi în cursul anilor 2010, 2011 și 2012 pentru a evalua efectele codului de practici prezentat în anexa la prezenta recomandare;

               4.

               să raporteze EFSA, până la data de 1 iunie a fiecărui an, datele referitoare la anul precedent, incluzând informațiile și respectând formatul stabilit de EFSA;

               5.

               să aplice în cadrul programului de monitorizare procedurile de eșantionare prezentate în partea B a anexei la Regulamentul (CE) nr. 333/2007 al Comisiei din 28 martie 2007 de stabilire a metodelor de prelevare a probelor și de analiză pentru controlul oficial al nivelurilor de plumb, cadmiu, mercur, staniu anorganic, 3-MCPD și benzo(a)piren din produsele alimentare (3);

               6.

               să efectueze analiza carbamatului de etil conform criteriilor prevăzute la punctele 1 și 2 din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (4).

      Adoptată la Bruxelles, 2 martie 2010.

            Pentru Comisie

         John DALLI

            Membru al Comisiei

      (1)  Avizul Grupului științific pentru contaminanții din lanțul alimentar, la cererea Comisiei Europene, privind carbamatul de etil și acidul cianhidric în alimente și băuturi, The EFSA Journal (2007) nr. 551, p. 1. http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf

      (2)  JO L 39, 13.2.2008, p. 16.

      (3)  JO L 88, 29.3.2007, p. 29.

      (4)  JO L 165, 3.4.2004, p. 1.

      ANEXĂ

         Cod de practici pentru prevenirea și reducerea contaminării cu carbamat de etil a rachiului de fructe cu sâmburi și a rachiului de marc de fructe cu sâmburi

      INTRODUCERE

                  1.

                  Carbamatul de etil este un compus prezent în mod natural în alimente fermentate și în băuturi alcoolice precum pâinea, iaurtul, sosul de soia, vinul, berea și, în special, rachiul de fructe cu sâmburi și rachiul de marc de fructe cu sâmburi, mai ales cele din cireșe, prune, corcodușe și caise.

                  2.

                  Carbamatul de etil poate fi format de numeroase substanțe prezente în mod firesc în alimente și băuturi, inclusiv cianura de hidrogen (sau acidul cianhidric), ureea, citrulina și alți compuși N-carbamil. Probabil că cianatul este ultimul precursor în majoritatea cazurilor, din reacția acestuia cu etanolul rezultând carbamatul de etil.

                  3.

                  În distilatele din fructe cu sâmburi (rachiuri de fructe cu sâmburi și rachiuri de marc de fructe cu sâmburi), carbamatul de etil poate rezulta din glicozidele cianogenice care sunt constituenți naturali ai sâmburilor. Când se zdrobesc fructele, sâmburii se pot sparge, iar glicozidele cianogenice din sâmburi pot veni în contact cu enzimele din mustul de fructe. Glicozidele cianogenice se descompun în acid cianhidric/cianuri. Acidul cianhidric poate fi eliberat și de sâmburii intacți în cursul unei depozitări mai îndelungate a mustului fermentat. În timpul procesului de distilare, acidul cianhidric se poate concentra în toate fracțiunile. La lumină, cianura se oxidează în cianat, reacționând cu etanolul pentru a forma carbamat de etil. Odată ce reacția se declanșează, ea nu mai poate fi oprită.

                  4.

                  Se poate obține o reducere majoră a concentrației de carbamat de etil utilizând două metode diferite: prima metodă – reducerea concentrației principalelor substanțe precursoare; a doua metodă – reducerea tendinței acestor substanțe de a reacționa formând cianat. Principalii factori de influență sunt concentrația precursorilor (precum acidul cianhidric și cianurile) și condițiile de depozitare, cum ar fi expunerea la lumină și temperatura.

                  5.

                  Deși nu a fost încă stabilită o corelație puternică între nivelul de acid cianhidric și carbamatul de etil, este evident că, în anumite condiții, concentrațiile ridicate de acid cianhidric determină niveluri mai ridicate de carbamat de etil. Intensificarea potențială a formării de carbamat de etil a fost asociată cu apariția unor niveluri mai mari sau egale cu 1 mg/l de acid cianhidric în distilatul final (1)
                      (2).

                  6.

                  Partea I conține informații privind procesul de producție. Partea II conține recomandări specifice pe baza Bunelor practici de producție (BPP).

            I.   DESCRIEREA PROCESULUI DE PRODUCȚIE

                  7.

                  Procesul de producție a rachiului de fructe cu sâmburi și a rachiului de marc de fructe cu sâmburi implică zdrobirea și fermentarea fructelor întregi, urmate de distilare. Procesul se desfășoară în mod normal conform următoarelor etape:

                              —

                              zdrobirea fructului copt întreg;

                              —

                              fermentarea mustului în rezervoare din oțel inoxidabil sau în alte recipiente de fermentare adecvate;

                              —

                              transferul mustului fermentat în dispozitivul de distilare, frecvent un cazan de cupru;

                              —

                              încălzirea mustului fermentat printr-o metodă adecvată de încălzire pentru ca alcoolul să se evaporeze lent;

                              —

                              răcirea vaporilor de alcool într-o coloană corespunzătoare (din oțel inoxidabil), în care aceștia se condensează și sunt colectați;

                              —

                              separarea a trei fracțiuni diferite ale alcoolului: „fruntea”, „mijlocul” și „coada”.

                  8.

                  În timpul distilării, fruntea este prima care se evaporă. Ea se recunoaște de obicei prin mirosul de solvent sau de lac. Această fracțiune este în general improprie pentru consum și ar trebui îndepărtată.

                  9.

                  În cursul distilării fracțiunii de mijloc („mijlocul”), se distilează principalul alcool conținut de toate distilatele, alcoolul etilic (etanolul). Această fracțiune de distilare, cu cel mai scăzut conținut de substanțe volatile diferite de etanol și care conține cea mai pură aromă de fructe, se colectează întotdeauna.

                  10.

                  „Coada” distilării include acidul acetic și uleiurile de fuzel, care se identifică frecvent prin mirosurile neplăcute, de oțet și vegetale. Și această fracțiune se elimină, dar ea poate fi redistilată, deoarece conține în mod invariabil o anumită cantitate de etanol.

            II.   PRACTICI RECOMANDATE BAZATE PE BUNELE PRACTICI DE PRODUCȚIE (BPP)

         Materiile prime și prepararea mustului de fructe

                  11.

                  Materiile prime și prepararea mustului de fructe trebuie să se realizeze astfel încât să se evite eliberarea de acid cianhidric.

                  12.

                  Fructele cu sâmburi trebuie să fie de înaltă calitate, să nu fie deteriorate mecanic, nici alterate microbiologic.

                  13.

                  Ar fi preferabil ca fructelor să li se fi scos sâmburii.

                  14.

                  Dacă fructelor nu li s-au scos sâmburii, acestea trebuie zdrobite cu grijă, pentru a evita spargerea sâmburilor.

         Fermentarea

                  15.

                  Este necesar să se adauge la fructele zdrobite tulpini de drojdie selecționate pentru producerea alcoolului, conform instrucțiunilor pentru utilizatori.

                  16.

                  Fructele zdrobite fermentate trebuie manipulate asigurând un standard ridicat de igienă, iar expunerea la lumină trebuie redusă la minimum. Mustul de fructe fermentat trebuie păstrat pentru un timp cât mai scurt cu putință înainte de distilare, deoarece acidul cianhidric poate fi eliberat și de sâmburii intacți dacă mustul este păstrat un timp îndelungat.

         Echipamentul de distilare

                  17.

                  Echipamentul de distilare și procesul de distilare ar trebui să fie corespunzătoare, pentru a garanta că acidul cianhidric nu este transferat în distilat.

                  18.

                  Echipamentul de distilare ar trebui să includă dispozitive de clătire automată și catalizatoare din cupru. Dispozitivele de clătire automată vor menține distilatoarele curate, iar catalizatorul din cupru va lega acidul cianhidric înainte ca acesta să treacă în distilat.

                  19.

                  Dispozitivele de clătire automată nu sunt necesare în cazul distilării discontinue. Echipamentul de distilare trebuie curățat prin proceduri de curățare sistematice și minuțioase.

                  20.

                  În anumite cazuri, când nu se utilizează catalizatoare din cupru sau alte separatoare de cianură, este necesar ca înainte de distilare să se adauge agenți de cupru la mustul de fructe fermentat. Agenții de cupru au rolul de a lega acidul cianhidric. Agenții de cupru sunt vânduți în magazine specializate și trebuie utilizați cu multă atenție, conform instrucțiunilor producătorului.

         Procesul de distilare

                  21.

                  Sâmburii aflați în mustul fermentat nu trebuie pompați în aparatul de distilare.

                  22.

                  Distilarea trebuie efectuată astfel încât alcoolul să se evaporeze lent (de exemplu, utilizând abur în locul unei flăcări directe ca sursă de încălzire).

                  23.

                  Primele fracții ale distilatului, numite „frunți”, trebuie separate cu grijă.

                  24.

                  În continuare se colectează fracțiunea din mijloc sau „mijlocul”, care trebuie păstrată la întuneric. Când conținutul de alcool atinge 50 % vol. în recipientul de colectare, se trece la colectarea „cozii”, astfel încât, dacă s-a format carbamat de etil, acesta să fie separat în fracțiunea coadă.

                  25.

                  Cozile separate, care pot conține carbamat de etil, trebuie colectate și, dacă sunt utilizate pentru redistilare, trebuie redistilate separat.

         Verificări ale distilatului, ale redistilării și ale modului de păstrare

         Acidul cianhidric

                  26.

                  Este necesară verificarea regulată a nivelurilor de acid cianhidric ale distilatelor. Determinarea trebuie efectuată prin teste adecvate, utilizând seturi de testare rapidă a nivelurilor de acid cianhidric sau, alternativ, apelând la un laborator specializat.

                  27.

                  În cazul în care concentrația de acid cianhidric a distilatului depășește nivelul de 1 mg/l, se recomandă, dacă este necesar, redistilarea cu catalizatori sau cu agenți de cupru (a se vedea punctele 18 și 20).

                  28.

                  În mod ideal, distilatele cu niveluri de acid cianhidric apropiate de 1 mg/l ar trebui să fie, de asemenea, redistilate sau, când acest lucru nu este posibil, să fie păstrate în sticle opace sau în cutii acoperite, cu un timp de păstrare cât mai scurt posibil pentru a evita formarea de carbamat de etil în perioada de păstrare.

         Carbamatul de etil

                  29.

                  Testarea conținutului de carbamat de etil se recomandă pentru distilatele în care este posibil ca acest compus să se fi format deja (de exemplu distilatele cu un istoric al producției necunoscut, niveluri ridicate de cianură, păstrare la lumină). Nivelul de carbamat de etil poate fi testat numai de un laborator de specialitate.

                  30.

                  Dacă distilatul prezintă un nivel de carbamat de etil care depășește nivelul-țintă de 1 mg/l, distilatul ar trebui redistilat, după caz.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9-13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1999; 1: 5-13.


title: Recomandarea Comisiei din 4 decembrie 2008 privind criteriile aplicabile exportului de deșeuri radioactive și de combustibil uzat în țările terțe [notificată cu numărul C(2008) 7570]

text:
               17.12.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 338/69

      RECOMANDAREA COMISIEI

   din 4 decembrie 2008
   privind criteriile aplicabile exportului de deșeuri radioactive și de combustibil uzat în țările terțe
   [notificată cu numărul C(2008) 7570]
   (2008/956/Euratom)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 33 al doilea paragraf și articolul 124 a doua liniuță,
   având în vedere Directiva 2006/117/Euratom a Consiliului din 20 noiembrie 2006 privind supravegherea și controlul transferurilor de deșeuri radioactive și combustibil uzat (1), în special articolul 16 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               Principiile privind protecția împotriva radiațiilor, convenite la nivel internațional, formează baza măsurilor de protecție împotriva pericolului prezentat de radiațiile ionizante emise de deșeurile radioactive și de combustibilul uzat.

               (2)

               Pentru a fi eficiente, astfel de principii trebuie integrate într-un sistem național de reglementare.

               (3)

               În conformitate cu cultura siguranței care predomină în Comunitate în ceea ce privește activitățile care implică substanțe radioactive, este necesar ca autoritățile de reglementare și operatorii să acționeze în mod independent, pentru a asigura gestionarea corespunzătoare a deșeurilor radioactive și a combustibilului uzat.

               (4)

               Responsabilitatea de a decide autorizarea transferurilor de deșeuri radioactive sau de combustibil uzat în țările terțe revine autorităților competente din statul membru exportator.

               (5)

               Este necesar ca autoritățile competente din statul membru exportator să își formeze o opinie, în conformitate cu criteriile menționate la articolul 16 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/117/Euratom, privind capacitatea administrativă și tehnică a țărilor terțe de a gestiona în siguranță deșeuri radioactive și combustibil uzat, precum și adecvarea structurilor de reglementare ale țărilor în cauză.

               (6)

               La implementarea criteriilor respective, este necesar ca statele membre să aplice un principiu al ierarhiei între aceste țări.

               (7)

               Convenția comună privind gestionarea în siguranță a combustibilului uzat și privind gestionarea în siguranță a deșeurilor radioactive reprezintă instrumentul juridic internațional fundamental în domeniu care abordează gestionarea în siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive.

               (8)

               Pe lângă respectarea setului respectiv de criterii, alte considerente, precum aspecte politice, economice, sociale, etice, științifice și de siguranță publică, pot fi luate în considerare la autorizarea transferurilor de deșeuri radioactive sau de combustibil uzat într-o țară terță.

               (9)

               Articolul 2 din Directiva 2006/117/Euratom se referă la dreptul unui stat membru sau al unei întreprinderi dintr un stat membru în care deșeurile radioactive urmează să fie transferate pentru procesare sau în care alte materiale urmează să fie transferate cu scopul de a recupera deșeurile radioactive de a returna deșeurile radioactive, după tratare, în țara de origine. De asemenea, articolul respectiv prevede că Directiva 2006/117/Euratom nu aduce atingere dreptului unui stat membru sau al unei întreprinderi din statul membru în care urmează să fie transferat combustibilul uzat în scopul reprocesării de a returna în țara de origine deșeurile radioactive recuperate în urma operațiunii de reprocesare.

               (10)

               Criteriile stabilite prin prezenta recomandare sunt conforme cu avizul comitetului consultativ instituit în temeiul articolului 21 din Directiva 2006/117/Euratom,

         RECOMANDĂ:

               1.

               Este necesar ca principalele cerințe referitoare la exportul de deșeuri radioactive sau de combustibil uzat în țările terțe menționate la articolul 16 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2006/117/Euratom să fie următoarele:

                           (a)

                           stabilirea și consolidarea unor dispoziții naționale adecvate privind protecția radiologică a lucrătorilor și a publicului general; acestea trebuie să concorde cu standardele aprobate de protecție împotriva radiațiilor;

                           (b)

                           stabilirea unui cadru legislativ coerent de reglementare a activităților periculoase care implică substanțe radioactive, inclusiv deșeuri radioactive și combustibil uzat;

                           (c)

                           instituirea unor autorități de reglementare eficiente și independente, care să elibereze autorizații și să le reexamineze, să evalueze cereri, să efectueze inspecții, să pună în aplicare legislația, precum și să dispună de resurse adecvate;

                           (d)

                           o alocare clară a responsabilităților organismelor implicate în diverse etape ale gestionării combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive, în special în cazul operatorilor și al autorităților de reglementare;

                           (e)

                           crearea unui sistem prin care organizațiile care gestionează deșeuri radioactive sau combustibil uzat să raporteze acestor autorități sau să fie autorizate de către acestea;

                           (f)

                           garantarea faptului că responsabilitatea principală pentru gestionarea în siguranță a combustibilului uzat sau a deșeurilor radioactive revine unității care deține autorizația corespunzătoare și că fiecare unitate care deține o astfel de autorizație își îndeplinește obligațiile;

                           (g)

                           disponibilitatea, în funcție de necesități, a personalului calificat pentru efectuarea unor activități privind siguranța pe parcursul ciclului de viață operațional al unei unități de gestionare a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive; și disponibilitatea unor resurse financiare adecvate pentru susținerea siguranței unităților de gestionare a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive pe parcursul ciclului de viață operațional al acestora, precum și pentru dezafectarea lor;

                           (h)

                           stabilirea și aplicarea, la nivel național, a unui regim adecvat de răspundere a terților;

                           (i)

                           stabilirea și implementarea unor programe corespunzătoare de asigurare a calității privind gestionarea în siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive;

                           (j)

                           luarea unor măsuri de protecție și de corectare adecvate, inclusiv informarea grupurilor de populație vizate, precum și elaborarea și testarea unor planuri de urgență care se vor aplica în situații de urgență radiologică, în scopul controlării emisiilor și al diminuării efectelor acestora.

               2.

               În vederea evaluării modului în care sunt îndeplinite cerințele privind exportul de deșeuri radioactive și de combustibil uzat în țările terțe, este necesar ca statele membre să țină seama de măsura în care țările terțe respectă următoarele criterii:

                           (a)

                           criterii principale:

                                       —

                                       sunt membre ale Agenției Internaționale pentru Energia Atomică (AIEA) și, prin urmare, aderă la standardele internaționale relevante stabilite de AIEA;

                                       —

                                       au semnat, au ratificat și respectă Convenția comună privind gestionarea în siguranță a combustibilului uzat și privind gestionarea în siguranță a deșeurilor radioactive, dovedind astfel că doresc să îndeplinească obligațiile care le revin în temeiul Convenției comune și că respectă dispozițiile relevante pe care le stabilesc și care vizează gestionarea în siguranță a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive;

                                       —

                                       au semnat și au ratificat Convenția privind protecția fizică a materialelor nucleare și amendamentul acesteia, respectându-și astfel obligația de a preveni, de a identifica și de a pedepsi infracțiunile legate de materiale nucleare;

                                       —

                                       au semnat, au ratificat și respectă Convenția privind securitatea nucleară (CNS), cel mai important instrument juridic din domeniul securității nucleare, care conține, de asemenea, dispoziții importante privind situațiile de urgență și protecția împotriva radiațiilor;

                                       —

                                       au inclus unitățile de gestionare a combustibilului uzat într-un acord de garanții AIEA în cadrul semnării și al ratificării Tratatului de nonproliferare (TNP) și a protocoalelor suplimentare aferente, pentru a demonstra că utilizează combustibilul nuclear numai în scopuri pașnice;

                                       —

                                       au semnat, au ratificat și respectă fie Convenția de la Viena privind răspunderea civilă pentru daune nucleare, fie Protocolul de modificare a Convenției de la Viena privind răspunderea civilă pentru daune nucleare, fie Convenția privind despăgubirile suplimentare pentru daunele nucleare sau Convenția din 29 iulie 1960 privind răspunderea civilă a terților în domeniul energiei nucleare, astfel cum a fost modificată prin Protocolul suplimentar din 28 ianuarie 1964 și prin Protocolul din 16 noiembrie 1982 (Convenția de la Paris), pentru a demonstra că deținătorul autorizației este principalul responsabil în caz de daune nucleare;

                           (b)

                           criterii suplimentare:

                                       —

                                       semnarea, ratificarea și respectarea Convenției privind asistența în caz de accident nuclear sau de urgență radiologică (AC) și Convenția privind notificarea rapidă a unui accident nuclear (ENC), pentru a dovedi că, în caz de urgență radiologică, populația afectată va primi informațiile corespunzătoare și că se vor aplica măsuri de protecție și de corectare adecvate, inclusiv elaborarea și testarea planurilor de urgență, pentru a controla emisiile și pentru a diminua efectele acestora;

                                       —

                                       respectarea dispozițiilor instrumentelor internaționale privind siguranța transportului de bunuri periculoase, în special a Convenției SOLAS și a Convenției de la Chicago, pentru a demonstra că transporturile de bunuri periculoase sunt, într-adevăr, controlate în mod eficient.

               3.

               Fără a aduce atingere punctului 1, alte considerente, de exemplu aspecte politice, economice, sociale, etice, științifice și de siguranță publică, pot fi luate în considerare de autoritățile competente ale statelor membre atunci când studiază posibilitatea autorizării sau nu a transferurilor de deșeuri radioactive sau de combustibil uzat în țările terțe.

               4.

               Autoritățile competente din statele membre cooperează cu scopul de a face schimb de informații privind aplicarea prezentei recomandări.

      Prezenta recomandare se adresează statelor membre.
      Adoptată la Bruxelles, 4 decembrie 2008.

            Pentru Comisie

         Andris PIEBALGS

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 337, 5.12.2006, p. 21.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Finlandand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Finland, 2011-2014

text:
              COMISIA EUROPEANĂ

                                              Bruxelles, 7.6.2011
                                              SEC(2011) 805 final

                                 Recomandare de

                      RECOMANDARE A CONSILIULUI

            privind Programul Național de Reformă 2011 al Finlandei

                        și care include avizul Consiliului

privind Programul de stabilitate actualizat al Finlandei pentru perioada 2011-2014

                              {SEC(2011) 734 final}
 ---pagebreak---                                                   Recomandare de

                                     RECOMANDARE A CONSILIULUI

                        privind Programul Național de Reformă 2011 al Finlandei

                                        și care include avizul Consiliului

           privind Programul de stabilitate actualizat al Finlandei pentru perioada 2011-2014

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121
     alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4),

     având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind
     consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
     economice1, în special articolul 5 alineatul (3),

     având în vedere recomandarea Comisiei Europene2,

     având în vedere concluziile Consiliului European,

     având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,

     după consultarea Comitetului economic și financiar,

     întrucât:

     (1)      La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei Europene de
              lansare a unei noi strategii pentru ocuparea forței de muncă și creștere economică,
              Strategia Europa 2020 bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se
              va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării
              potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei.

     (2)      La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat o recomandare privind orientările generale pentru
              politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014) și, la
              21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de
              ocupare a forței de muncă ale statelor membre3, care formează împreună „orientările
              integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
              cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă naționale.

     1
               JO L 209, 2.8.1997, p. 1.
     2
               JO C , p. .
     3
               Menținute pentru 2011 prin Decizia 2011/308/UE a Consiliului din 19 mai 2011.

RO                                                         2                                              RO
 ---pagebreak---      (3)   La 12 ianuarie 2011, Comisia a adoptat prima Analiză anuală a creșterii, marcând
           astfel începutul unui nou ciclu de guvernanță economică în UE și al primului semestru
           european de coordonare ex-ante și integrată a politicilor, care se înscrie în cadrul
           Strategiei Europa 2020.

     (4)   La 25 martie 2011, Consiliul European a aprobat prioritățile privind consolidarea
           bugetară și reforma structurală (în conformitate cu concluziile Consiliului din
           15 februarie și 7 martie 2011 și ca urmare a Analizei anuale a creșterii efectuate de
           Comisie). Acesta a subliniat necesitatea de a acorda prioritate restabilirii bugetelor
           solide și sustenabilității finanțelor publice, reducerii șomajului prin reforme ale pieței
           muncii și depunerii de noi eforturi în vederea intensificării creșterii. Consiliul
           European a solicitat statelor membre să transpună aceste priorități în măsuri concrete,
           pe care să le includă în programele de stabilitate sau de convergență și în programele
           naționale de reformă.

     (5)   La 25 martie 2011, Consiliul European a invitat, de asemenea, statele membre care
           participă la Pactul Euro Plus să își prezinte angajamentele în timp util pentru a putea fi
           incluse în programele de stabilitate sau de convergență și în programele naționale de
           reformă.

     (6)   La 6 aprilie 2011, Finlanda a transmis actualizarea Programului de stabilitate
           2011-2014 și Programul Național de Reformă 2011. Pentru a se ține seama de
           legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

     (7)   La apogeul crizei economice globale, Finlanda a cunoscut o scădere foarte abruptă a
           PIB, ca urmare a faptului că economia finlandeză s-a bazat, în mod tradițional, pe
           performanțele exportului realizat de industriile sale principale. În 2009, PIB s-a
           contractat cu 8,2% în urma unei scăderi extrem de accentuate a exporturilor (de 20%
           în volum) și a efectelor adverse asociate ale neîncrederii investitorilor. Rata șomajului
           a crescut cu aproximativ două puncte procentuale, de la 6,4 % din forța de muncă în
           2008, la 8,3% în 2010. Redresarea economică a fost puternică, respectiv PIB a crescut
           cu 3,1% în 2010, fiind susținut atât de cererea internă, cât și de o revenire a
           exporturilor. După o scurtă cădere în 2009, prețurile în sectorul imobiliar și volumul
           construcțiilor de locuințe au crescut rapid, depășind nivelurile anterioare crizei și dând
           naștere anumitor preocupări legate de expansiunea excesivă a pieței imobiliare.
           Finlanda a ieșit din criza economică cu un deficit public de 2,5% din PIB în 2010 și o
           datorie de 48,5% din PIB.

     (8)   Pe baza evaluării Programului de stabilitate actualizat în temeiul Regulamentului (CE)
           nr. 1466/97 al Consiliului, opinia Consiliului este că, pentru perioada 2011-2012,
           scenariul macroeconomic pe care se bazează programul este plauzibil, dar pentru
           perioada ulterioară acest scenariu este, într-o mică măsură, prea favorabil. Pentru
           perioada 2011-2012, scenariul macroeconomic corespunde prognozei din primăvară a
           serviciilor Comisiei. Pentru perioada 2013-2015, programul preconizează o creștere de
           aproximativ 2% din PIB, care depășește ușor creșterea potențială estimată de 1,5% și,
           prin urmare, ar putea fi supusă unor riscuri. Obiectivul strategiei bugetare este de a
           reduce deficitul până la 0,9% din PIB în 2011 și până la 0,7% în 2012, reflectând
           îmbunătățirea ciclică a economiei și unele măsuri de consolidare decise deja de
           guvernul anterior. Cu toate acestea, actualizarea Programului de stabilitate nu prevede
           nicio altă consolidare bugetară în perioada 2013-2015. Riscurile pentru obiectivele
           bugetare par a fi echilibrate. Cel mai important factor de risc provine din mediul

RO                                                 3                                                    RO
 ---pagebreak---             macroeconomic global care are, în mod tradițional, un puternic impact asupra
            economiei finlandeze bazate pe export.

     (9)    Ultima actualizare a programului nu are în vedere utilizarea îmbunătățirii prognozate a
            condițiilor economice pentru realizarea consolidării bugetare pe termen mediu. În timp
            ce îndeplinirea obiectivului pe termen mediu (OTM), stabilit de autoritățile finlandeze
            ca fiind un surplus structural de 0,5% din PIB, este planificată pentru 2011, în anii
            următori, soldul structural este prevăzut să se situeze sub țintă.

     (10)   Adoptarea de măsuri pentru a contracara efectele îmbătrânirii populației a fost una
            dintre prioritățile guvernelor finlandeze succesive. Reflectând aceste eforturi, riscul
            întâmpinat de Finlanda în ceea ce priveşte sustenabilitatea pe termen lung a finanţelor
            publice pare a fi mediu. Cu toate acestea, țara se confruntă cu o schimbare
            demografică puternică și imediată și există încă un deficit considerabil de
            sustenabilitate a finanțelor publice. Această provocare are implicații pentru multe
            domenii de politică. Îmbătrânirea populației va conduce la o creștere semnificativă a
            cererii de servicii legate de procesul de îmbătrânire, care, în Finlanda, sunt în cea mai
            mare parte furnizate de administrațiile locale. Mai multe studii au constatat că, în
            ultimii ani, îmbunătățirea productivității serviciilor publice a fost slabă. Autoritățile
            finlandeze au implementat deja mai multe reforme vizând restructurarea serviciilor
            publice și stimularea productivității atât la nivelul guvernului central, cât și la nivelul
            administrațiilor locale. Investițiile relativ mari efectuate în sectorul public în domeniul
            tehnologiei informației nu s-au tradus încă în îmbunătățiri ale productivității, ceea ce
            implică faptul că acestea trebuie însoțite de schimbări structurale și administrative. În
            ansamblu, mai pot fi încă luate măsuri suplimentare pentru a obține câștiguri de
            productivitate și reduceri de costuri în furnizarea serviciilor publice.

     (11)   Creșterea actuală a șomajului pe termen lung constituie motiv de îngrijorare. În
            perioada 2005-2008, șomajul pe termen lung a scăzut substanțial, dar a început să
            crească din nou în 2009. La sfârșitul lunii martie 2011, numărul șomerilor pe termen
            lung era de 57 400 de persoane, reprezentând o creștere cu 12 400 de persoane față de
            anul precedent. Mulți dintre acești șomeri aparțin în prezent grupei de vârstă 55-64 de
            ani. Ca urmare a modelului de pensionare, cea mai mare creștere a șomajului se va
            înregistra în cadrul grupei de vârstă 45-54 de ani. Deși rata șomajului pe termen lung
            se situează în Finlanda sub media UE, problema trebuie privită în contextul asigurării
            forței de muncă în viitor și al incluziunii sociale. Experiența arată că șomajul pe
            termen lung mărește, în special, riscul de sărăcie și de excluziune socială. Deși
            creșterea șomajului pe termen lung este recunoscută de către autoritățile finlandeze ca
            fiind o problemă presantă, nu a fost definită până acum o strategie cuprinzătoare
            pentru combaterea acesteia. Finlanda a extins în timpul crizei în mod eficient măsurile
            de politică active pentru piața forței de muncă pentru a combate șomajul în rândul
            tinerilor. Deși acest lucru a contribuit la reducerea șomajului în rândul tinerilor în
            perioada 2010-2011, acesta rămâne în continuare peste media UE și poate justifica
            luarea de noi măsuri. În mod similar, consolidarea și mai buna orientare a măsurilor de
            politică active pentru piața forței de muncă ar putea contribui la inversarea tendinței
            negative a șomajului pe termen lung.

     (12)   Având în vedere schimbările demografice, creșterea ratei de ocupare a lucrătorilor
            vârstnici este importantă pentru finanțele publice și esențială pentru a răspunde în
            viitor cererii de forță de muncă. Sistemul de pensii finlandez a fost reformat în 2005,
            iar în 2009 s-a stabilit o legătură între pensie și un coeficient al speranței de viață. Cu

RO                                                  4                                                     RO
 ---pagebreak---             toate acestea, în prezent, vârsta legală de pensionare nu este corelată cu speranța de
            viață. Având în vedere creșterea continuă a speranței de viață, o astfel de corelare ar
            contribui nu numai la asigurarea ofertei de forță de muncă, ci și a unor pensii adecvate.
            Schemele de pensionare anticipată au fost reduse în ultimii câțiva ani, dar mai pot fi
            încă luate și alte măsuri în vederea creșterii stimulentelor de angajare pentru vârstnici.
            De exemplu, ajutorul prelungit de șomaj pentru vârstnici funcționează, în linii mari, la
            fel ca pensia pentru șomaj care a fost desființată. În pofida îmbunătățirilor efectuate în
            ultimii zece ani, după standardele nordice, ratele de ocupare a lucrătorilor vârstnici și
            vârsta efectivă de ieșire la pensie sunt scăzute. Dizabilitatea constituie foarte des cauza
            pensionării anticipate. Pentru a crește vârsta efectivă de pensionare sunt necesare
            măsuri care să țină seama și de calitatea vieții la locul de muncă, inclusiv de starea de
            bine și de sănătatea angajaților. Acest lucru este important având în vedere, în special,
            numărul mare de persoane care primesc pensii de invaliditate. Din 2009, Finlanda a
            cheltuit aproximativ 14 milioane EUR pentru proiecte destinate îmbunătățirii mediului
            de lucru. Impactul acestor inițiative merită să fie evaluat. Participarea la programe de
            învățare pe tot parcursul vieții a fost, în mod tradițional, foarte ridicată în Finlanda și
            va continua să fie importantă având în vedere cerințele emergente pentru noi
            competențe și schimbările demografice.

     (13)   Creșterea concurenței, în special în sectorul serviciilor, a devenit din ce în ce mai
            relevantă pentru mărirea productivității și a potențialului de creștere economică.
            Îndepărtarea din punct de vedere geografic a Finlandei și densitatea mică a populației
            sale slăbește concurența în afaceri, având ca efect o creștere relativ scăzută a
            productivității în sectoarele necomerciale. Structurile antreprenoriale existente sunt
            ocazional foarte concentrate, în special în industria alimentară sau în comerțul cu
            ridicata și cu amănuntul. Acest fapt ar putea contribui la nivelul relativ ridicat al
            prețului la consumator, deși distanțele lungi de transport ar putea avea, de asemenea,
            un rol. Prețurile cu amănuntul se numără printre cele mai mari din UE. Concurența în
            comerțul cu amănuntul este în continuare obstrucționată parțial de reglementări, în
            pofida unei relaxări recente, și de barierele cu care se confruntă întreprinderile străine
            și locale care intră sau ies de pe piață.

     (14)   În Programul de stabilitate și în Programul Național de Reformă ale Finlandei nu sunt
            stabilite în mod explicit angajamente specifice în temeiul Pactului Euro Plus, dar se
            așteaptă ca acestea să fie prezentate după formarea noului guvern.

     (15)   Comisia a evaluat Programul de stabilitate și Programul Naţional de Reformă4, ținând
            seama nu numai de relevanţa acestora pentru o politică bugetară și socioeconomică
            sustenabilă în Finlanda, ci și de conformitatea lor cu normele și orientările UE, având
            în vedere necesitatea de a consolida guvernanţa economică globală a Uniunii
            Europene. Comisia consideră că trebuie formulate măsuri de consolidare pe termen
            mediu și că sunt necesare în continuare acțiuni pentru îmbunătățirea sustenabilității
            finanțelor publice, inclusiv prin mărirea productivității sectorului public. De asemenea,
            sunt necesare în continuare acțiuni pentru sporirea stimulentelor în favoarea muncii și
            creșterea vârstei efective de ieșire de pe piața muncii, precum și pentru îmbunătățirea
            productivității și a concurenței pe piețele din sectorul serviciilor.

     4
            SEC(2011) 734.

RO                                                  5                                                     RO
 ---pagebreak---      (16)   În lumina acestei evaluări și ținând seama, de asemenea, de Recomandarea Consiliului
            din 2 iunie 2010 în temeiul articolului 126 alineatul (7) din Tratatul privind
            funcționarea Uniunii Europene, Consiliul a examinat actualizarea din 2011 a
            Programului de stabilitate al Finlandei, iar avizul său5 se regăsește, în special, în
            recomandările de la punctele (1) și (2) de mai jos. Ținând seama de concluziile
            Consiliului European din 25 martie 2011, Consiliul a examinat Programul Național de
            Reformă al Finlandei.

     RECOMANDĂ ca Finlanda să depună eforturi în perioada 2011-2012 pentru:

     (1)     A continua consolidarea bugetară utilizând orice venit excepțional pentru a reduce
             deficitul și luând în același timp măsuri suplimentare de menținere a poziției
             bugetare deasupra obiectivului pe termen mediu.

     (2)     A lua măsuri suplimentare pentru a obține câștiguri de productivitate și reduceri de
             costuri în furnizarea serviciilor publice, inclusiv efectuarea de schimbări structurale,
             pentru a răspunde provocărilor create de îmbătrânirea populației.

     (3)     A orienta măsurile active pentru piața forței de muncă mai mult către șomerii pe
             termen lung și către tineri.

     (4)     A lua măsuri pentru creșterea șanselor de angajare ale lucrătorilor vârstnici și a
             participării acestora la programe de învățare pe tot parcursul vieții. A lua măsuri
             suplimentare pentru a descuraja pensionarea anticipată și a corela și mai mult vârsta
             limită legală de pensionare cu speranța de viață.

     (5)     A lua măsuri suplimentare de deschidere în continuare a sectorului serviciilor, prin
             redefinirea cadrului de reglementare și îndepărtarea restricțiilor în vederea facilitării
             noilor intrări pe piețele din sectorul serviciilor, în special în sectorul comerțului cu
             amănuntul.

     Adoptată la Bruxelles,

                                                        Pentru Consiliu,
                                                        Preşedintele

     5
            Prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.

RO                                                         6                                             RO


Recomandare privind avizul Consiliului în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind programul de stabilitate actualizat al Irlandei pentru perioada 2006-2009